20.11.2024
Справа № 469/453/24
1-кп/469/212/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року селище Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000021 від 03.03.2024 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Азербайджану, який має право на постійне проживання на території України, азербайджанець, освіта середня, проживаючого у цивільному шлюбі, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, фізична особа підприємець, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

в с т а н о в и в:

Судом доведено, що 02.03.2024 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, більш точного часу не встановлено, потерпілий ОСОБА_5 , прийшов до приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , де на той момент знаходився ОСОБА_4 .

Перебуваючи біля приміщення вказаного магазину між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник словесний конфлікт, у ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на спричинення легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій умисел, 02.03.2024 приблизно о 16 годин 00 хвилин, більш точного часу у ході проведення досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, що полягають у незаконному посяганні на здоров`я, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, під час раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_5 , на ґрунті особистих неприязних відносин, діючи умисно, правою рукою наніс один удар кулаком в область правої щоки ОСОБА_5 , після чого останній покинув місце події.

В результаті своїх протиправних та умисних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді рани правої щоки, які за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказані дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Кримінальне правопорушення є закінченим, і вчиненим з прямим умислом.

Зазначені обставини підтверджуються дослідженими судом доказами.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому визнав повністю, підтвердив вчинення ним кримінального правопорушення при викладених вище обставинах та пояснив суду, що 02.03.2024 року приблизно о 16 годині 00 хвилин, він перебуваючи біля приміщення магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , і внаслідок словесного конфлікту, що виник між ним та потерпілим ОСОБА_5 , діючи умисно, на ґрунті особистих неприязних відносин, наніс правою рукою один удар кулаком в область правої щоки ОСОБА_5 , спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження.

Всі обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, у тому числі характер та тяжкість тілесних ушкоджень, спричинених потерпілому, обвинувачений визнає. У скоєному щиро розкаюється.

Оскільки обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, а також всі фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, за згоди всіх учасників судового провадження із запропонованим судом обсягом дослідження доказів, суд, з`ясувавши правильність розуміння всіма учасниками судового провадження обставин, які ніким не оспорюються, та переконавшись у добровільності їх позиції, роз`яснивши процесуальні наслідки такого порядку дослідження доказів, встановлені ч.3. ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

У зв`язку з цим, у відповідності з положеннями ч.3. ст.349 КПК України суд ухвалив, обсяг доказів, що підлягають дослідженню в судовому засіданні, обмежити допитом обвинуваченого, та дослідженням письмових доказів, що містять дані, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого, які відповідають фактичним обставинам справи і ним не оспорюються, суд вважає зазначені докази належними і допустимими та такими, що підтверджують вину ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

Призначаючи обвинуваченому покарання необхідне і достатнє для його виправлення і попередження нових злочинів, суд у відповідності з положеннями ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відноситься до категорії кримінальних проступків та особу обвинуваченого, а саме, що обвинувачений проживає у цивільному шлюбі та має на утриманні двох малолітніх дітей (а.п.26), по місцю проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується посередньо (а.п.26), раніше не судимий (а.п.28, 30), на «Д» обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває (а.п.29).

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, враховуючи відповідно до положень п.1 ч.2 ст.65 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, зважаючи на відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, йому має бути призначене покарання, із числа альтернативних покарань, передбачених санкцією ч.1 ст.125 КК України у виді штрафу у мінімальних межах санкції вказаної статті кримінального закону.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.5, п.7 ч.9 ст.100 КПК України документи, надані суду, зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні судом не вирішувалося, і клопотань про його розгляд сторонами кримінального провадження не заявлялося.

Заходи забезпечення кримінального провадження щодо обвинуваченого в ході досудового розслідування не застосовувалися, і підстави для їх обрання судом відсутні.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на час ухвалення вироку складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Строк відбування покарання обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Відповідно до положень ч.5 ст.100 КПК України документи, надані суду, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити учасникам судового провадження право подати клопотання про помилування, ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, отримати в суді копію вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: