Справа № 737/870/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/712/24
Категорія - ч. 1 ст. 121 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

З участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали кримінального провадження, внесеного 28 червня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002324 , за апеляційними скаргами заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 та захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Жуківка, Чернігівського району, Чернігівської області, українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше судимого 13 квітня 2023 року Чернігівським районним судом Чернігівської області за п.п.6,12 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187, ст.70 КК України до 10 років позбавлення волі, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Вироком Куликівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2024 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання призначеного за вироком Чернігівського районного суду від 13 квітня 2023 року, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців.

Початок строку відбування покарання ухвалено рахувати з дня фактичного затримання обвинуваченого 04 жовтня 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 1195,00 грн. 00 коп.

Питання про речові докази вирішено відповідно до статті 100 КПК України.

Не погоджуючись з рішенням суду були подані апеляційні скарги в яких:

- адвокат ОСОБА_7 просить змінити вирок суду шляхом перекваліфікації дій ОСОБА_8 з ч. 1 ст. 121 КК України на ст.. 128 КК України, призначити її підзахисному покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік та на підставі ст.. 71 КК України призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 1 місяць. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що обвинувачений ОСОБА_8 не передбачав настання наслідків у вигляді тяжкого тілесного ушкодження та не бажав їх настання, що свідчить про відсутність в його діях обов`язкової ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України у вигляді умислу, в даному випадку мала місце необережна форма вини, а саме злочинна недбалість. Захисник вважає, що з врахуванням досліджених доказів у кримінальному провадженні, показань потерпілого та обвинуваченого, в силу молодого віку ОСОБА_8 на момент скоєння кримінального правопорушення, характеристик пістолету, обстановки, в якій знаходилися потерпіла та обвинувачений (темрява, відстань між ними) та стан алкогольного сп`яніння самої потерпілої, можна прийти до висновку про відсутність у діях ОСОБА_8 умислу на нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілій та що вказані тілесні ушкодження нанесені із необережності.

Крім того, захисник стверджує, що не знайшло свого підтвердження обвинувачення щодо вчинення ОСОБА_8 злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки стороною обвинувачення не надано жодного належного та допустимого доказу (медичного висновку) про перебування ОСОБА_8 у стані алкогольного сп`яніння.

- прокурор в поданій апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким:

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 років. На підставі ст.. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом частково складання покарань за цим вироком та вироком Чернігівського районного суду від 13 квітня 2023 року призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_8 за даним вироком строк попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2023 року по 28 лютого 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі та обчислювати початок строку відбування покарання ОСОБА_8 з дати ухвалення вироку Куликівським районним судом, тобто з 11 червня 2024 року.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_8 остаточного покарання, рішення про початок строку його відбування ухвалив з порушенням вимог закону України про кримінальну відповідальність, фактично зарахувавши в строк відбування покарання період з 29 лютого 2024 року по 11 червня 2024 року коли до ОСОБА_8 вже не застосовувалося попереднє ув`язнення, оскільки останній у вказаний період відбував покарання за вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року. Крім того вказує, що судом першої інстанції у резолютивній частині помилково вказано про одночасне застосування як положень ст.. 71 КК України, так і призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 прокурор просить відмовити у її задоволенні.

Як встановлено судом першої інстанції, 27 червня 2023 року, приблизно о 23 год. 20 хв., неповнолітній ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих особистих неприязних стосунків, умисно, з метою заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки їх настання, з револьверу «EKOL Viper 4.5"», калібру 4 мм Флобер № НОМЕР_1 , виробництва турецької компанії «Voltran», здійснив один постріл в живіт потерпілої ОСОБА_10 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення живота з дефектом очеревини, поширеною позаочеревинною гематомою, ускладненого внутрішньочеревною кровотечею, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 375 від 03.08.2023, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану захисником апеляційну скаргу з викладених в ній підстав, думку прокурора, щодо необґрунтованості поданої апеляційної скарги сторони захисту та необхідністю постановлення нового вироку х урахуванням вимог апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного.

Під час апеляційного перегляду матеріалів кримінального провадження, колегія суддів,

В С Т А Н О В И Л А:

27 червня 2023 року, приблизно о 23 год. 20 хв., неповнолітній ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись поблизу будинку АДРЕСА_2 , з мотивів раптово виниклих особистих неприязних стосунків, умисно, з метою заподіяння умисних тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки їх настання, з револьверу «EKOL Viper 4.5"», калібру 4 мм Флобер № НОМЕР_1 , виробництва турецької компанії «Voltran», здійснив один постріл в живіт потерпілої ОСОБА_10 , чим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого поранення живота з дефектом очеревини, поширеною позаочеревинною гематомою, ускладненого внутрішньочеревною кровотечею, які, відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 375 від 03.08.2023, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом установлено, що свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 121 КК України судом першої інстанції зроблено на підставі доказів, досліджених та оцінених у сукупності із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, про що у вироку відповідно до ст. 374 КПК України наведено докладні мотиви.

За матеріалами провадження місцевим судом ретельно перевірено доводи сторони захисту щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Зазначені в судовому рішенні мотиви про визнання цих доводів безпідставними, апеляційний суд вважає обґрунтованими і такими, що відповідають дослідженим у судовому засіданні доказам.

У процесі вивчення матеріалів кримінального провадження не було виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання й закріплення доказів, які б викликали сумніви у їх достовірності. Всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності.

Свої висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні ним кримінального правопорушення за викладених у вироку обставин, суд першої інстанції обґрунтував, дослідивши і проаналізувавши показання:

- обвинуваченого ОСОБА_8 , який визнав частково вину та пояснив, що біля будинку, де живе ОСОБА_11 , між останнім і ОСОБА_12 почалася бійка, вийшла ОСОБА_10 , щось кричала, він хотів розборонити їх, дістав пістолет, вистрілив декілька разів в повітря. Потім закінчилися патрони, тому він побіг додому, щоб взяти більше патронів та повернувся. Потерпіла в цей час почала кричати та йти на нього, а потім різко побігла. Він спочатку вистрелив в гору, а потім два рази в бік потерпілої вниз перед нею, цілив у ноги;

- потерпілої ОСОБА_10 , яка пояснила, що після бійки з ОСОБА_12 її чоловік зайшов до хати, ОСОБА_8 також хотів зайти на подвір`я, однак вона його не пускала. Останній почав її ображати, вистрелив тричі в повітря, говорив, що вистрелить в неї. Не розуміючи до кінця серйозність намірів обвинуваченого, вона сказала останньому, щоб той стріляв. Обвинувачений вистрелив в неї за територією подвір`я з відстані приблизно 10 метрів влучив їй у живіт та побіг. Вона намагалась бігти за ОСОБА_13 , але біля повороту впала і більше нічого не пам`ятає.

Встановлені судом обставин щодо винуватості обвинуваченого, крім вище наведених показань, також підтверджується даними, що, зокрема, містяться у наступних доказах:

- протоколі огляду місця події від 22 червня 2023 року, з фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто ділянку місцевості в АДРЕСА_3 , згідно якого виявлено предмет схожий на пістолет типу револьвер. Мається напис «EKOL Viper 4.5"». Біля спускового гачка мається напис НОМЕР_1 , без набоїв. Предмет схожий на пістолет знаходиться в кобурі чорного кольору;

- протоколі огляду місця події від 28 червня 2023 року, з фототаблицею до нього, відповідно до якого в приміщенні Чернігівської районної лікарні по АДРЕСА_4 виявлено та вилучено футболку червоного кольору з плямами речовини бурого кольору;

- протоколі огляду речей від 29 червня 2023 року, з фототаблицею до нього, відповідно до якого було оглянуто футболку червоного кольору із плямами речовини бурого кольору, яка була вилучена 28 червня 2023 року по факту отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_10 ;

