Справа №345/4897/24
Провадження № 1-кс/345/725/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.08.2024 м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 , подану в порядку ст. 206 КПК України,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, в якій просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 , в приміщенні якого за адресою АДРЕСА_1 знаходиться позбавлений свободи ОСОБА_4 , негайно доставити такого до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи. Звільнити позбавлену свободи особу ОСОБА_4 .

Свою скаргу мотивує тим, що ОСОБА_4 працює у Галицькому районному суді Івано-Франківської області на посаді державної служби головним спеціалістом з інформаційних технологій. Такий, в силу зазначених вище норм права, на період мобілізації та на воєнний час підлягає бронюванню, оскільки це потрібно для забезпечення функціонування Галицького районного суду Івано-Франківської області та інших органів судової влади України. Галицьким районним судом Івано-Франківської області розпочата процедура бронювання працівника ОСОБА_4 . Враховуючи вимоги пункту 14 Порядку, з метою здійснення процедури бронювання працівника військовозобов`язаного ОСОБА_4 , що є необхідним для забезпечення функціонування Галицького районного суду Івано-Франківської області та інших органів судової влади України до ІНФОРМАЦІЯ_2 скеровано клопотання забезпечити видачу військовозобов`язаному ОСОБА_4 , який перебуває у РТЦК на обліку, військово-облікового документа встановленого зразку. Йому, як керівнику установи Галицького районного суду Івано-Франківської області стало відомо, що при здійсненні процедури бронювання працівника ОСОБА_4 , який зранку з`явився в ІНФОРМАЦІЯ_2 протиправно утримують в приміщенні такого за адресою : АДРЕСА_1 .

Начальник ІНФОРМАЦІЯ_2 на виконання ухвали суду про відкриття провадження у справі направив до суду лист, в якому зазначив, що доставити ОСОБА_4 до суду неможливо, оскільки відповідно до наказу № 198 від 22.08.2024 останній призваний на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .

Скаржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Вивчивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя вважає що підстав для втручання слідчого судді відповідно до положень ст. 206 КПК не має, а тому необхідно відмовити у задоволенні скарги, з наступних підстав.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

У ч. 1 ст. 206 КПК України закріплено, що кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, і полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установи тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням вимогам режиму цих установ.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про попереднє ув`язнення» підставою для попереднього ув`язнення є вмотивоване рішення суду про обрання як запобіжного заходу тримання під вартою або про застосування тимчасового чи екстрадиційного арешту, винесене відповідно до Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та/або рішення компетентного органу іноземної держави у випадках, передбачених законом, рішення суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на прохання Міжнародного кримінального суду про тимчасовий арешт або про арешт і передачу, а також постанова прокурора, прийнята у випадках та порядку, передбачених статтею 615 КПК України.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про попереднє ув`язнення» установами для тримання осіб, щодо яких як запобіжний захід обрано тримання під вартою або до яких застосовано тимчасовий чи екстрадиційний арешт, є слідчі ізолятори Державної кримінально-виконавчої служби України, гауптвахти Військової служби правопорядку у Збройних Силах України. В окремих випадках, що визначаються потребою в проведенні слідчих дій, ці особи можуть перебувати в ізоляторах тимчасового тримання.

Відповідно до ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Аналіз ст. 206 КПК України дає підстави для висновку, що слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Глава 18 КПК України, ст. 206 КПК України регламентують відносини під час досудового розслідування, а саме: запобіжні заходи, затримання особи.

Згідно з нормами кримінального процесуального законодавства службові (посадові) особи ІНФОРМАЦІЯ_3 не є уповноваженими службовими особами, яким надано право на здійснення затримання в рамках кримінальної юрисдикції. Відтак, ОСОБА_4 не є затриманою особою в розумінні кримінально-процесуального законодавства. З огляду на викладене, повноваження слідчого судді на вказані правовідносини не поширюються.

Водночас, в матеріалах скарги відсутні будь-які відомості про те, що ОСОБА_4 утримується в ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою АДРЕСА_1 , в межах будь-якого кримінального провадження та має статус учасника кримінального провадження.

При цьому, як встановлено судом, ОСОБА_4 призваний на військову службу по мобілізації до військової частини НОМЕР_1 .

З огляду на викладене, зокрема на відсутність даних, які б підтверджували, що на цей час в межах територіальної юрисдикції суду ОСОБА_4 позбавлений свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або він не звільнений з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, слідчий суддя висновує про відсутність підстав для постановлення ухвали про зобов`язання звільнити ОСОБА_4 .

Однак, слідчий суддя звертає увагу заявника на те, що у разі порушення прав ОСОБА_4 службовими (посадовими) особами територіального центру комплектування та соціальної підтримки при здійсненні ними своїх повноважень, пов`язаними із мобілізацією, для судового захисту він вправі звернутись із адміністративним позовом до компетентного адміністративного суду, а у разі вчинення щодо них протиправних дій, що містять ознаки кримінальних правопорушень, до правоохоронного органу зі заявою про вчинення кримінального правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 3, 9 , 24, 26, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а:

у задоволенні скарги ОСОБА_3 , поданої в порядку ст. 206 КПК України, відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: