Справа № 461/4016/24
Провадження № 1-кс/461/4248/24
У Х В А Л А

Іменем України

18.07.2024 року. м.Львів

Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові клопотання ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000030 від 29.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

в с т а н о в и в :

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.01.2024 року на майно, яке вилучено 11.01.2024 в ході проведення обшуку в банківському сейфі (скриньці) АТ «ОТП БАНК», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_7 , (РНОКПП НОМЕР_1 )., зокрема грошові кошти у загальному розмірі 46750,00 Євро, купюрами та номіналом, власником яких є ОСОБА_6 .

В обґрунтування поданого клопотання покликається на те, що власник коштів ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_8 , яка є дружиною ОСОБА_7 у орендованому банківському сейфі (скринці)якого вилучені грошові кошти. ОСОБА_6 є внутрішньо переміщеною особою, перебуваючи 07.09.2023 року у місті Дніпро уклав з ОСОБА_7 Договір комісії, з умовами якого комітент передає, а комісіонер отримує від нього грошові кошти в іноземній валюті 46750,00 Євро, за актом прийому передачі з наступною орендою індивідуального та на вимогу комітента, комісіонер зобов`язується повернути отримані кошти. Доказом набуття ОСОБА_6 грошових коштів є Відомості з державних реєстрів, довідки про доходи, які свідчать про те, що ОСОБА_6 мав кошти у своєму розпорядженні задовго до обставин, які є предметом дослідження у даному кримінальному провадженні. Адвокат зазначає, що ОСОБА_6 не допитувався у якості свідка, а також не є найманим працівником у суб`єктах господарювання, де посадовим особам юридичних осіб повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000030 від 29.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. Крім того, адвокат вказує, що з моменту вилучення під час обшуку та накладення арешту, вказані грошові кошти тривалий час перебувають у розпорядженні орагну досудового розслідування та прокурора.За наведених підстав, просить клопотання про скасування арешту майна задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник заявника адвокат ОСОБА_4 клопотання про скасування арешту підтримали повністю, з підстав, викладенх у такому, просили клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_9 у судовому засіданні проти клопотання заперечив. Зазначив, що транспортний засіб містить відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, форму, мотив, і мету вчинення кримінального правопорушення. Просив у клопотанні відмовити.

Заслухавши думку захисника, прокурора, слідчого, вивчивши матеріали клопотання про скасування арешту майна та долучені до нього документи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ч. 1 ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Судом встановлено, що Слідчим управлінням ГУ НП у Львівській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000030 від 29.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

11.01.2024 року в ході проведення обшуку в банківському сейфі (скриньці) АТ «ОТП БАНК», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_7 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), серед іншого вилучено грошові кошти на загальному розмірі 46 570, 00 Євро (357 купюр номіналом по 100 Євро, 201 купюра номіналом по 50 Євро, 2 купюри номіналом по 500 Євро).

Постановою слідчого Відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 від 11.01.2024 року вилучене в ході проведеного 11.01.2022 року обшуку майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000030 від 29.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 16.01.2024 року клопотання слідчого Відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_10 - задоволено. Накладено арешт, серед іншого на вилучені 11.01.2024 року в ході проведення обшуку в банківському сейфі (скриньці) АТ «ОТП БАНК», що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який перебуває у користуванні ОСОБА_7 , (РНОКПП НОМЕР_1 ), грошові кошти на загальному розмірі 46 570, 00 Євро (357 купюр номіналом по 100 Євро, 201 купюра номіналом по 50 Євро, 2 купюри номіналом по 500 Євро).

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді від 16.01.2024 року вбачається, що підставою для накладення вказаного арешту було те, що вищевказані речі та документи визнані речовими доказами та мають важливе доказове значення для кримінального провадження, оскільки можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення та могли використовуватись в якості засобів вчинення злочину, необхідні для розкриття кримінального правопорушення, могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення.

Згідно зі ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно із п.3 ч.2 ст.167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом.

Згідно з ч. 11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядженням майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов: вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба; вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Заявник посилається на те, що арешт належить скасувати через те, що у застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження на цей час відпала потреба.

Разом з тим, представник заявника ОСОБА_4 фактично не довів, та не представив слідчому судді доказів, що арешт майна було накладено необґрунтовано, а також те, що потреба в дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна на даний час не відпала, з урахуванням принципу диспозитивності передбаченого ст. 26 КПК України.

Так, слідчим суддею встановлено, на теперішній час досудове розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні не завершене, власником майна до матеріалів клопотання не долучено жодного доказу, який би свідчив про проведення всіх слідчих дій по справі та що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, як того вимагають положення п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України.

Таким чином, оскільки арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення, з метою збереження вказаного майна від подальшого його відчуження, знищення або втрати, крім того, вилучене майно зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів, також у кримінальному провадженні ще проводяться експертизи, тому відсутні підстави для скасування арешту, який слідчим суддею накладено обґрунтовано на майно, у зв`язку із чим, слід відмовити в задоволенні клопотання про скасування арешту на майно.

Керуючись статтями 100, 170, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,-

у х в а л и в :

у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000030 від 29.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 19.07.2024 року.

Суддя ОСОБА_1