УХВАЛА

Іменем України

справа № 542/1294/24

провадження № 1-кп/542/117/24

16 серпня 2024 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акту у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.05.2024 за № 0000103 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в :

До Новосанжарського районного суду Полтавської області надійшов обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні.

Прокурор під час проведення підготовчого судового засідання вважав можливим призначити судовий розгляд даного кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, зазначив про відсутність підстав, які б перешкоджали чи унеможливлювали призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Обвинувачений та потерпілий проти зазначеного прокурором не заперечували.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження дійшов висновку про те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам п. 5 та п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Встановлено, що поданий до суду обвинувальний акт надруковано на 4 сторінках та, відповідно, становить 2 аркуші. Опис поданих прокурором до суду матеріалів також містить відмітку про те, що обвинувальний акт пронумеровано з 1 по 2 аркуші включно.

При цьому, з його змісту вбачається, що текст обвинувального акта, яким закінчується перша сторінка за своїм змістом не пов`язаний з текстом обвинувального акта, яким починається наступна, друга його сторінка, й так само відсутній будь- який логічний зв`язок у змісті тексту обвинувального акта, яким закінчується його третя сторінка зі змістом тексту, яким починається наступна четверта його сторінка. Не закінчені речення першої та третьої сторінок, не містять свого продовження у наступних, відповідно, другій та четвертій сторінках. В свою чергу, текст обвинувального акта на другій та четвертій сторінках починається з середини речення та не має будь-якої логічної та змістовної пов`язаності з текстом обвинувального акта, яким закінчуються, відповідно, його перша та третя сторінки.

Наведене дає підстави для висновку про те, що обвинувальний акт поданий до суду неповно, не містить певної частини тексту.

При цьому, встановлено, що стороні захисту обвинувальний акт вручено у тому ж обсязі, що й подано до суду- на 2 аркушах, що підтверджується наданою розпискою про отримання обвинуваченим копії обвинувального акта.

Суд звертає особливу увагу на ту обставину, що відсутність змістовного та логічного зв`язку у тексті обвинувального акта внаслідок переривання тексту чи його часткової відсутності має місце саме у тій частині обвинувального акта, яка містить виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

На переконання суду, відсутність в обвинувальному акті частини тексту та відсутність повного викладу всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, свідчить про невідповідність обвинувального акта вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, що унеможливлює призначення справи до судового розгляду, оскільки якісно і в повній мірі здійснювати судовий розгляд даного кримінального провадження суд у такому випадку не взмозі, що, безперечно, порушує право особи на захист та право на справедливий судовий розгляд, передбачений ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.

Слід зауважити, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 КПК України (ч. 4 ст. 110 КПК України).

Обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення (п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України).

При цьому, відображення фактичних обставин кримінального правопорушення має значення не тільки для аргументації висновків слідчого, прокурора, але й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді, а також для реалізації права обвинуваченого на захист.

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб вчинення) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання, у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення у відповідності до викладених в обвинувальному акті фактичних обставин кримінального правопорушення.

З наведеного слідує, що обвинувачення має бути викладено чітко і конкретно. В ньому має бути чітко і конкретно виписана як об`єктивна так і суб`єктивна сторона складу злочину.

Натомість, судом встановлено, що текст обвинувального акта переривається та частково відсутній, внаслідок чого виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими,є частково відсутній та незрозумілий.

Разом з тим, відсутність чіткого та зрозумілого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення фактично позбавляє сторону захисту права та можливості здійснювати свій захист та порушує конвенційне право на справедливий судовий розгляд.

Так, відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 року № 8, суди повинні вимагати від органів досудового розслідування, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом.

Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.

В судових рішеннях Європейського Суду з прав людини, які стосуються формулювання обвинувачення зазначено:

- в рішенні від 26.06.2008 у справі "Ващенко проти України": «"обвинувачення" для цілей пункту 1 статті 6 може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру (п.51)»;

- в рішенні від 25.07.2000, у справі «Маттоціа проти Італії»: «обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення»;

- в рішенні від 09.10.2008 у справі "Абрамян проти Росії": «деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення».

В цьому ж рішенні Суд нагадав, що положення підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.

Проте вказаним вимогам, які висуває ЄСПЛ до пред`явленого особі обвинувачення, обвинувальний акт щодо ОСОБА_4 не відповідає, позаяк він не містить повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення, яку в ході судового розгляду повинен перевірити суд, а відомості, надані обвинуваченому, не є достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. В свою чергу, відсутність в обвинувальному акті деталей вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного, він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення, а відсутність в обвинувальному акті повної та детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення позбавляє його права на захист та права на справделивий судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, поданий до суду обвинувальний акт не містить дати його складення- у відповідному місці відсутній необхідний запис, а мається лише зазначення того, що обвинувальний акт складено у липні 2024 року. У зазначенні місця складення обвинувального акта текст у кінці третьої сторінки переривається та не має продовження на початку четвертої сторінки.

При цьому, за змістом п. 9 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити, зокрема, дату та місце його складення та затвердження.

З огляду на викладене, з урахуванням вимог КПК України та практики Європейського суду з прав людини, вказані обставини унеможливлюють прийняття судом рішення про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акта, який не відповідає вимогам закону.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам КПК України.

Суд за таких обставин приходить до висновку про необхідність повернення обвинувального акта прокурору.

При цьому, суд зауважує, що порушення, допущені при складанні обвинувального акта є такими, що не можуть бути усунуті в ході судового розгляду кримінального провадження, позаяк суд не може перебирати на себе функції сторони обвинувачення та встановлювати додаткові фактичні обставини кримінального правопорушення чи уточнювати пред`явлене обвинувачення, виклад якого є незрозумілим.

Більше того, призначення до судового розгляду обвинувального акта, який не містить чіткого та зрозумілого викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, на переконання суду, безумовно становитиме порушення права на захист, порушення принципів верховенства права та законності, а також не відповідатиме завданню кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. 110, 291, 314 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.05.2024 за № 0000103 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала не набрала законної сили.

Суддя Новосанжарського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено о 14 год 30 хв 16 серпня 2024 року.