Справа № 750/6399/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/664/24
Категорія - ч. 5 ст. 407 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000835 від 08.11.2022 року за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні - прокурора Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_6 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000835 від 08.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, повернутий прокурору як такий, що не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України.

Своє рішення суд мотивував тим, що в обвинувальному акті не зазначено місце вчинення кримінального правопорушення, що унеможливлює правильно визначити підсудність вказаного кримінального провадження. Також, на переконання суду, обвинувальний акт має суттєві помилки. Зокрема, згідно обвинувального акта 26.10.2022 року ОСОБА_7 був направлений на консультацію до Білоцерківського військового госпіталю (військова частина НОМЕР_1 ), проте, вибувши із місця служби до Білоцерківського військового госпіталю (військова частина НОМЕР_2 ) не прибув. Отже, до якої військової частини НОМЕР_1 чи НОМЕР_2 повинен був прибути військовослужбовець ОСОБА_7 , з обвинувального акту неможливо встановити. У обвинувальному акті зазначається, що 12.04.2024 року військовослужбовець ОСОБА_7 заявив про себе представникам ІНФОРМАЦІЯ_1 у Збройних Силах України, разом з тим, ОСОБА_7 інкримінується невиконання обов`язків військової служби в період з 23.11.2022 року по 12.04.2022 рік.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та призначити новий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання, через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Зазначає, що під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції вийшов за межі предмету судового розгляду, який вирішується в підготовчому судовому засіданні, та фактично вдався до дослідження обставин кримінального провадження, зокрема, з`ясовуючи у обвинуваченого адресу місця проходження ним військової служби на момент вчинення злочину, що є неприпустимим на даній стадії судового розгляду. Вказує, що в обвинувальному акті зазначено всі обов`язкові відомості, про якій йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом відповідає вимогам вищезазначеної статті, так як прокурор зазначив точну дату та адресу припинення злочинної діяльності ОСОБА_7 , коли останній заявив про себе представникам ІНФОРМАЦІЯ_1 у Збройних Силах України. Звертає увагу, що місце припинення триваючого кримінального правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_7 підсудне Деснянському районному суду м. Чернігова, а допущені технічні помилки у обвинувальному акті є неістотними, вони можуть бути усунуті в ході судового розгляду, в тому числі прокурором у порядку, передбаченому ст. 338 КПК України. Зокрема, щодо номеру військової частини, куди мав прибути ОСОБА_7 для консультації, то це не може відповідати дійсності, оскільки номер військової частини вказано в дужках, як уточнення, та допущено описку в номері (замість НОМЕР_1 - НОМЕР_2 ), проте у всьому тексті формулювання обвинувачення зазначено, що ОСОБА_7 мав вибути до Білоцерківського військового госпіталю, тобто чітко визначено місце служби, де після вибуття з військової частини НОМЕР_3 мав перебувати ОСОБА_7 . В частині допущення описки у обвинувальному акті щодо періоду незаконної відсутності ОСОБА_7 на службі, а саме з 23.11.2022 по 12.04.2022 року, то вказана помилка є технічною, оскільки в абзаці 8-му викладу фактичних обставин кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення обвинувального акту зазначено вірну дату, а саме 12.04.2024 року. Зазначає, що повернення обвинувального акту з підстав відсутності вказівки на місце вчинення кримінального правопорушення, некоректної кваліфікації обвинувачення, «нелогічності речень», тощо, вказує на вихід суду за межі наданих йому повноважень під час підготовчого судового розгляду та фактично позбавляє прокурора його процесуальних прав.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив про скасування рішення суду і призначення нового судового розгляду в суді першої інстанції, пояснення обвинуваченого, який фактично погодився з доводами прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Відповідно до змісту ст. 291 КПК України, обвинувальний акт є підсумковим процесуальним документом досудового слідства, за допомогою якого здійснюється функція обвинувачення, та в якому викладається його сутність і підстави, дається юридична оцінка та кваліфікація дій підозрюваного (обвинуваченого), визначаються межі судового розгляду.

Вичерпний перелік відомостей, які має містити обвинувальний акт, визначено ч. 2 ст. 291 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам кримінально-процесуального Закону.

З тексту обвинувального акту у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважав встановленими, зазначено місце його вчинення, викладено правову кваліфікацію з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, а саме, зазначена кваліфікація дій за ч. 5 ст. 407 КК України та викладено формулювання обвинувачення, яке прокурор вважає доведеним.

Кримінальне правопорушення (злочин), що передбачений ч. 5 ст. 407 КК України, - є триваючим, початком якого вважається момент самовільного залишення військової частини або місця служби, а кінцем - день повернення в частину, затримання поза межами частини чи внаслідок дій самого обвинуваченого щодо явки до залишеної військової частини або у інший спосіб, що робить подальші злочинні діяння неможливими, правова позиція про що викладена у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного суду від 04.08.2022 у справі № 452/2842/19.

