справа № 165/4392/24
провадження №1-кп/165/537/24
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
04 листопада 2024 року м. Нововолинськ
Нововолинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
У провадженні Нововолинського міського суду Волинської області знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2024 року і провадженні призначено підготовче судове засідання.
Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.34 КПК України, кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.
У підготовчому судовому засіданні за ініціативою суду на вирішення учасників було поставлено питання про направлення матеріалів кримінального провадження до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про визначення підсудності даного кримінального провадження, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_4 розпочате та закінчене в межах територіальної юрисдикції Іваничівського районного суду Волинської області, а саме неподалік села Грибовиця Володимирського району Волинської області.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні не заперечила щодо направлення кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 до Волинського апеляційного суду для визначення підсудності.
Обвинувачена в підготовчому судовому засіданні при вирішенні ініційованого судом питання щодо підсудності кримінального провадження, заперечень не висловила.
Законний представник малолітньої потерпілої ОСОБА_5 - мати ОСОБА_6 , у підготовче судове засідання не з`явилася, подала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі та участі її малолітньої дочки.
Заслухавши думку прокурора, обвинуваченої ОСОБА_4 , суд приходить до такого висновку.
Законом України "Про судоустрій і статус суддів" визначено правові засади організації судової влади та здійснення правосуддя в Україні з метою захисту прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, прав та законних інтересів юридичних осіб, інтересів держави згідно з принципом верховенства права, закріплених ст.8 Конституції України.
Відповідно до ст.1, ст.2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур. Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.
У розумінні п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, термін "суд встановлений законом" поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність (рішення Європейського суду з прав людини у справах: "Сокуренко і Стригун проти України" від 20 липня 2006 року та "Лавентс проти "Латвії від 7 листопада 2002 року).
Тобто, правила про підсудність випливають із загальних засад судочинства. Повноваження судів при вирішенні кримінальних проваджень визначені Кримінально-процесуальним кодексом України. Порушення правил підсудності належить до істотних порушень вимог кримінального процесуального Закону. Якщо судове рішення ухвалено з порушенням правил підсудності, воно підлягає скасуванню судом вищої інстанції згідно з п.6 ч.2 ст.412 КПК України.
Відповідно до статті 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі, якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однакові за тяжкістю суд у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.
Пунктом 1 ч.1 ст.34 КПК України передбачено, що кримінальне провадження передається на розгляд іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил територіальної підсудності.
Відповідно до ч.2 ст.34 КПК України, питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції вирішується колегією суддів відповідного суду апеляційної інстанції за поданням місцевого суду або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.
Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 16.09.2024 близько 16 год. 00 хв. вона, керуючи технічно справним автомобілем марки «Opel», моделі «Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись неподалік села Грибовиця Володимирського району Волинської області по автодорозі Т-03-05 сполученням «Нововолинськ Іваничі Павлівка Локачі» на 6 кілометрі + 170 метрів даної автодороги в напрямку з сел. Іваничі Володимирського району Волинської області до м. Нововолинськ Володимирського району Волинської області, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (з наступними змінами та доповненнями), а саме п. 2.3 (б), 10.1, 11.3, 14.2 (в), не переконалася, що рух керованого нею автомобіля та здійснення маневру буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не оцінивши дорожню ситуацію та не переконалась в тому, що зустрічна смуга вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинна була і могла їх передбачити, маючи об`єктивну можливість виявити зустрічний транспортний засіб, розпочала здійснення маневру обгону маршрутного таксі марки «Богдан», реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався у попутному напрямку, шляхом виїзду на зустрічну смугу руху, по якій рухався водій ОСОБА_8 на автомобілі «Renault» моделі «Kangoo» реєстраційний номер НОМЕР_3 , внаслідок чого відбулось зіткнення на вказаній смузі руху автомобілів «Opel Zafira» та «Renault Kangoo».
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пасажир автомобіля «Opel Zafira», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому верхньої третини лівої малогомілкової кістки без зміщення, який за ступенем тяжкості відноситься до тілесних ушкоджень середньої ступені тяжкості по признаку тривалості розладу здоров`я (Пункт 2.2.2 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень»).
Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.
Відповідно до ч. 9 ст. 615 КПК України під час дії воєнного стану обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності скеровуються та розглядаються судами, у межах територіальної юрисдикції яких вчинено кримінальне правопорушення, а в разі неможливості з об`єктивних причин здійснювати відповідним судом правосуддя - судом, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, що закінчив досудове розслідування, або іншим судом, визначеним у порядку, передбаченому законодавством. Дана норма закону внесена ЗУ «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану» №2462-IX від 27 липня 2022 року, що набрав чинності 25 серпня 2022 року.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти таке рішення: направити обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до відповідного суду для визначення підсудності у випадку встановлення непідсудності кримінального провадження.
Враховуючи норми ст.32, ст.33, ст.34 КПК України, заслухавши думку учасників судового розгляду, беручи до уваги, що судовий розгляд по суті даного кримінального провадження не розпочато, обвинувальний акт з додатками надійшов до суду 30.09.2024, тобто після набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до Кримінального процесуального кодексу України щодо удосконалення окремих положень досудового розслідування в умовах воєнного стану» №2462-IX від 27 липня 2022 року, суд дійшов висновку, що матеріали кримінального провадження слід направити до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про визначення підсудності даного кримінального провадження, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 . розпочате та закінчене в межах територіальної юрисдикції Іваничівського районного суду Волинської області.
Керуючись ст.32, ст.33, ст.34, ст. 314, ч.9 ст. 615, ст.369, ст.370, ст.371, ст.372 КПК України, суд,
Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.
Головуючий підпис ОСОБА_9