- протоколі слідчого експерименту від 28 червня 2023 року з додатком до нього, проведеного за участі свідка ОСОБА_14 , який показав про події які відбувалися 27 червня 2023 року. Зокрема, що в цей день біля 22 год 30 хв між ним та ОСОБА_12 виникла сварка, яка переросла в бійку. ОСОБА_15 почала їх розбороняти. Він чув голос іншого хлопця на ім`я ОСОБА_16 , який стояв дещо далі та казав відпустити ОСОБА_16 . Потім вони примирились з ОСОБА_17 та розійшлись. Через деякий час в будинок забіг останній та сказав, що ОСОБА_18 підстрелив ОСОБА_15 ;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 28 червня 2023 року з додатком до нього, відповідно до якого в присутності понятих проведено слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_19 , який повідомив про події які відбувалися 27 червня 2023 року;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 18 липня 2023 року з додатком до нього, відповідно до якого в присутності понятих проведено слідчий експеримент за участі потерпілої ОСОБА_10 , яка розказала та показала на місці обставини спричинення їй тілесних ушкоджень ОСОБА_8 ;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 22 вересня 2023 року відповідно до якого було проведено експериментальну стрільбу з револьвера «Ekol Viper 4.5». Під час експериментальної стрільби з відстані 3 та 5 метрів під макет з дерев`яних дверей висотою 170 мм та шириною 70 см, встановлено, що рикошет можливий в 7 із 10 пострілів. Найвища висота рикошету - 535 мм, найнижча - 65 мм. Пошкодження незначні вм`ятини в картонному листі. На основі дверей наявні поверхневі вм`ятини глибиною до 1 мм. Найвища вм`ятина висотою 535 мм взагалі не пробитий картон повністю;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 27 вересня 2023 року з додатком до нього, відповідно до якого в присутності понятих проведено слідчий експеримент за участі свідка ОСОБА_20 , який розповів про події які відбувалися 27 червня 2023 року;

- висновку експерта № СЕ-19/125-23/7466-БЛ від 09 серпня 2023 року відповідно до якого револьвер, що наданий на дослідження, до категорії зброї не відноситься. Револьвер, що наданий на дослідження, є револьвером «EKOL Viper 4.5"», калібру 4 мм Флобер № НОМЕР_1 , виробництва турецької компанії «Voltran», призначеним для тренувальної стрільби патронами кільцевого запалення калібру 4 мм Флобер поза спеціальних приміщень та майданчиків (тирів, стрільбищ);

- висновку експерта № 375 від 30 червня 2023 року, з якого вбачається, що у ОСОБА_10 , наявне тілесне ушкодження котре відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. Вищевказане тілесне ушкодження виникло від дії твердого предмету, що мав високу кінетичну енергію, яким в тому числі міг бути снаряд пострілом випущений зі зброї.

Місцевий суд з достатньою повнотою перевірив всі доводи сторони захисту в судовому засіданні, виклав критичний аналіз окремих доказів. У своїх висновках суд першої інстанції навів мотиви, з яких взяв до уваги одні докази та відкинув інші, та обґрунтовано дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень і доводи, викладені стороною захисту в апеляційній скарзі, були предметом детального дослідження під час судового розгляду, вони отримали об`єктивну та належну оцінку в судовому рішенні, з якою погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Також, суд дотримався вимог ст. 10 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою у наданні доказів, дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом. Клопотання сторін кримінального провадження вирішені судом у відповідності до вимог КПК України.

Суд першої інстанції, з`ясувавши передбачені ст. 91 КПК України обставини, що належать до предмета доказування, встановив факт наявності суспільно небезпечного діяння й обґрунтовано визнав доведеною винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Фактичні дані, які покладено в основу вироку і на яких ґрунтується обвинувачення ОСОБА_8 отримано в порядку, визначеному КПК України, вони узгоджуються між собою, були предметом безпосереднього дослідження суду, не викликають сумніву в законності їх збирання (формування) та процесуального закріплення. Тому ці дані в силу ст. 84 КПК України є доказами у кримінальному провадженні.

Вищенаведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та їх обґрунтовано покладено в основу вироку, оскільки вони є належними, допустимими та достатніми.

Доводи сторони захисту про злочинну недбалість при заподіянні ОСОБА_8 тілесних ушкоджень потерпілій належним чином перевірялися судами першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано визнані такими, що суперечать дослідженим у судовому засіданні доказам.

Так, обов`язковою ознакою складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 КК України є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ст. 121 КК України) з об`єктивної сторони характеризується протиправним посяганням на здоров`я іншої людини, шкідливими наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, встановлення причинного зв`язку між зазначеним діянням та наслідками.

Кримінальна відповідальність за необережне тілесне ушкодження (стаття 128 КК України) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого ст. 121 КК України, за умови, якщо були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

Розмежування умисного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ч. 1 ст. 121 КК України) і необережного заподіяння тяжких тілесних ушкоджень (ст. 128 КК України) здійснюється як за об`єктивною, так і суб`єктивною сторонами цих злочинів. Крім того, при визначенні ступеня тяжкості заподіяних тілесних ушкоджень за способом вчинення діяння враховуються локалізація, характер, механізм утворення травм та ушкоджень, які можуть бути визнані тяжкими, в тому числі й небезпечними для життя в момент заподіяння, а зміст і характер інтелектуального та вольового критеріїв вини у зазначених злочинах обумовлюються усвідомленням особою характеру вчиненого злочинного діяння, передбаченням його негативних наслідків та ставленням до цих наслідків.

З встановлених судом першої інстанцій обставин кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 пострілами вгору намагався розборонити ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , а коли у нього закінчилися патрони то він пішов додому щоб взяти ще, сам обвинувачений вказував, що декілька разів вистрелив з револьвера у бік потерпілої, щоб її зупинити, а потерпіла в своїх показаннях зазначала про погрозу з боку обвинуваченого, що той може в неї вистрілити. При цьому слід враховувати, що згідно показань самого ОСОБА_8 він раніше стріляв з револьвера по пляшкам, які після влучання розбивалися, що вказує на розуміння ним можливості завдання тілесних ушкоджень в результаті пострілу з револьвера.

Наведені обставини в сукупності з даними про локалізацію, характер та механізм утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що дії ОСОБА_8 були умисними та спрямованими на заподіяння ОСОБА_10 тілесних ушкоджень.

З огляду на вищенаведене кваліфікація, дій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 121 КК України відповідає встановленим судом обставинам справи та є вірною.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то колегія суддів враховує наступне.

Згідно норм ст. 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд вірно врахував характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, його стан здоров`я, умови життя та виховання обвинуваченого, який є неповнолітнім, навчається в Куликівському ліцеї, негативно характеризується за місцем навчання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, притягувався до кримінальної відповідальності. Прийняв до уваги обставину, що пом`якшує покарання - чинення кримінального правопорушення неповнолітнім та обставину яка обтяжує покарання - вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, і вмотивовано дійшов висновку про можливість призначити ОСОБА_8 покарання в межах встановленою санкцією інкримінованої статті та застосування при призначенні покарання положень ст. 71 КК України.

Із цим висновком погоджується колегія суддів, оскільки, судом першої інстанції при винесенні вироку щодо ОСОБА_8 дотримано вимоги ст.ст. 50, 65 КК України, а визначений розмір покарання є достатнім і необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Доводи сторони захисту щодо необхідності виключення обставини, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів не може визнати обґрунтованими, оскільки даний факт підтверджується сукупністю доказів, зокрема, сам обвинувачений не заперечував, що перебував в стані алкогольного сп`яніння і свідок ОСОБА_20 , в ході проведення слідчого експерименту, зазначав, що того дня, ввечері, він з обвинуваченим вживав алкогольні напої.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції Закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком (сукупність вироків).

