Справа № 346/3531/24
Провадження № 1-кп/346/575/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції залі суду м. Коломия матеріали кримінального провадження внесені в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000434 від 10 червня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше неодноразово судимого востаннє 22 вересня 2022 року вироком Дарницького районного суду м. Києва за ч. 1 ст. 309, 71 КК України до двох років одного місяця п"яти днів позбавлення волі,

- за ст. 391 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений, як особа, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі та яка за порушення режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу, вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань.

Злочин вчинено за наступних обставин.

Так ОСОБА_5 , відбуваючи покарання у вигляді позбавлення волі 17 березня 2023 року прибув для відбування покарання у Державну установу «Коломийська виправна колонія (№41)».

Соколовському роз`яснено його обов`язки, передбачені законодавством для засуджених до покарання у виді позбавлення волі та попереджено про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань або іншу протидію адміністрації у законному здійсненні її функцій.

За час перебування в установі виконання покарань засуджений ОСОБА_5 вчиняв злісні порушення встановленого порядку відбування покарання, тому був взятий на профілактичний облік, як злісний порушник встановленого порядку відбування покарання у виді позбавлення волі.

Через безуспішне застосування інших заходів впливу, на підставі ухвали Коломийського міськрайонного суду від 10 травня 2024 року, до ОСОБА_4 за порушення вимог режиму відбування покарання, судом застосовано стягнення у виді переведення до приміщення камерного типу на строк один (один) місяць.

На виконання ухвали засуджений 03 червня 2024 року був поміщений до приміщення камерного типу ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)».

Однак, будучи підданим протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу та попередженим про кримінальну відповідальність за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань та іншу протидію адміністрації у законному здійсненні її функцій, засуджений ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, правильних висновків для себе не зробив та в черговий раз вчинив злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань.

Так, ОСОБА_5 , всупереч вимогам ст. ст. 9, 107 КВК України та статті 2 розділу ІІ, частини 3 додатку 20 Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки та бажаючи їх настання, 10 червня 2024 року близько 11 годин 26 хвилин, будучи згідно графіку чергування засудженими, які утримуються в камері ПКТ № 11 - на червень 2024 року, черговим по камері, під час проведення покамерної перевірки наявності засуджених у приміщеннях ПКТ ДУ «Коломийська виправна колонія (№41)» адміністрацією установи, не приступив до виконання свого обов`язку як чергового по камері доповідати про чисельність засуджених, які утримуються в камері під час входу до камери представників адміністрації установи виконання покарань та осіб, яких вони супроводжують та відмовився здійснити прибирання камери.

На неодноразово висловлену законну вимогу виконуючого обов`язки начальника установи приступити до виконання свого обов`язку та повторного попередження про можливість притягнення його до кримінальної відповідальності за злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань, що передбачено ст. 391 КК України, засуджений, у категоричній необґрунтованій формі відмовився від виконання своїх обов`язків, хоча був зобов`язаний і мав можливість їх виконати.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину в повному обсязі, погодився зі всіма кваліфікуючими ознаками кримінального правопорушення за обставин, викладеними у обвинувальному акті.

Просить врахувати його щире каяття та не карати суворо.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ст. 391 КК України, як злісна непокора законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі , та яка за порушення вимог режиму відбування покарання була піддана протягом року стягненню у виді переведення до приміщення камерного типу.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про його особу.

Обставин, що обтяжують покарання суд не вбачає.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного злочину суд відносить - щире каяття, сприяння органам досудового розслідування у розкритті злочину, а тому вважає за можливе застосувати до нього покарання, визначене санкцією статті за якою обвинувачується у виді позбавлення волі.

Також суд враховує, що відносно обвинуваченого 22 вересня 2022 року постановлено вирок суду, за яким він на даний час відбуває покарання - два роки один місяць п`ять днів позбавлення волі, за злочин вчинений до кримінального правопорушення за яким обвинувачується, а тому суд вважає за необхідне призначити остаточне покарання за сукупністю вироків згідно ст. 71 КК України.

Речовими доказами розпорядитися у відповідності до ст. 100 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 392-395 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України та призначити покарання один рік позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до обраного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року за ст. 309 ч. 1, 71 КК України та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 - один рік один місяць позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 обчислювати з часу проголошення вироку.

Після набрання вироком законної сили, речовий доказ : компакт диск із написом DVD+R HP16х 4.7 GB Data 120 min Video із відеозаписом від 10 червня 2024 року перевірки засудженого ОСОБА_4 в камері ПКТ № 11, залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, обвинуваченим з часу отримання копії вироку, іншими учасниками з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1