УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 жовтня 2024 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

дослідивши у приміщенні суду скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що полягає у невиконанні ухвали Шевченківського районного суду міста Києві від 05.08.2024 у справі № 761/23103/24,

установив:

07.10.2024 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшла (вхід № 94640) скарга ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що полягає у невиконанні ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 05.08.2024 у справі № 761/23103/24.

Обґрунтовуючи скаргу, заявник зазначає, що ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05.08.2024 у справі № 761/23103/24 зобов`язано уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальні правопорушення, викладені у заяві ОСОБА_2 від 09.05.2024.

Скаржник просить слідчого суддю зобов`язати уповноважену особу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві виконати вказану ухвалу, оскільки відомості до цього часу не внесено.

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 11.10.2024, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 14.10.2024 скаргу передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити заявнику у відкритті провадження за його скаргою, виходячи з такого.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 статті 303 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, одним із близьких родичів або членом сім`ї, коло яких визначено цим Кодексом, та/або захисником померлого, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Таким чином, кримінальним процесуальним законодавством України передбачена можливість оскарження учасниками кримінального провадження, а також особами, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк (ч. 1 ст. 303 КПК України).

Так, слідчий суддя не наділений відповідними процесуальними повноваженнями для вирішення питання про зобов`язання слідчого у кримінальному провадженні вчинити процесуальні дії, зазначені у прохальній частині скарги, оскільки відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Із аналізу вищевказаних процесуальних норм вбачається, що предмет оскарження виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, здійснення якого покладається на слідчого суддю.

Разом із цим, вбачається необхідним звернути увагу скаржника на те, що принцип обов`язковості судових рішень закріплений ст. 14 Конституції України, а також ст. 533 КПК України, а невиконання судових рішень, які набрали законної сили та підлягають безумовному виконанню на всій території України та всіма учасниками кримінального провадження, може стати підставою для звернення до органу досудового розслідування з заявою про вчинення кримінального правопорушення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 382 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи те, що перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, є вичерпним, а скарга ОСОБА_2 подана до суду щодо зобов`язання слідчого вчинити певну дію, що не підлягає оскарженню в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне відмовити заявнику у відкритті провадження за його скаргою.

Керуючись статтями 26, 303-304, 309-310, 392-393, 395, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність уповноваженої особи Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві, що полягає у невиконанні ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 05.08.2024 у справі № 761/23103/24.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_3