Житомирський апеляційний суд
Справа №285/3932/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/489/24
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06.08.2024 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно у рамках кримінального провадження №0000024 від 29.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно. Вилучене майно повернути власнику ОСОБА_8 . Вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що 01.08.2024 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 на підставі ухвали слідчого судді, але, в порушення вимог ч.2 ст.168 КПК України вилучено ноутбук та мобільний телефону. Вказує, що у клопотанні слідчого не зазначено підстав для арешту майна, а також за якими критеріями вказане майно визнано речовими доказами. Звертає увагу, що ОСОБА_8 не є підозрюваною або обвинуваченою у даному кримінальному провадженні та не має відношення до нього. Вважає, що при накладенні арешту на майно слідчий суддя не дотримався вимог закону щодо розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження. Посилається на те, що ОСОБА_8 не брала участь в судовому засіданні, повний текст оскаржуваної ухвали слідчого судді було отримано 09.08.2024 року, а тому вважає строк на апеляційне оскарження пропущеним з поважних причин.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий за погодженням із прокурором звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області із клопотанням, в якому просив накласти арешт у виді заборони права на розпорядження, користування та відчуження на документи та речі належні ОСОБА_8 , які були виявленні та вилученні 01.08.2024 в ході обшуку за місцем проживання останньої за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон Самсунг Галексі 10+, імеі № НОМЕР_1 , імеі № 2 - НОМЕР_2 з сім картками НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , ноутбук Леново Z570, s/n НОМЕР_5 з блоком живлення, дві копії видаткової накладної № 642 від 22.12.2023, копію Договору про закупівлю товару між КП ЗМР «Звягельсервіс» та ФОП ОСОБА_10 , експрес-накладну № 1968 Нової Пошти про пересилку документів від ОСОБА_10 до ОСОБА_11 від 06.06.2024.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000024 від 29.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що посадові особи КП Звягельської міської ради "ЗВЯГЕЛЬСЕРВІС" зловживаючи службовим становищем, в супереч інтересам служби, з метою одержання неправомірної вигоди при здійсненні закупівлі за ідентифікатором закупівель UA-2024-04-10- 012548-а «Евакуатор з маніпулятором», ймовірно заволоділи грошовими коштами Звягельської громади.

01.08.2024 року на підставі ухвали слідчого судді від 26.07.2024 року у справі №285/3932/24 проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого у ОСОБА_8 вилучено вищевказане майно.

Постановою слідчого СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 від 01.08.2024 року вилучені речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000024.

Посилаючись на те, що майно, яке вилучене в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 має значення речових доказів у кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на нього, з метою забезпечення збереження речових доказів.

Враховуючи, обставини кримінального провадження, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, а також беручи до уваги, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого.

З`ясувавши думку прокурора щодо поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів вважає, що строк на апеляційне оскарження представником власника майна не пропущений, оскільки вона не приймала участь в судовому засіданні, повний текст ухвали слідчого судді отримала 09.08.2024 року, а апеляційну скаргу подала 14.08.2024 року.

Заслухавши доповідача, доводи представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_12 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вказаних вимог закону дотримався та постановив обґрунтоване рішення про арешт майна, вилученого 01.08.2024 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

З матеріалів клопотання вбачається, що СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000024 від 29.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

В ході досудового розслідування, 01 серпня 2024 року в період часу з 07 год. 10 хв. по 10 год. 30 хв., за ухвалою слідчого судді № 285/3932/24, від 26.07.2024 проведено обшук в домоволодінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого виявлено та вилучено до Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області вищезазначене у клопотанні слідчого майно, яке постановою слідчого СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 від 01.08.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000024.

Враховуючи, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, а саме: може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовим доказом у кримінальному провадженні та у разі залишення його в користуванні ОСОБА_8 є ризики знищення, пошкодження та передачі цього майна, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність арешту вказаного майна.

Крім того, ухвалою слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.97.2024 органу досудового розслідування надано дозвіл на відшукування та вилучення речей та документів, зокрема ноутбуків, персональних комп`ютерів, мобільних телефонів та документів.

За таких обставин, доводи апелянта про те, що обшук було проведено на підставі ухвали слідчого судді, яка не містить відповідно до вимог ч. 2 ст. 168 КПК України безпосередньо зазначених електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно ч.2 ст.168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до ч.1 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Як вбачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя врахував вказані вимоги закону та обгрунтовано послався на можливість використання вилученого в ОСОБА_8 майна, як доказів вчинення останньою кримінального правопорушення, а також на те, що вказані ноутбук та мобільний телефон мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки на них міститься переписка ОСОБА_8 з іншими особами, які причетні до вчиненого кримінального правопорушення стосовно обставин його вчинення, підготовки документів, які необхідні для здійснення процедури закупівлі та інших обставин.

Враховуючи те, що вилучене в ОСОБА_8 майно має ознаки, передбачені ст.98 КПК України, а також постановою слідчого від 01.08.2024 року визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді.

Крім того, в межах даного кримінального провадження призначено комп`ютерно-технічну експертизу (щодо мобільного телефону та ноутбуку).

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_8 не є підозрюваною або обвинуваченою та не має відношення до даного кримінального провадження, а вказане майно належить саме їй, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження і може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Доводи апеляційної скарги адвоката про те, що слідчим в клопотанні не зазначена, а слідчим суддею не встановлена підстава арешту майна, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в клопотанні слідчого та в оскаржуваній ухвалі слідчого судді чітко зазначено, що підставою арешту майна є збереження речових доказів.

Доводи апелянта про те, що майно, на яке накладено арешт не містить ознак речових доказів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що згідно практики ЄСПЛ, втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого Суд надає державам право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Отже, колегія суддів вважає, що в даному випадку дотримано вимоги правомірності втручання у право власності фізичних осіб, таке втручання є законним, відповідає суспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України, оскільки іншим чином неможливо збереження речових доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді відповідає вимогам ст.ст. 170-173 КПК України, а тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 06.08.2024 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та накладено арешт на майно у рамках кримінального провадження №0000024 від 29.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: