Справа № 145/1250/24
Провадження №1-кп/145/180/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2024 р. селище Тиврів

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тиврівського районного суду Вінницької області кримінальне провадження, відомості про яке 25.05.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000108, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гнівань Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Тиврівського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження № 0000108 від 25.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX, яким встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

Крім цього, просив вирішити долю речових доказів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора та просив кримінальне провадження за ч. 4 ст. 185 КК України закрити у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Судом роз`яснено обвинуваченому, що закриття кримінального провадження за вказаною підставою є закриттям кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, і сторона захисту має право на продовження судового розгляду на загальних підставах.

Обвинувачений зазначив, що йому зрозумілі його права та він наполягає на закритті кримінального провадження.

Потерпілий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності. Претензій до обвинуваченого не має, матеріальна шкода відшкодована.

Заслухавши думку учасників, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до таких висновків.

Як вбачається з обвинувального акта, ОСОБА_4 будучи обізнаним у тому, що Указом Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" та Законом України про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 на території України введено воєнний стан, строк дії якого неодноразово продовжувався, востаннє - Законом України від 06.02.2024 № 3564 - ІХ, яким затверджено Указ Президента України від 05.02.2024 № 49/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 14.02.2024 строком 90 діб, - вчинив умисний злочин проти власності за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 22.05.2024 близько 17:30 год., перебуваючи неподалік залізничної станції "Могилівка" в селі Могилівка Гніванської територіальної громади Вінницького району Вінницької області побачив у лісосмузі білий поліетиленовий пакет, який залишив там ОСОБА_5 , внаслідок чого у нього виник умисел на таємне викрадення даного чужого майна.

Після чого, ОСОБА_4 реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи мету швидкого збагачення за рахунок вчинення злочину проти власності, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій та бажаючи їх настання, знаходячись біля пакету, залишеного ОСОБА_5 таємно викрав його, після чого відійшовши недалеко від місця події оглянув викрадені речі, та виявив в пакеті матерчасту сумку (барсетку) чорного кольору з якої ОСОБА_4 викрав грошові кошти в сумі 1270 грн, банкнотами: 1000 грн, дві банкноти по 100 грн, одна 50 грн та одна 20 грн.

З місця злочину ОСОБА_4 пішов до залізничної станції "Могилівка", звідки на потязі поїхав до міста Гнівань, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим завдавши ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 1270 грн.

Обставини, викладені в обвинувальному акті підтверджено обвинуваченим, у зв`язку з чим суд ухвалив відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого.

Вирішуючи подане прокурором клопотання суд виходить з такого.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набув чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібним викраденням чужого майна, за яку настає відповідальність за ст.51 КУпАП.

У цьому контексті суд вважає Закон №3886-ІХ таким, що вносить зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року та дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць встановлено в розмірі 3028 грн.

Отже, розмір неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації кримінальних правопорушень у 2024 році складає 1514 грн (50 відсотків від розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня 2024 року, у розмірі 3028 грн).

За змістом вищезазначених норм, зміни до законодавства, внесені Законом №3886-IX, призвели до часткової декриміналізації діянь, зокрема передбачених ст. 185 КК України, оскільки скасовують кримінальну відповідальність у разі заподіяння внаслідок правопорушення меншої матеріальної шкоди у вигляді вартості викраденого майна, ніж встановлено верхньою межею диспозиції ч. 2 ст. 51 КУпАП в розмірі 2 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, а саме: в 2024 році - 3028 грн.

Таким чином, розмір вартості майна, за яким розмежовується адміністративне правопорушення та кримінальне правопорушення, з 0,2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, визначених ст. 51 в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 року, що становило у 2024 році 605 грн. 60 коп., збільшено до 2 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 3028 грн. у 2024 році, тобто кримінальна відповідальність настає у випадку викрадення майна вартістю понад 3028 грн.

Отже, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Як зазначалось вище, згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 інкримінується вчинення 22.05.2024 в умовах воєнного стану крадіжки грошових коштів в сумі 1270 грн.

Вартість викраденого майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів громадян у розмірі 3028 грн відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2024 рік".

Положення п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України передбачають, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав згоду на закриття кримінального провадження за вказаним кримінальним правопорушенням з підстави, передбаченої п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України. При цьому обвинуваченому роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду у загальному порядку. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просив закрити провадження за вказаними епізодами.

Враховуючи викладене, а також релевантну щодо обставин кримінального провадження практику Верховного Суду (правові висновки, викладені у Постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.08.2024 у справі №567/507/23 та Постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду від 07.10.2024 у справі №278/1566/21), суд дійшов висновку, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, та ОСОБА_4 обвинувачується у скоєні діяння, караність якого законом усунена, то зазначені обставини є, у даному випадку, підставою для закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 06.06.2024 накладено арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: барсетку чорного кольору з наявними в одній з кишень двома картками АТ КБ «Приватбанк» з номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та карткою «LifeCell» з номером НОМЕР_3 , які було поміщено до спец. пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» «СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ» з номером FPS 6006855 , а також білий поліетиленовий пакет з малюнком чорного кольору у вигляді квадрата з білим написом на ньому «МОДУЛЬ» у якому під час огляду було виявлено наступні речі: чорна футболка з малюнком вовка на передній стороні, плетений светр сірого кольору, шапка чорного кольору з полосою сірого кольору на нижній частині, чашку червоного кольору з написом «Фёдор» білого кольору та синю коробку з тримачем для телефона з написом «MOBILE MATE», які було вилучено та упаковано до спец. пакета «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» «СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ» з номером PSP 8102055, які були поміщені до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 174 КПК України арешт майна підлягає скасуванню.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні не здійснювалися.

Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст. 284, 286, 350, 372, 479-2 КПК України, ст. 3, 5 КК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0000108 від 25.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Тиврівського районного суду Вінницької області від 06.06.2024, на тимчасово вилучене майно скасувати.

Речові докази по справі: барсетку чорного кольору з наявними в одній з кишень двома картками АТ КБ «Приватбанк» з номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2 та карткою «LifeCell» з номером НОМЕР_3 , які було поміщено до спец. пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» «СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ» з номером FPS 6006855 , а також білий поліетиленовий пакет з малюнком чорного кольору у вигляді квадрата з білим написом на ньому «МОДУЛЬ» у якому під час огляду було виявлено наступні речі: чорна футболка з малюнком вовка на передній стороні, плетений светр сірого кольору, шапка чорного кольору з полосою сірого кольору на нижній частині, чашку червоного кольору з написом «Фёдор» білого кольору та синю коробку з тримачем для телефона з написом «MOBILE MATE», які було вилучено та упаковано до спец. пакета «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» «СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ» з номером PSP 8102055, які були поміщені до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області - повернути потерпілому ОСОБА_5 .

Копію ухвали суду вручити прокурору та обвинуваченому.

Копію ухвали, після набрання нею чинності, направити до відділення поліції № 2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1