Дата документу 04.11.2024
Справа № 334/7287/24
Провадження № 1-кп/334/666/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6 обвинуваченого ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду матеріали кримінального провадження № 0001188 від 15.06.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Ленінського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження № 0001188 від 15.06.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.121 ч.2 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, оскільки судовий розгляд у справі ще не розпочинався, відсутні підстави обирати запобіжний захід більш м`який ніж тримання під вартою. Обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків, вчинити інший злочин.

Крім того, строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , обраний судом, закінчується 09.11.2024, однак розглянути кримінальне провадження до спливу вказаного строку не є можливим.

Враховуючи вищезазначене виникла необхідність в продовжені строку застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та його представник ОСОБА_6 підтримали прокурора, просили задовольнити її клопотання про подовження запобіжного заходу обвинуваченому.

Захисник обвинуваченого заперечував у повному обсязі проти задоволення клопотання, зазначив, що до обвинуваченого потрібно застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

ОСОБА_7 підтримав свого захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч.2 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2024 р. відносно обвинуваченого ОСОБА_7 обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчувався 14.08.2024 р.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 12.08.2024 р. обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчувався 16.09.2024 р.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2024 р. обвинуваченому ОСОБА_7 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого закінчувався 09.11.2024 р.

Під час розгляду питання доцільності продовження обвинуваченому запобіжного заходу тримання під вартою прокурор наполягала, вказуючи, зокрема, на те, що обвинувачений, знаходячись на волі, може впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про доцільність продовження тримання під вартою ОСОБА_7 , суд враховує практику Європейського суду з прав людини.

Обрання, продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

При вирішенні питання про обрання строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за які КК України передбачено покарання у вигляді від 7 до 10 років позбавлення волі.

Крім цього відповідно до п. 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року «розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості».

На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме людини, її життя.

Також суд враховує і вимоги ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція Європейського Суду з прав людини, викладена у справі «Слоев проти України»), а саме, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою обвинуваченого, однак застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду.

Крім того, розгляд справи ще не розпочався, у судовому засіданні не допитані свідки, а тому існує ризик того, що знаходячись на свободі, обвинувачений зможе на них впливати. Письмових доказів неможливості перебування обвинуваченої у СІЗО, ані захисником, ані обвинуваченою до суду не надано.

Оскільки на даний час по справі триває судовий розгляд, який зважаючи на категорію складності справи, потребує значного проміжку часу для його закінчення, адже на даний час, у судовому засіданні, ще не допитані свідки, не досліджені письмові докази суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 строком на 60 днів.

Враховуючи вище викладене, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 197, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження терміну запобіжного заходу, тримання під вартою, обвинуваченому ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжний захід, тримання під вартою, строком на 60 днів до 02.01.2025 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з моменту її оголошення до Запорізького апеляційного суду в установленому порядку.

Суддя: ОСОБА_1