Справа № 473/3447/24
П О С Т А Н О В А

іменем України

"15" липня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного на майно у кримінальній справі за обвинуваченням

ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч. 3 ст.262, ч. 5 ст.27, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.410, ч. 3 ст.28, ч. 1 ст.263, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.263, ч. 1 ст.263 КК України,

ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.262, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.410, ч. 3 ст.28, ч. 1 ст.411, ч. 3 ст.28 ч. 1 ст.263, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.263, ч. 3 ст.28 ч. 2 ст.366 КК України,

ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.262, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.410, ч. 3 ст.28, ч. 1 ст.411, ч. 3 ст.28 ч. 1 ст.263, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.263, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.366 КК України,

ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.262, ч. 2 ст.410, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.410, ч. 3 ст.28, ч. 1 ст.411, ч. 3 ст.28 ч. 1 ст.263, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.263, ч. 1 ст.263 ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.366 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Вознесенського міськрайонного суду надійшло клопотання ОСОБА_4 в якому зазначено, що вироком Вознесенського міськрайонного суду по справі №1407/5219/2012 ОСОБА_4 був засуджений вироком Вознесенського міськрайонного суду від 31.03.2014 року. Під час досудового розслідування згідно постанови старшого слідчого в ОВС ГП України ОСОБА_8 був накладений арешт на все належне йому майно. Вироком суду питання вказаного арештованого майна не вирішено. В зв`язку з чим на теперішній час існує обтяження на належну йому квартиру, яка розташована в АДРЕСА_1 .

Оскільки арешт на майно ОСОБА_4 накладено, вирок ухвалено на підставі КПК України в редакції 1960 року тому просить в порядку ст.409 КПК України 1960 року скасувати арешт, накладений постановою слідчого ОВС ГП України ОСОБА_8 від 25.05.2009 на належне йому майно.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився про час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Надіслав заяву з проханням розглядати клопотання про скасування арешту на його майно, без його участі.

Прокурор в судовому засіданні проти задоволення клопотання ОСОБА_4 не заперечував зазначивши, що дійсно, кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 було закрите та ОСОБА_4 був звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності, а отже підстави для арешту майна на теперішній час відсутні.

Дослідивши матеріла додані до клопотання, матерали кримінального провадження №1407/5219/2012, суд приходить до такого.

В провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебувало кримінальне проваження №1407/5219/2012 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.5 ст.27, ч. 3 ст.262, ч. 5 ст.27, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.410, ч. 3 ст.28, ч. 1 ст.263, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.263, ч. 1 ст.263 КК України; ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.262, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.410, ч. 3 ст.28, ч. 1 ст.411, ч. 3 ст.28 ч. 1 ст.263, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.263, ч. 3 ст.28 ч. 2 ст.366 КК України; ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.262, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.410, ч. 3 ст.28, ч. 1 ст.411, ч. 3 ст.28 ч. 1 ст.263, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.263, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.366 КК України; ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.262, ч. 2 ст.410, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.410, ч. 3 ст.28, ч. 1 ст.411, ч. 3 ст.28 ч. 1 ст.263, ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.263, ч. 1 ст.263 ч. 3 ст.28, ч. 2 ст.366 КК України.

У даному кримінальному провадженні згідно постанови старшого слідчого Генеральної прокуратури України в особливо важливих справах ОСОБА_9 від 05.06.2009 року у кримінальному провадженні №49-2702 був накладений арешт на майно обвинуваченого, на підставі положень КПК України 1960 року. Об`єкт обтяження все майно.

Згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.03.2014 року та постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.03.2014 року судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.263 КК України і ОСОБА_4 був звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.263 КК України із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Також, згідно постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.03.2014 року із кримінальної справи №1407/5219/2012 була виділена кримінальна справа відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в частині обвинувачення у вчинені інших кримінальних правопорушень і в цій частині справу повернуто на додаткове розслідування Генеральному прокурору України, з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, яка не може бути усунена в судовому засіданні.

Згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК України 2012 року питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст.409 КПК України ( вредакції 1960 року) питання про всікого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Отже, кримінальне провадження в межах якого було накладено арешт на майно ОСОБА_4 розглянуто в судовому порядку. Згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.03.2014 року та постанови Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 31.03.2014 року судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.263 КК України і ОСОБА_4 був звільнений від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.263 КК України із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. ОСОБА_4 судом не призначалось додаткове покарання у вигляді конфіскації майна. Згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду від 31.03.2014 року завдана матеріальна шкода стягнена з ОСОБА_7 . Більш того, при ухваленні постанови постанови Вознесенським міськрайонноим суду Миколаївської області від 31.03.2014 року, якою з кримінальної справи №1407/5219/2012 була виділена кримінальна справа відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 в частині скоєнні інших кримінальних правопорушень справу повернуто на додаткове розслідування з мотивів неповноти та неправильності досудового слідства, яка не може бути усунена в судовому засіданні, судом прийняте рішення про зняття арешту з майна ОСОБА_4 та останньому передано майно, яке було під арештом та зазначено конкретний перелік даного майна. Але, судом при винесенні вироку по даному кримінальному провадженні не вирішено питання щодо накладення арешту на все майно ОСОБА_4 , а не тільки на те, що було під арештом на час прийняття судового рішення. В матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна.

Відповідно до ст. 126 КПК України 1960 року арешт майна міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Накладений на майно арешт може бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба, або у разі закриття кримінальної справи відповідно до ст. 214 КПК України 1960 року. Після надходження кримінальної справи до суду питання щодо скасування арешту може бути вирішено судом в порядку, передбаченому статтями 248, 282 КПК України 1960 року, або при постановленні вироку, відповідно до ст. 324 КПК України 1960 року.

Згідно з п. 7 та 8 частини першої статті 324 КПК України 1960 року постановляючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений; що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до пункту дев`ятого розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Отже, суд вважає, що клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту накладеного на все належне йому майно є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного керуючись ст.ст.409, 411 КПК України ( в редакції 1960 року), суд

ПОСТАНОВИВ

Скасувати арешт накладений на все майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постановою старшого слідчого Генеральної прокуратури України в особливо важливих справах ОСОБА_9 від 05.06.2009 року у кримінальному провадженні №49-2702, реєстраційний номер обтяження 8932192 від 31.07.2009.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти діб з моменту її оголошення.

Суддя: