Справа № 203/3823/24
Провадження № 1-кп/0203/845/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду м. Дніпрі кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, маючого середню освіту, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2015 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 02.02.2009 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76, 104 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

- 04.02.2013 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.1 ст.186 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік;

- 11.05.2016 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки,

- 16.02.2018 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.71 КК України частково приєднати не відбутий строк за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2016, загальний термін 4 роки 1 місяць позбавлення волі. На підставі ст. 1 п. «в» ЗУ «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 від відбування покарання звільнений;

- 04.12.2020 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України до сплати штрафу у розмірі 850 гривень, штраф сплачено,

- 02.04.2024 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 185 КК України до двох років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 2 роки;

- 08.07.2024 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 153 КК України до 3 років позбавлення волі,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

встановив:

З обвинувального акту та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

27.03.2024, у не встановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 11:30 години, ОСОБА_6 , перебуваючи біля території гаражного кооперативу по АДРЕСА_2 , побачив огороджену територію гаражного кооперативу, після чого у останнього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, а саме, на таємне викрадення майна ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, повторно, протиправно, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , будучи достовірно обізнаним що на всій території України діє воєнний стан, 27.03.2024, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 11:30 години, проник на огороджену територію, що належить ОСОБА_7 що розташована по АДРЕСА_2 , де переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає та не може перешкодити йому у реалізації свого злочинного умислу, діючи таємно, повторно, в умовах воєнного стану, викрав майно ОСОБА_7 , а саме: задні праві двері автомобіля марки Audi, модель 100, 1987 року випуску, вартістю 1000 гривень, кришку багажника автомобіля марки Audi, модель 100, 1987 року випуску, вартістю 854 гривні, масляний обігрівач «beeble», модель РХ-150С-7, вартістю 1032 грн, 86 коп.

Після чого, ОСОБА_6 з місця вчинення злочину, утримуючи при собі викрадене майно пішов, розпорядившись у подальшому викраденим на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на загальну суму 2886 грн 86 коп.

Вказані умисні дії ОСОБА_6 органи досудового розслідування кваліфікували за ч.4 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявляв клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та набранням чинності Законом України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Захисник ОСОБА_4 також заявила клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_6 на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння та набранням чинності Законом України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Обвинувачений підтримав клопотання, просив закрити провадження у справі.

В наступному судовому засіданні прокурор просив відкласти судове засідання для вирішення питання щодо зміни обвинувачення.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дійшов висновку про те, що слід закрити кримінальне провадження з таких підстав.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», згідно з яким були внесені зміни до ст.51 КпАП України, якими посилена відповідальність за вчинення дрібного викрадення чужого майна.

Так, згідно нової редакції ст.51 КпАП України, відповідальність за ч.1 ст.51 КпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що складає 757 грн. Відповідальність за ч.2 ст.51 КпАП України настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає від 757 грн. до 3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 таємне викрадення чужого майна (крадіжка) стає кримінально караним діянням, якщо вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028 грн.

Оскільки згідно обвинувального акту сума викраденого ОСОБА_6 майна становить 2886,86 грн., то вказані дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з вимогами ч.3 ст.479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Згідно ч.2 ст.4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особиТому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 січня 2021 року по справі №0306/7567/12, за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує правове становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

Аналогічна позиція викладена у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 16 лютого 2021 року по справі №345/3522/18, в якій колегія суддів погодилась з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності закриття кримінального провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 284 КПК, оскільки висновок про відсутність у діях особи складу злочину, з огляду на ретроспективність юридичних наслідків декриміналізації, відповідає засаді законності.

У цій справі місцевий суд закрив справу стосовно злочину, передбаченого ч. 1 статті 212 КК на підставі пункту 4 частини 1 статті 284 КПК у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону №1101-ІХ «Про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу.

Суд виходив з того, що Законом №1101-IX, який набрав чинності 25 вересня 2019 року, змінено поняття «значного розміру» як ознаки складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 212 КК, що призвело до часткової декриміналізації. У зв`язку зі зміною поняття «значного розміру» як ознаки складу злочину, передбаченого частиною 1 статті 212 КК відпала необхідність і доцільність вирішення питання про наявність чи відсутність у діях особи на час скоєння інкримінованого йому діяння складу злочину, передбаченого цією статтею, а також формування правових висновків щодо її застосування.

Положення п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України регламентують, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Закон України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» набрав чинності 09.08.2024.

Підготовче засідання після набрання вказаним законом чинності проводилось 16 серпня 2024, де було прокурором заявлено клопотання про закриття кримінального провадження, підготовче засідання відкладено на 04.09.04, у прокурора було достатньо часу для зміни обвинувачення, тому підстави для подальшого відкладення судового засідання відсутні.

Відповідно до п.2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 5-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_6 , який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 за ч.4 ст.185 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Цивільний позов не заявлено. Долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КРПК України.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не обирався.

Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз № СЕ-19/104-24/28092-ТВ від 17.07.2024 у розмірі 1 514, 56 грн. та № СЕ-19/104-24/28005-ТВ від 1.07.2024 у розмірі 2 2271, 84грн., а всього 3 786,4 грн. відповідно до ст. 124 КПК України, враховуючи, що кримінальне провадження закривається, обвинувальний вирок не винесено, слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 284,314, 372, 376 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Клопотання захисника ОСОБА_4 задовольнити.

Кримінальне провадження №0001082 від 28.03.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з декриміналізацією діяння відповідно до Закону України №3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Речові докази: диск CD-R з відеозаписом зберігати в матеріалах кримінального провадження; задні праві двері автомобіля марки Audi, модель 100, 1987 року випуску, кришку багажника автомобіля марки Audi, модель 100, 1987 року випуску, масляний обігрівач «beeble», модель РХ-150С-7, передані на зберігання до камери схову Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчих експертиз у сумі 3 786,4 грн. віднести на рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя - ОСОБА_1