Справа № 645/6105/24
Провадження № 1-кп/645/527/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 р. м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кимінальне провадження, яке внесене 22.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000930, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, з неповною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.109, ч. 2 ст. 436-2 КК України,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Підчас досудового розслідування підозрюваному ОСОБА_5 слідчим суддею був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався і спливає 02.11.2024 року.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому без визначення застави та зазначав про існування ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора не заперечували.

Суд, перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.109, ч. 2 ст. 436-2 КК України. Дані злочини не є тяжкими, в розумінні положень ст. 12 КК України, проте кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 109 КК України відноситься до злочинів проти основ національної безпеки, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України, відноситься до злочинів проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

Судове провадження у справі не розпочате.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем вірогідності.

Так, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце проживання, працездатний однак ніде не працює. Належних доказів наявності міцних соціальних зав`язків, а також працевлаштування, а також про наявність на утриманні матері похилого віку слідчому судді не надано.

Суд зазначає, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому тяжкого злочину може вдатися до відповідних дій.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який в подальшому продовжений до листопада 2024р.

З урахуванням фактичних обставин інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, введення на території України воєнного стану, у зв`язку із воєнною агресією Російської Федерації, суд вважає, що у даній справі наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту від найбільш небезпечних посягань на суспільні відносини, які забезпечують державну безпеку, обороноздатність, незалежність держави.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, які на теперішній час не зменшилися.

Ризики передбачені п.п.3, 4 ст. 177 КПК України на теперішній час не доведені, оскільки доказів наявності свідків у даному кримінальному провадженні, надані матеріали не містять.

Відповідно до положень ч. 6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

У даному випадку, враховуючи введення на території України воєнного стану, суд вважає за необхідне застосувати спеціальну норму ч.6 ст. 176 КПК України, яка регулює застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до особи підозрюваної у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 109 КК України, оскільки наявні встановлені ризики передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, оцінюючи сукупність обставин передбачених в ст.178 КПК України, наявність ризиків передбачених п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, суд приходить до висновків про необхідність продовження застосування до обвиунваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

ОСОБА_5 обвинувачується, зокрема, у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 109 КК України, який є злочином в сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинений в умовах воєнного стану, що на думку суду є підставами для застосування запобіжного заходу, без визначення застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 314 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 строк тримання під вартою на 60 днів до 20.12.2024 року включно.

Копію ухвали направити до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження обвинуваченому строку тримання під вартою до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, а обвинуваченим - у той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1