Справа № 938/1128/24
Провадження № 11-сс/4808/340/24
Категорія ст.173 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано Франківського апеляційного суду в складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши в порядку письмового провадження матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Верховинського районного суду від 13 вересня 2024 року про арешт майна, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄДРСР за № 0000103 від 10.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.332 ч.1КК України,-

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду від 13 вересня 2024 року клопотання слідчого задоволено.

Накладено арешт з метою збереження речових доказів шляхом заборони відчу-ження, розпорядження та користування на майно, належне ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , вилучене під час огляду місця події 11.09.2024 року на відкритій місцевості в с. Бистрець Верховинського району Івано Франківської області, а саме : автомобіль марки «OPEL» модель «MOVANO» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та VIN НОМЕР_2 сірого кольору; ключ запалювання до автомобіля; мобільний телефон марки «Redmi M 2007J3SY» темно коричневого кольору з IM-ELL: НОМЕР_3 та IMELL2: НОМЕР_4 зі сім картою НОМЕР_5 ; дві сім карти зі серійними номерами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 ; грошові кошти в сумі 350 доларів США, 1450 євро та 100 чеських корун.

В поданій апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , вважає ухвалу слідчого судді незаконною та необгрунтованою, оскільки вона не відповідає нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним об-ставинам справи.

Зазначає, що слідчий суддя в ухвалі не вказав, де саме має зберігатися вилучений транспортний засіб, який визнано речовим доказам у кримінальному провадженні № 0000103 від 10.09.2024 року під час арешту. Відсутність чітких вказівок щодо місця зберігання автомобіля може призвести до втрати контролю за збережен-ням майна або його псування.

Повідомляє суд, що інших транспортних засобів у ОСОБА_7 немає. На сього-днішній день він позбавлений можливості пересуватись у звичний спосіб, забезпечу-вати свою сім`ю вчасним транспортуванням.

Просить ухвалу Верховинського районного суду від 13.09.2024 року скасувати в частині накладення арешту на автомобіль марки «OPEL» модель «MOVANO» з ре-єстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та VIN НОМЕР_2 сірого кольору та ключ запалювання до автомобіля, шляхом заборони відчуження, розпо-рядження та користування, змінивши спосіб арешту на заборону відчуження та роз-порядження, без заборони користуванням майном.

До початку апеляційного розгляду захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 подав письмове клопотання про розгляд поданої ним апеляційної скарги в порядку письмового провадження без його участі.

Стаття 406 ч.1 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Колегія суддів вважає, що подане клопотання є обнгрунтованим, а тому розгляд апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Верховинського районного суду від 13 вересня 2024 року, слід здійснювати в порядку письмового провадження.

Відповідно до вимог ст. 370 ч.1 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Частиною четвертою статті 370 КПК України визначено, що вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Таких вимог кримінального процесуального закону слідчий суддя цілком дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим СВ Верховинського РВП ГУНП в Івано Франківській області ОСОБА_9 проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000103 від 10.09.2024 року, внесеному до ЄРДР за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 332 ч.1 КК України.

В клопотанні стверджується, що під час досудового розслідування було встановлено, що 10.09.2024 року о 18 год. 40 хв. на контрольному блокпосту в с. Бистрець Верховинського району Івано Франківської області працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було зупинено автомобіль марки «OPEL» модель «MOVANO» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , за допомогою якого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 намагався незаконно переправити через державний кордон України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на території Верховинського району Івано - Франківської області поза межами пунктів пропуску.

Постановою слідчого СВ Верховинського РВП ГУНП в Івано Франківській області від 11.09.2024 року визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000103 від 10.09.2024 року майно, а саме: автомобіль марки «OPEL» модель «MOVANO» з реєстраційним номерним знаком НОМЕР_1 та VIN НОМЕР_2 сірого кольору; ключ запалювання до автомобіля; мобіль-ний телефон марки «Redmi M 2007J3SY» темно коричневого кольору з IMELL: НОМЕР_3 та IMELL2: НОМЕР_4 зі сім картою НОМЕР_5 ; дві сім карти зі серійними номерами НОМЕР_6 та НОМЕР_7 ; грошові кошти в сумі 350 доларів США, 1450 євро та 100 чеських корун.

Ухвалою слідчого судді Верховинського районного суду від 13 вересня 2024 року задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, з метою забезпечення збереження речових доказів з позбавленням права відчуження, розпорядження та користування майном.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою за-безпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 час-тини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п.2 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно до абз.2 ч.10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону слідчим суддею дотримані.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, про те, що майно, на яке накладено арешт, відповідає критеріям речових доказів, визначених законом, оскільки існує сукупність підстав вважати, що вони в подальшому можуть мати доказове значення під час досудового розслідування та могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому з метою запобігання можливого приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, передачі, відчуження вилученого майна, наявна правова підстава, передбачена ч. 3ст. 170 КПК України для арешту вказаного майна.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Арешт майна з підстав, передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх, правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Таким чином доводи апеляційної скарги захисника про те, що даний транспортний засіб належить ОСОБА_7 , інших транспортних засобів у нього немає, тому накладення арешту на автомобіль позбавить його можливості пересування, є безпідставними та такими, що не спростовують висновки слідчого судді про наявність підстав для накладення арешту.

Крім того, матеріали судового провадження, свідчать, що на даному етапі розслідування кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, стороною захисту не надано та колегією суддів не встановлено.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив доцільність накладення арешту у даному кримінальному провадженні.

Доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують і не дають підстав вважати, що під час розгляду клопотання про накладення арешту на майно, слідчим суддею були порушені вимоги закону, які б давали підстави для скасування судового рішення.

При апеляційному розгляді не встановлено істотних порушень норм КПК України, які є підставою для скасування ухвали слідчого судді, і не вбачаються такі підстави і зі змісту апеляційної скарги.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, а тому апеляційна скарга з викладеними в ній доводами, задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 405, 407, 409, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області від 13 вересня 2024 року про арешт майна - без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5