Справа № 274/2299/24
Провадження № 1-кс/0274/1426/24
"12" серпня 2024 р. м. Бердичів
Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника потерпілого адвоката ОСОБА_3 , потерпілого ОСОБА_4 ,
розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про закриття кримінального провадження,
Обставини, на які посилається особа, яка подала клопотання
Скарга обґрунтована тим, що 18.02.2024 близько 13 год. 00 заявник перебував за місцем свого проживання. В цей час його син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спровокував сварку, під час якої наніс заявнику кілька ударів в область голови пластиковою пляшкою, наповненою водою. У відділі екстреної медичної допомоги Бердичівської міської лікарні у заявника діагностовано забійне садно лівої надбрівної дуги, забій лівого плечового суглобу, що підтверджується довідкою № 438 від 18.02.2024. 18.02.204 ОСОБА_4 звернувся до відділу поліції із заявою про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, визначеного ст. 125 КК України, а саме заявнику було нанесено тілесні ушкодження.
До ЄРДР відомості за вказаною заявою було внесено лише 02.04.2024 після отримання відділом поліції ухвали слідчого судді у справі № 274/2299/24.
За висновком експерта від 10.04.2024 р. № 94 у ОСОБА_4 виявлено тілесне ушкодження у вигляді крововиливу на лівій верхній повіці. Дане тілесне ушкодження утворилося від дії тупих твердих предметів, що можливо при ударах руками, іншими тупими твердими предметами, тощо. Таке ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень.
В оскаржуваній постанові зазначено про не встановлення дізнавачем жодної складової кримінального проступку, визначеного ч. 1 ст. 125 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 15.07.2024 р. у справі № 274/2299/24 його скаргу було задоволено оскаржувану постанову скасовано.
Однак, ефективного досудового слідства повторно не було проведено. З усіх слідчих (розшукових дій) здійснено лише повторний допит ОСОБА_6 в якості свідка, який підтвердив свої попередні покази, надані у лютому 2024 р.
Вказану постанову вважає необґрунтованою, проведене досудове розслідування неповним та необ`єктивним.
Дізнавачем не вчинено жодної процесуальної дії на встановлення механізму заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, не проведено слідчий експеримент, не проведено одночасний допит потерпілого та свідків, у показах яких містяться суттєві розбіжності.
В оскаржуваній постанові дізнавач посилається на постанову Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 13.05.2024 про притягнення потерпілого до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно сина ОСОБА_6 . Проте, на час винесення оскаржуваної постанови дізнавача вказана судова постанова не набрала чинності і 05.08.2024 була скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрите у зв`язку з відсутністю складу такого.
В оскаржуваній постанові дізнавач вказує, що нею не встановлено складу кримінального проступку. Проте, вказане спростовується матеріалами та обставинами справи: об`єктом протиправного посягання є здоров`я скаржника (як фізичне - перенесений фізичний біль, так і психологічне - удар нанесено власним сином, ушкоджено обличчя, наслідки чого тривалий час було видно, що для публічної людини є вкрай неприємним явищем); об`єктивна сторона знаходить свій прояв у нанесенні тілесних ушкоджень пластиковим бутлем з водою, про що вказував потерпілий у своїх заяві, зазначено в акті обстеження та висновку експерта та що не спростовано дізнавачем; суб`єктом заподіяння ушкоджень є ОСОБА_6 , на якого вказує потерпілий, що не спростовано дізнавачем (у приміщенні будинку на момент події кримінального правопорушення перебували четверо дорослих осіб: потерпілий, ОСОБА_6 , його дружина, матір та дитина. З огляду на фізичні параметри та місце ушкодження жодна з жінок та дитина не могли фізично нанести такий удар. Самостійне заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень не знайшло свого підтвердження); суб`єктивна сторона знаходить свій прояв у прямому умислі (між потерпілим та ОСОБА_6 виник словесний конфлікт, в ході якого потерпілому було заподіяно тілесні ушкодження (вказане підтверджується як поясненнями свідків, так і відеозаписом з нагрудних камер працівників поліції).
З вказаної постанови вбачається, що вона базується виключно на показаннях свідків: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ..
