Справа № 302/817/24
У Х В А Л А

(у повному обсязі)

18.09.2024 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі суддя ОСОБА_1 ,

з участю: секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_4 та представник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна (грошові кошти у сумі 59 380 доларів США та 150 Євро), який накладено ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2024 року в кримінальному провадженні ЄРДР №0000002 від 04.01.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Зазначене клопотання зареєстровано в суді 18.09.2024 з таким обґрунтуванням вимог.

Адвокат ОСОБА_6 відповідно до договору про надання правової допомоги представляє інтереси ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000002 від 04.01.2024. У цьому кримінальному провадженні затримувався за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 статті 368 КК України, ОСОБА_4 , якому в подальшому в цьому кримінальному провадженні пред`явили підозру та обвинувачення в учиненні зазначеного кримінального правопорушення.

Під час проведення невідкладного проникнення та обшуку в житловому будинку в АДРЕСА_1 , де проживає з сім`єю ОСОБА_4 , орган досудового розслідування вилучив 59380 доларів США та 150 Євро у присутності ОСОБА_5 . На ці кошти ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.03.2024 накладено арешт як на тимчасово вилучене майно. Адвокат ОСОБА_6 наголошує, що було порушено недоторканність житла та іншого володіння особи відповідно до положень статті 30 Конституції України, бо сторона обвинувачення не отримала дозвіл на проведення обшуку в подальшому, що також стверджено ухвалою слідчого судді зазначеного вище суду.

Адвокат у клопотанні покликається на застосування судом положень статті 87 ч.2, 16, 170, 174 КПК України і просить скасувати арешт, накладений на вилучені грошові кошти 59380 доларів США та 150 євро.

Адвокат клопотання підтримав у судовому засіданні і просить узяти до уваги, що дружина обвинуваченого ОСОБА_5 зазначені кошти отримала в позику під видання письмової розписки ще 26 і 30 листопада 2023 року в сумі по 25 тисяч доларів за змістом кожної розписки із зобов`язанням повернути ці кошти до 01.12.2024 позичальникам. Про укладення цих правочинів дружиною обвинувачений ОСОБА_4 зазначив в щорічній декларації особи, яка виконує функції посадової особи органу держави або органу місцевого самоврядування за 2023 рік, яка подана 22.04.2024. Натомість клопотання органу досудового розслідування про накладення арешту на ці кошти розглянуто слідчим суддею без надання можливості ОСОБА_5 надати свої пояснення та пред`явити відповідні документи.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання і свою позицію обґрунтував тим, що в розглядуваному судом кримінальному провадженні арешт на зазначені кошти було накладено слідчим суддею для забезпечення кримінального провадження не в частині арешту збереження речових доказів, а з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, що передбачено обов`язково санкцією статті 368 ч.3 КК України. Прокурор звертає увагу на те, що заявниця перебуває в зареєстрованому шлюбі з обвинуваченим, готівкові кошти були вилучені з житлового будинку, в якому заявниця спільно проживає з обвинуваченим, а тому арештовані кошти можуть бути спільною сумісною власністю, однак для цього слід з`ясувати обставини їх набуття. Прокурор вважає, що питання вирішення долі вилучених в помешканні обвинуваченого коштів має здійснюватись за результатом розгляду судом кримінального провадження і вирішуватись в остаточного судовому рішенні.

Оцінивши зміст клопотання додані до нього документи, доводи і позицію сторони обвинувачення, суд дійшов такого висновку.

Стаття 170 КПК України, поряд з іншими положеннями, передбачає таке :

- арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб;

- арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди;

- у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України. Арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України;

- у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна;

- арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Скасування арешту майна в кримінальному провадженні регламентовано положеннями ч.1 статті 174 КПК України, а саме : підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Згідно з ч.2 статті 87 пункт 1 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Стаття 167 КПК України передбачає: тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Згідно з ч.3 статті 233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з статтею 315 ч.2 пунктом 4 КПК України з метою підготовки до судового розгляду кримінального провадження суд розглядає клопотання учасників судового провадження, зокрема про витребування певних речей та документів, а також з`ясовує питання про склад осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Суд вважає, що клопотання підлягає відхиленню з огляду на таке обґрунтування.

Згідно з ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_7 від 19.03.2024 (справа № 308/4904/24, провадження 1-кс/308/1644/24) в розглядуваному судом кримінальному провадженні накладено арешт із забороною користування, розпорядження та відчуження на грошові кошти в розмірі 59380 доларів США та 150 євро, які вилучені в ОСОБА_4 за місцем його проживання в АДРЕСА_2 під час обшуку. Зазначена ухвала набрала законної сили і не оскаржувалась стороною захисту на стадії досудового розслідування.

Суд відхиляє покликання представника заявниці на те, що ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_7 від 19.03.2024 (справа № 308/4904/24, провадження 1-кс/308/1640/24) в цьому ж кримінальному провадженні відмовлено в задоволенні клопотання органу досудового розслідування про надання дозволу на проведення обшуку приватного будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належить підозрюваному ОСОБА_4 .

Зазначені ухвали винесені одночасно і набрали законної сили. Натомість ухвала, за якою накладено арешт на вилучені грошові кошти обґрунтована тим, що арешт зазначених коштів допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, бо санкція статті 368 ч.3 КК України передбачає конфіскацію майна. Отже, долю цього майна має вирішити суд за наслідками судового розгляду справи в остаточному судовому рішенні, яке буде винесено в цьому кримінальному провадженні.

Суд також вважає, що під час судового розгляду слід з`ясувати підстави набуття цих коштів обвинуваченим та /або його дружиною (заявницею), тобто встановити чи це кошти є особистими обвинуваченого або його дружини, або ж ці кошти є спільною сумісною власністю. З огляду на такий висновок суду під час судового розгляду слід перевірити покликання представника заявниці та подані ним копії документів у виді письмових розписок ОСОБА_5 про позику на загальну суму 50000 доларів, здійснену відповідно 26.11.2023 і 30.11.2023. Також підлягає перевірці відомості, які зазначені у витягу з Єдиного державного реєстру декларацій, яка подана ОСОБА_4 у 2024 році за звітний період 2023 року як суб`єктом декларування в НАЗК України.

Отже, суд вважає, що на зазначеній стадії судового провадження (підготовче провадження) передчасно вирішувати порушене питання в клопотанні, бо таке потребує детального з`ясування та перевірки, що здійснюється судом під час розгляду справи по суті, тобто на стадії з`ясування обставин і перевірки їх доказами.

Керуючись ст.ст.371, 372, 306, 174, 315, 393 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні клопотання.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на остаточне судове рішення у справі.

Повний зміст ухвали виготовлено 19.09.2024.

Суддя:ОСОБА_1