Отже, оскільки, згідно обвинувального акта, моментом закінчення інкримінованого правопорушення (злочину) за ч. 5 ст. 407 КК України - є 12.04.2024 року, коли ОСОБА_7 , знаходячись за місцем мешкання, що за адресою: АДРЕСА_1 , з власної ініціативи заявив про себе представникам ІНФОРМАЦІЯ_1 у Збройних силах України, тим самим припинивши свою злочинну діяльність, то і провадження підсудне Деснянському районному суду м. Чернігова.

Позицію суду першої інстанції про те, що місцем вчинення кримінального правопорушення є розташування місця служби (військової частини НОМЕР_3 ) саме на час несення там служби та залишення його ОСОБА_7 колегія суддів вважає такою, що суперечить фактичним обставинам справи, оскільки злочин за ч. 5 ст. 407 КК України - є триваючим, що за Загальними положеннями КК України щодо часу вчинення триваючого злочину включає увесь проміжок часу, протягом якого особа безперервно вчиняла триваюче діяння на стадії закінченого злочину, а отже його закінченням і визначається припинення протиправних дій в часі та місці, за якими і слід керуватися щодо визначення підсудності провадження.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 223-1430/0/4-12 від 03.10.2012 року «Про порядок здійснення підготовчого судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд, всупереч, вимог ст. 314 КПК України, без дослідження будь-яких матеріалів, фактично перейшов до дослідження обставин справи, зокрема, з`ясовуючи у обвинуваченого адресу проходження ним військової служби на момент вчинення злочину.

Фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, правильність кваліфікації дій винного, питання доведеності вини, наявність суперечностей у викладених прокурором обставинах тощо можуть бути перевірені виключно під час судового розгляду, з урахуванням доказів, які має у своєму розпорядженні прокурор та сторона захисту, та які будуть ним долучені до матеріалів кримінального провадження в процесі розгляду.

Аналізуючи зміст оскаржуваної ухвали, можна стверджувати, що суд віднайшов формальні підстави для повернення процесуального документу, що свідчить про безпідставність ухваленого судового рішення.

Отже, вирішення питання щодо доведеності викладених в обвинувальному акті фактичних відомостей, які прокурор вважає встановленими та має намір відстоювати під час судового розгляду, не входить до компетенції суду під час підготовчого судового засідання.

Жодним пунктом жодної частини статті 291 КПК України не передбачено вирішення судом в підготовчому судовому засіданні питання про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення, як до цього вдався суд першої інстанції.

Під час підготовчого судового засідання суд першої інстанції обмежений виключно тими документами, які визначені ст. 291 КПК України, а тому об`єктивно позбавлений можливості перевірити обґрунтованість пред`явленої підозри, правильність кваліфікації дій, доведеність чи обґрунтованість всіх елементів кримінальних правопорушень, встановлення часу, місця, способу та обставин, за яких інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення було ним вчинено.

Всі ці відомості містяться в обвинувальному акті, який наявний у матеріалах кримінального провадження. Незгода суду з обсягом викладу визначених законодавцем обставин, не може вважатись тим недоліком, який може бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

На думку колегії суддів, допущені технічні помилки в обвинувальному акті не є істотними, вони можуть бути усунуті у ході судового розгляду, у тому числі прокурором у порядку, передбаченому ст. 338 КПК України.

Крім того, безпідставне повернення обвинувального акта прокурору призведе до порушення судом першої інстанції вимог ст. 28 КПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо розумних строків кримінального провадження.

Виходячи зі змісту та трактування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, остання гарантує винесення судового рішення протягом розумного терміну, встановивши тим самим межу стану невизначеності, в якому знаходиться та чи інша особа через пред`явлення їй кримінального обвинувачування. Кінцевим моментом стану невизначеності є момент вступу вироку чи рішення у законну силу чи зняття обвинувачення (закриття кримінальної справи).

Таким чином, вказані судом підстави для повернення обвинувального акта прокурору, не можуть вважатись недоліками, які перешкодили призначити кримінальне провадження до розгляду, оскільки вони є предметом розгляду під час здійснення судового провадження та мають бути вирішені під час ухвалення остаточного судового рішення в даному провадженні, коли суд у нарадчій кімнаті надасть оцінку всім зібраним доказам та буде вирішувати питання про їх належність і допустимість.

Слідчим в обвинувальному акті викладені саме ті обставини, які прокурор вважає доведеними і докази на їх доведення сторона обвинувачення має надавати суду під час судового розгляду, а не під час підготовчого судового засідання, тому суд передчасно перейшов до дослідження обставин у кримінальному провадженні, не призначивши судовий розгляд.

Враховуючи наведене, колегія суддів не може погодитися з позицією суду першої інстанції, що зазначені в ухвалі обставини можуть бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

Колегія суддів вважає, що суд вправі вказати прокурору на недоліки і суперечності, які містяться в обвинувальному акті, однак не будь-які недоліки є достатньою підставою для повернення обвинувального акту прокурору.

За таких обставин, ухвала суду є незаконною і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду для здійснення судового провадження.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 10 червня 2024 року про повернення обвинувального акту щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового розгляду.

Ухвала набуває законної сили з моменту її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4