Інших слідчих дій, спрямованих на встановлення дійсних обставин та заподіювала тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , не проводилось (як то слідчий експеримент з метою підтвердити/спростувати описаний потерпілим механізм нанесення йому тілесних ушкоджень; одночасний допит потерпілого та вже допитаних вище вказаних свідків, оскільки їхні покази суттєво різняться; при допиті працівників поліції, які приїхали на виклик за фактом домашнього насильства, не було з`ясовано чи помітили вони у скаржника тілесні ушкодження, чи повідомляв скаржник працівників поліції про заподіяння йому тілесних ушкоджень, заподіювана та спосіб їх нанесення, якщо так, то чому стражі правопорядку не доставили скаржника-потерпілого до медичного закладу, не відібрали від нього заяву про кримінальне правопорушення).
Викладені обставини свідчать, що дізнавачем не вчинено всіх необхідних слідчих дій, а висновок про невстановлення достатніх доказів умисного спричинення тілесних ушкоджень скаржнику сином ОСОБА_6 є передчасним та необґрунтованим.
Процедура, позиції учасників провадження
Ухвалою судді від 07.08.2024 відкрито провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області про закриття кримінального провадження.
Потерпілий та його представник адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні вимоги скарги підтримали.
Дізнавач та прокурор у судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили.
Кримінально-процесуальне законодавство
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
За положеннями п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового провадження можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, зокрема, рішення слідчого про закриття кримінального провадження, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Пунктом другом частини першої статті 284 КК України визначено, що кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно положень ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених рішень.
З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Частиною 1 ст. 125 КК передбачена відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню:
1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення);
2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення;
3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат;
4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження;
5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання;
6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення;
7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки
Постанову дізнавач мотивує тим, що під час досудового розслідування було допитаного потерпілого ОСОБА_4 та свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та працівників поліції, які прибули на виклик 18.02.2024 за фактом вчинення домашнього насильства.
У постанові дізнавач також посилається на те, що відносно ОСОБА_4 було складено адміністративні матеріали та постановою суду від 13.05.2024 останнього визнано винним за ч.1 ст.173-2 КУпАП.
Згідно постанови, під час розслідування даного кримінального провадження не встановлено достатніх доказів щодо умисного спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 його сином ОСОБА_6
Аналізом зібраних під час розслідування даних з врахуванням зазначених обставин, діяння, яке стало приводом для звернення втратило характер суспільно-небезпечного діяння.
Слідчий суддя вважає постанову незаконною, із таких підстав.
Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Змістом досудового розслідування є діяльність дізнавача, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.
При цьому, основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.
Прийняттю постанови про закриття кримінального провадження має передувати вжиття дізнавачем всіх можливих заходів в порядку, передбаченому Кримінального процесуального кодексу України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.
Саме на слідчого, дізнавача, прокурора покладається обов`язок доказування обставин, передбачених статті 91 Кримінального процесуального кодексу України
У оскаржуваній постанові дізнавачем не наведено аналізу показань потерпілого та свідків, які між собою різняться в частині ким заподіяні легкі тілесні ушкодження потерпілому.
Дізнавачем не усунуто розбіжності у показаннях потерпілого та свідків шляхом одночасного їх допиту, проведення слідчих експериментів, тощо.
Аналізу усіх зібраних у ході досудового розслідування доказів дізнавач в оскаржуваній постанові не навів.
Крім того, оскаржувана планова містить посилання на постанову судді Бердичівського міськрайонного суду від 13.05.2024 у справі № 2741695/24, якою за події, що мали місце 18.02.2024 ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Разом із тим, постановою Житомирського апеляційного суду від 05.08.2024 апеляційний суд скасував постанову судді Бердичівського міськрайонного суду від 13.05.2024 у справі № 2741695/24, якою ОСОБА_4 було притягнуто до адміністративної відповідності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Також зі змісту постанови вбачається, що закриваючи кримінальне провадження у зв`язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, дізнавач помилково зазначив про втрату суспільної небезпечності кримінального поступку.
Вказані вище обставини у їх сукупності свідчать про необґрунтованість постанови та передчасне рішення дізнавача про закриття кримінального провадження.
Керуючись ст. ст. 303-309 КПК України, слідчий суддя
п о с т а н о в и в:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити.
Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1