Провадження № 1-кп/127/406/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України., відомості про які внесено 08 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000123,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор у судовому засіданні заявила клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб. Клопотання обґрунтувала наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які продовжують існувати та не зменшились. Зокрема ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує та, у випадку визнання його винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, міра покарання передбачає позбавлення волі на строк до 8 років. Зазначила, що стосовно ОСОБА_4 перебуває ще одне кримінальне провадження у Вінницькому районному суді та у вказаному кримінальному провадженні обвинувачений був оголошений в розшук, у зв`язку з його неявкою в судові засідання, а тому існує ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення. Також існує ризик незаконного впливу на свідків у даному кримінальному провадженню. Вказала, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Крім цього, просила при продовженні тримання під вартою визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з покладенням обов`язків визначених КПК України.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заявив клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт. Суду пояснив, що ризики відпали та прокурором не доведені. Зазначив, що ОСОБА_4 має батьків похилого віку, двох неповнолітніх дітей, та постійне місце проживання.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив застосувати цілодобовий домашній арешт.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та клопотання сторони захисту про зміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, суд виходить з наступного.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.08.2024 року ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 03.10.2024 року.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення та незаконно впливати на потерпілого, свідків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її соціальними зв`язками, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні, зокрема, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Разом із тим, прокурор належним чином не обґрунтувала і не довела в судовому засіданні наявність достатніх підстав вважати, що заявлені ризики виправдовують необхідність продовження застосування виняткового запобіжного заходу до ОСОБА_4 у виді тримання під вартою. Прокурором в судовому засіданні необгрунтовано неможливості застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів з урахуванням обставин, передбачених ст. 178 КПК України, щодо даних про його особу, а також інших обставин в їх сукупності.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Клопотання прокурора про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність застосування тримання підозрюваного під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує обвинуваченому. Проте, сама лише тяжкість кримінального правопорушення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Доводи клопотання прокурора в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Сукупність наведених прокурором ризиків у справі переконують суд у необхідності застосування запобіжного заходу. Разом з тим, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 не свідчить про те, що єдиним запобіжним заходом, які гарантують вказані ризики та їх уникнення є запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, перебуває цивільному шлюбі, має батьків похилого віку та двох неповнолітніх дітей.

З наведених обставин слідує, і зазначене встановлено в ході судового розгляду, що ризики не виправдовують продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України суд має право застосувати до обвинуваченого, більш м`який запобіжний захід.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд вважає, що наявність утриманців, постійного місця проживання є достатнім стримуючим фактором, який запобігатиме тим ризикам на які посилається прокурор, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду.

З огляду на вищенаведене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, з урахуванням можливості зміни запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, який буде забезпечувати належну процесуальну поведінку обвинуваченого та запобігати ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, тому суд приходить до висновку, що необхідним та достатнім запобіжним заходом буде запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. При цьому, саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків визначених частиною 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 194, 314, 315, 316, 317, 334 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 діб, починаючи з 16.09.2024 року до 14.11.2024 року, включно.

Покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу суду;

2)повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

3) утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) носити електронний засіб контролю.

Звільнити ОСОБА_4 з-під варти негайно в залі суду.

Копію ухвали направити до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: