У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 липня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, матеріали кримінального провадження №308/11085/22, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 22.07.2022 та №0000014 від 25.02.2022 про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 14 ст. 112 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 14 ст. 112 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 14 ст. 112 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження №308/11085/22, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000110 від 22.07.2022 та №0000014 від 25.02.2022 про обвинувачення ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 14 ст. 112 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 14 ст. 112 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 14 ст. 112 КК України.

02.07.2024 обвинуваченим ОСОБА_6 через канцелярію суду було подано клопотання про зміну запобіжного заходу.

Мотивуючи клопотання про зміну запобіжного заходу, як і раніше подані, обвинувачений зазначає, що на його переконання, в порушення законодавства ще на час проведення досудового розслідування слідство визначило та подовжило термін дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні до нього по необґрунтованому обвинуваченню, що ґрунтується лише на припущеннях, упереджених та не об`єктивних оцінок слідства і прокурора з систематичним порушенням принципів кримінального процесу, а саме: принципів презумпції невинуватості, законності, змагальності сторін, безпосередності дослідження доказів, обґрунтованості, законності та вмотивованості судового рішення.

Наголошує, що запобіжний захід повинен бути змінений не тільки в силу відсутності обумовленого обвинувачення, а і в силу відсутності ризиків протиправної поведінки, викладених в ч. 1 ст. 177 КПК України. З приводу ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України зазначає, що у якості гарантії того, що він не збирається втікати, він готовий передати (за рішенням суду) до відповідних державних органів усі свої закордонні паспорти. Водночас, як особа чоловічої статті, яка не досягла 60 років, він у силу дії воєнного стану не може покинути територію держави через офіційний пункт пропуску, навіть маючи закордонний паспорт, а посилений режим охорони кордону виключає можливість спроби його неофіційного перетину. Також вказує, що постійне місце проживання він має тільки в Україні, іншого громадянства не має, накладення судом арешту на його майно виключає можливість користування банківськими картками.

Щодо посилання прокурора на існування ризику впливу з його боку на свідків та інших учасників кримінального процесу зазначає, що він не знайомий ні з ким зі свідків, крім основного свідка процесу ОСОБА_12 , який як вказує прокурор, знаходиться у зоні бойових дій, тобто фізично він ніяк не може на нього вплинути. Прокурор хибним чином звинувачує його та його дружину ОСОБА_13 у спробах встановлення місця знаходження головного свідка, не надаючи суду жодних доказів даного факту. За весь час перебування його під вартою ніяких спроб впливу на свідків чи інших учасників процесу ні з його боку, ні з боку його рідних не було скоєно, хоча самого головного свідка ОСОБА_12 його дружина та діти, коли він вдома, бачать декілька разів в тиждень. Проте, жодного разу не виявили бажання розмовляти з людиною, яка повністю позбавлена совісті та людяності, хоч можливості вступити в діалог були. Крім того, попереднє слідство у даній справі повністю завершено, усі свідки допитані, та слідством прийняті міри їх безпеки, незалежно від місця його знаходження.

Також зазначає, що прокурор як на підставу необхідності обрання/продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою вважає, що він може вчинити інший злочин або продовжувати начебто ним вчинене. Проте, як і завжди до цього, не надає жодного доказу, що у нього є такий намір та відповідні можливості для його реалізації.

Звертає увагу, що кримінальне провадження розглядається судом начебто по суті вже півтора року, натомість початковий запобіжний захід йому був обраний 23.03.2022, який неодноразово продовжувався. В чергове зауважив на недопустимість застосування положень ч. 4 ст. 183 КПК України як на підставу застосування тримання під вартою як єдиного запобіжного заходу. Просить взяти до уваги міцність його соціальних зв`язків за місцем постійного проживання, наявність сім`ї та вихованців, наявність постійного місця роботи.

У зв`язку з наведеним, просить змінити йому запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, або визначити розмір застави.

У судовому засіданні обвинувачений клопотання про зміну відносно нього запобіжного заходу підтримав та просив змінити йому запобіжний захід. Вкотре вказав на необґрунтованість обвинувачення у вчиненні ним інкримінованих йому злочинів та наголосив, що норма КПК України, яка виключає можливість обрання йому більш м`якої міри запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, була введена в дію 14.04.2022, тобто після обрання йому запобіжного заходу.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 підтримав клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу та просив задовольнити вказане клопотання. Наголосив, що всі вказані прокурором ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, за час перебування під вартою ОСОБА_6 не порушував процесуальних обов`язків, не має наміру переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, жодним чином не тиснув на свідків, має хвору дружину на міцні соціальні зв`язки.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши доводи обвинувачених та їх захисників, твердження прокурора, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 29.05.2024 продовжено строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою без визначення розміру застави, на період судового розгляду справи до 26 липня 2024 включно.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 був обраний та продовжувався з урахуванням його особи, який обвинувачується у вчиненні тяжких та особливо тяжких злочинів, а також у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Одночасно, ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення судом обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Частиною першою статті 201 КПК України передбачено, що обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КПК України суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.