Однак, суд першої інстанції зазначаючи про призначення покарання на підставі ст.. 71 КК України вказав про призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

Крім того, судом першої інстанції ухвалено рахувати початок строку відбування покарання ОСОБА_8 з дня його фактичного затримання, а саме, з 4 жовтня 2023 року.

Відповідно до вимог ст. 71 КК України та роз`яснень п.26 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судоми кримінального покарання» при призначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується невідбута частина покарання за попереднім вироком, а тому суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначити їх вид та розмір у новому вироку.

Невідбутою частиною покарання за попереднім вироком, з поміж іншого, треба вважати невідбуту засудженим частину будь-якого основного покарання.

З аналізу зазначених вище норм кримінального закону та роз`яснень вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України слідує, що оскільки при призначенні остаточного покарання за правилами ст. 71 КК України суд до призначеного за новим вироком приєднує саме невідбуту частину покарання за попереднім вироком, початок строку відбування покарання має рахуватись або з дня ухвалення нового вироку, або ж з дня приведення такого вироку до виконання, а не з початку строку відбування покарання за попереднім вироком. При цьому відбута частина покарання за попереднім вироком в строк відбування покарання не зараховується.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили та згідно з ч.5 ст. 72 КК України зараховується судом у строк покарання.

Однак суд при ухваленні вироку вказаних вимог ст.ст. 71, 72 КК України та роз`яснень постанов Пленуму Верховного Суду України не дотримався.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що запобіжний захід ОСОБА_8 у рамках даного провадження у вигляді тримання під вартою було обрано 4 жовтня 2023 року, надалі, у зв`язку з набранням 12 лютого 2024 року законної сили вироком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року, ухвалою Куликівського районного суду Чернігівської області від 29 лютого 2024 року тимчасово залишено ОСОБА_8 в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» до закінчення розгляду кримінального провадження.

Таким чином, ухвалення місцевим судом рішення про початок строку відбування покарання з дня фактичного затримання обвинуваченого 04 жовтня 2023 року є помилковим.

Отже, суд першої інстанції правильно призначив ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю вироків, при цьому врахував невідбуту частину покарання, яка підлягала приєднанню з урахуванням того, що частково покарання за попереднім вироком засудженою вже відбуто.

У той же час, суд, в порушення вимог закону України про кримінальну відповідальність безпідставно, повторно, зарахував в строк відбування покарання частину відбутого строку покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком від 14 квітня 2023 року.

Поза увагою суду залишилось те, що положеннями ст.ст. 71, 72 КК України не передбачено зарахування засудженому у строк покарання строку відбутого покарання в іншому кримінальному провадженні, оскільки з 29 лютого 2024 року по 11 червня 2024 року відносно ОСОБА_8 вже не застосовувалося попереднє ув`язнення в даному кримінальному провадженні, у вказаний період він відбував покарання за вирком Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2023 року.

Таким чином, суд помилково зарахував в строк відбування покарання частину відбутого строку покарання у виді позбавлення волі за попереднім вироком, яка зарахуванню на підставі ст. 71 КК України не підлягає.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає, а вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_8 підлягає скасуванню в частині призначеного покарання.

Керуючись ст. ст. 404, 407, 418, 420, 615 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Куликівського районного суду Чернігівської області від 11 червня 2024 року щодо ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та вирішення питання про початок строку відбування покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового складання призначеного покарання за цим вироком та покарання призначеного за вироком Чернігівського районного суду від 13 квітня 2023 року, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк покарання ОСОБА_8 за даним вироком строк попереднього ув`язнення з 16 жовтня 2023 року по 28 лютого 2024 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 обчислювати з дати ухвалення вироку Куликівським районним судом, тобто з 11 червня 2024 року.

В решті цей вирок - залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.532 КПК України даний вирок набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений в касаційному порядку відповідно до ст.426 КПК України протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з моменту отримання вироку суду апеляційної інстанції.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4