ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/813/24 Справа № 932/4276/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 , подану на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 березня 2024 року про скасування повідомлення про підозру щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, складеного 19 грудня 2012 року слідчим СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 ,-

встановила:

05.05.2023 року підозрюваний ОСОБА_7 , в порядку ст.303 КПК України звернувся до слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська із скаргою на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 19 грудня 2012 року у кримінальному провадженні №0000059 від 22.11.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 березня 2024 року скаргу підозрюваного ОСОБА_7 задоволено частково та скасовано повідомлення про підозру щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, складеного 19 грудня 2012 року слідчим СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 ..

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про скасування ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 березня 2024 року та постановлення нової ухвали, якою в задоволенні скарги ОСОБА_7 відмовити.

В обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги прокурор вказує, що посилання слідчого судді на те, що у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які аудіо чи відеозаписи, які здійснювались під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 є неспроможними, оскільки процедура проведення обшуку відбувалась за нормами КПК 1960 року, з огляду на те, що норми чинного КПК України почали діяти лише 19.11.2012 року.

Також, поза увагою слідчого судді залишилось те, що дане кримінальне провадження вже скеровувалось до суду та навіть постановлявся обвинувальний вирок, однак ухвалою апеляційного суду вирок було скасовано та направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. В подальшому, обвинувальний акт повернуто прокурору, що, на переконання сторони обвинувачення, свідчить про те, що повідомлення про підозру є обґрунтованим.

За таких обставин, прокурор прийшов до переконання, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст.277 КПК України.

Решта доводів про відсутність доказів причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення не є предметом розгляду слідчого судді, оскільки повинні перевірятися при розгляді обвинувального акту в суді.

Той факт, що кримінальне провадження зареєстроване, свідчить про можливість (й обов`язок сторони обвинувачення) подальшого збирання доказів у цьому провадженні, що, у свою чергу, не виключає можливості як подальшого уточнення правової кваліфікації кримінального правопорушення.

У той же час, слідчий суддя не уповноважений спрямовувати хід досудового розслідування, зокрема, шляхом нав`язування слідчому саме тієї кваліфікації кримінального правопорушення, яку він вважає правильною.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення прокурора на підтримку доводів поданої апеляційної скарги та який наполягав на її задоволенні та просив відмовити у відкритті провадження у справі, вислухавши думку підозрюваного, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи доповненої апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Згідно із загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплено в частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якого дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності й припиняється з утратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали чи мали місце (офіційне тлумачення цього конституційного положення наведено в Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99).

Водночас Конституція України в статті 58 допускає зворотну дію законів у часі, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Формою реалізації частини першої статті 58 Конституції України є положення частини першої статті 5 КПК 2012 року, яка регулює дію норм кримінального процесуального закону в часі та згідно з якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається відповідно до положень цього Кодексу, чинних на момент початку виконання дії або прийняття такого рішення. На відміну від кримінального (матеріального) закону, чинний кримінальний процесуальний закон не має зворотної дії навіть у тих випадках, коли його правила є більш сприятливі для учасників кримінального провадження. Повернення процесу (процесуальних дій) неможливе.

Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 3 жовтня 2017 року № 2147 - VIII частина перша статті 303 КПК 2012 року була доповнена пунктом 10, а отже, згаданий пункт за загальним правилом підлягає застосуванню з дати набрання чинності цим Законом, в частині таких змін.

Згідно п. 4 § 2 «Прикінцеві положення» Розділу 4 Закону № 2147-VIII положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України вводиться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії у часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.

Підпункти 11-27, 45 пункту 7 § 1 цього розділу вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом, не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань після введення в дію цих змін.

Отже, з підстав указаних у п.10 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя уповноважений розглянути скаргу на повідомлення слідчого, прокурора про підозру, у справах (кримінальних провадженнях), по яким відомості про кримінальне правопорушення, внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань, після введення в дію цих змін, тобто з 16 березня 2018 року.

Як вбачається зі скарги, відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному проваджені №0000059 в межах якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру, яка ним оскаржується, внесено 22 листопада 2012 року.

А тому дія положення п.10 ч.1 ст.303 КПК України, яка набрала чинності 16 березня 2018 року, не має зворотної дії у часі та у даному випадку застосуванню не підлягає.

На час внесення відомостей до ЄРДР у кримінальному провадженні №0000059 в межах якого ОСОБА_7 повідомлено про підозру, діяла редакція КПК України 2012 року зі змінами відповідно до Закону № 767-VII від 23.02.2014 року.

У вказаній редакції кримінального процесуального законодавства, положеннями ч.1 ст.303 КПК України, не передбачалось можливості оскарження повідомлення про підозру.

А тому, у даному випадку, підлягають застосуванню положення ч. 4 ст. 304 КПК України, згідно яких слідчий суддя повинен відмовити у відкритті провадження, у разі, якщо скарга подана на рішення слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Враховуючи викладене вище, слідчим суддею в порушення вищезазначених вимог законодавства розглянуто скаргу ОСОБА_7 по суті та постановлено рішення, яке суперечить вимогам КПК України, є незаконним.

З огляду на допущені порушення вимог кримінального процесуального законодавства України, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 задовольнити частково, ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 березня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , поданою в порядку ст.303 КПК України, на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 19 грудня 2012 року у кримінальному провадженні №0000059 від 22.11.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу прокурора Центральної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 22 березня 2024 року про скасування повідомлення про підозру щодо ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, складеного 19 грудня 2012 року слідчим СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 , поданою в порядку ст.303 КПК України, на повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 19 грудня 2012 року у кримінальному провадженні №0000059 від 22.11.2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції може бути оскаржена сторонами кримінального провадження у касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4