Виходячи зі змісту ст. 201 КПК України, підставою для зміни запобіжного заходу за клопотанням обвинуваченого чи захисника є, в тому числі, наявність нових обставин, які не були предметом судового розгляду, або зміна обставин підозри, зменшення встановлених в провадженні ризиків, що пов`язано з плином досудового розслідування.

Підставами звернення з клопотанням про зміну запобіжного заходу є обставини, які або існували під час прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, але про які не було відомо сторонам, або виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу. Такими підставами може бути суттєва зміна обставин, які було взято до уваги при обранні запобіжного заходу, а саме: змінилася кваліфікація кримінального правопорушення, погіршився стан здоров`я підозрюваного, змінився склад його родини чи утриманців, або майновий стан, інші обставини, які мають суттєве значення.

Проте, обвинуваченим ОСОБА_6 не наведено у клопотанні аргументів про те, що обставини, які були враховані колегією суддів при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, об`єктивно змінилися настільки суттєво, що це обумовлює необхідність зміни запобіжного заходу.

Колегія суддів зауважує, що подане обвинуваченим клопотання про зміну запобіжного заходу є аналогічного змісту раніше поданим, які вже були предметом розгляду та таким доводам уже надавалась оцінка і вони враховувались при вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу.

На переконання колегії суддів, обвинувачений ОСОБА_6 фактично не погоджується із застосованим відносно нього запобіжним заходом, однак вказане не є передбаченою ст. 201 КПК України підставою для зміни запобіжного заходу. Твердження ОСОБА_6 про безпідставність обвинувачення підлягають перевірці судом в ході судового розгляду кримінального провадження, зокрема при дослідженні та оцінці доказів з точки зору їх достатності і допустимості.

Існування передбачених ст. 177 КПК України ризиків були встановлені колегією суддів при застосуванні відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також судом при продовженні відносно ОСОБА_6 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та неодноразово перевірені Закарпатським апеляційним судом при оскарженні ухвал про обрання та продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно нього.

При аналізі питання наявності зазначених ризиків, колегія суддів враховує, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисних тяжких та особливо тяжких злочинів, які передбачають покарання у виді довічного позбавлення волі, а тому колегія суддів погоджується з твердженням сторони обвинувачення про те, що ОСОБА_6 розуміючи невідворотність покарання за діяння, у вчиненні яких він обвинувачується, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності шляхом переховування від суду.

При оцінці ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у яких ОСОБА_6 обвинувачується, колегією суддів береться до уваги той факт, що діяння, які інкримінуються ОСОБА_6 , останній виконував за завданням представників рф та федеральної служби безпеки даної країни щодо проведення підривної діяльності проти України, у тому числі щодо посягання на життя Президента України, а відтак, є обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 може продовжити вчинення кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується, або вчинити інші кримінальні правопорушення.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідка, колегія суддів враховує, що свідок на даний час не допитаний, та вважає, що ризик такого впливу зберігається до дослідження показань свідка безпосередньо судом під час судового розгляду (ст.ст. 7, 23 КПК України). Колегія судів не виключає ймовірності того, що не будучи обмеженим у спілкуванні із свідком, обвинувачений може здійснювати на нього незаконний вплив.

Колегія суддів вважає, що зазначені ризики є суттєвими, дійсними і триваючим, та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою.

Таким чином, тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо обвинуваченого, зважаючи на суспільний інтерес, який з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.

При цьому, колегія суддів враховує положення ч. 6 ст. 176 КПК України, відповідно до яких під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто, виключно тримання під вартою.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_6 на те, що такі зміни набрали чинності після обрання відносно нього запобіжного заходу, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки питання про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому вирішувалось після набрання даною нормою чинності та судове провадження з розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 111, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 109, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28 ч. 1 ст. 14 ст. 112 КК України триває.

За такого, з огляду на вищезазначені норми кримінально-процесуального закону, з урахуванням встановлених ризиків, а також обставин вчинення інкримінованих обвинуваченому тяжких та особливо тяжких злочинів, колегія суддів приходить до переконання, що відсутні підстави для визначення відносно ОСОБА_6 розміру застави, що також неодноразово підтверджував суд апеляційної інстанції при перегляді ухвал про продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 .

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що обвинуваченим не наведено обставин, які б свідчили про наявність підстав для зміни йому запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, чи визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 201, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу залишити без задоволення.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3