ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3099/24 Справа № 214/6571/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

05.11.2024р. колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.08.2024р., яким обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, мешкає в АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та з урахуванням положень ст. 69-1 КК України призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням строком на один рік з покладенням на нього певних обов`язків відповідно до ст. 76 КК України

за участю прокурора ОСОБА_8

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним вироком обвинуваченого ОСОБА_7 (далі обвинуваченого) визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та з урахуванням положень ст. 69-1 КК України призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням строком на один рік з покладенням на нього певних обов`язків відповідно до ст. 76 КК України.

Вирок оскаржено прокурором, який не оскаржуючи фактичних обставин справи, правильності кваліфікації дій обвинуваченого, доведеності його винуватості виду та розміру призначеного обвинуваченому покарання, не погодився із застосуванням судом першої інстанції принципу призначення покарання відповідно до вимог ст. 69-1 КК України;

- зазначає, що відповідно до вимог ст. 69-1 КК України та п. 6-2 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003р., за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутності обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, а також при визнанні обвинуваченим свої винуватості, покарання не повинно перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті Особливої частини КК України;

- вказує, що судом першої інстанції обвинуваченому призначено покарання у виді одного року обмеження волі, тобто у мінімальному розмірі для даного виду покарання, тому суд першої інстанції безпідставно послався на положення ст. 69-1 КК України;

- прохає оскаржуваний вирок змінити, виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 при призначенні йому за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді обмеження волі строком на один рік посилання суду першої інстанції на положення ст. 69-1 КК України

Про дату, час та місце судового розгляду учасники кримінального провадження повідомлені належним чином, обвинувачений до судового засідання не з`явився, вимоги апеляційної скарги прокурора не погіршують становище обвинуваченого, тому його відсутність не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги прокурора відповідно до вимог ч. 4 ст. 401 КПК України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, прокурора, яка підтримала подану апеляційну скаргу, прохала її задовольнити, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора за таких підстав.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції обвинуваченого визнано винуватим у тому, що він 05.07.2024р. приблизно о 13:00 годині, проходячи по вул. Качалова в Саксаганському районі м. Кривого Рогу, на землі знайшов сліп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, після чого, обвинувачений візуально ідентифікував вказану речовину рослинного походження, як особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс. Розуміючи, що вищевказана речовина є наркотичним засобом, у обвинувачений виник злочинний умисел на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу для особистого вживання, без мети збуту. Реалізуючи вказаний злочинний умисел, діючи умисно, обвинувачений з метою незаконного придбання наркотичного засобу для особистого вживання, підняв виявлений ним сліп-пакет в якому знаходилась речовина рослинного походження, зеленого кольору, тим самим незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено канабіс. Після чого, помістив вказаний сліп-пакет до лівої кишені одягнутих на ньому шортів, тим самим почав незаконно зберігати при собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено, з метою особистого вживання, без мети збуту.

Того ж дня, 05.07.2024р., в період час з 14:05 до 14:10 год., біля буд. АДРЕСА_2 , було проведено огляд місця події, під час якого обвинувачений на вимогу працівників поліції надав для огляду з лівої кишені своїх шортів сліп-пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору, котра в подальшому була вилучена.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/104-24/27530-НЗПРАП від 10.07.2024 року: надана на експертизу речовина зеленого кольору, рослинного походження, масою: 15,476 г., вилучена 05.07.2024р. у обвинуваченого, біля буд. АДРЕСА_2 , є канабісом, який віднесений до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено.

Загальна маса особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено, в перерахунку на суху речовину, який обвинувачений незаконно придбав та зберігав для особистого вживання без мети збуту, складає 13,851 г.

Умисні дії обвинуваченого кваліфіковано за ч.1 ст.309 КК України як незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Фактичні обставини справи, доведеності винуватості обвинуваченого, кваліфікація його дій, вид та розмір призначеного покарання прокурором в апеляційному порядку не оскаржуються, прокурор не погодився із застосуванням судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання вимог ст. 69-1 КК України, тому вирок відповідно до вимог ст. 404 КПК України переглядається в межах апеляційної скарги.

При призначенні обвинуваченому покарання суд першої інстанції відповідно до вимог ст.ст. 50, 65-67 КК України, врахував ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» до лікаря психіатра та до лікаря нарколога за медичною допомого не звертався, за місцем мешкання характеризується нейтрально, скарг від сусідів не надходило, обставиною, яка пом`якшує покарання, визнано активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання вважав, що покарання у виді одного року обмеження волі буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд першої інстанції вважав необхідним при призначенні обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на один рік керуватись також вимогами ст. 69-1 КК України, встановивши обставини, що пом`якшують покарання, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України, відсутність обставин, що обтяжують покарання, врахувавши визнання обвинуваченим своєї винуватості, та дійшов висновку, що строк покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 61 КК України покарання у виді обмеження волі встановлюється на строк від одного до п`яти років.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання у виді обмеження волі строком на один рік, питання щодо призначення даного виду покарання, у розумінні альтернативності санкції ч. 1 ст. 309 КК України, не вирішувалося, та покарання у виді одного року обмеження волі призначено у мінімальній межі для даного виду покарання.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що застосування вимог ст. 69-1 КК України є слушним, наприклад, при призначені покарання відповідно до вимог ч.ч. 1,4 ст. 70 чи ст. 71 КК України, при врахуванні відомостей про винувату особу (раніше неодноразову судиму), фактичних обставин справи (значний обсяг вилученого наркотичного засобу), проте при призначені покарання у мінімальній межі для відповідного виду покарання із застосуванням вимог ст. 69-1 КК України є безпідставним та підлягає виключенню з оскаржуваного вироку, а доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є слушними та підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене вище та керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.08.2024р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та з урахуванням положень ст. 69-1 КК України призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням строком на один рік з покладенням на нього певних обов`язків відповідно до ст. 76 КК України - задовольнити.

Вирок Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.08.2024р., яким обвинуваченого ОСОБА_7 визнано винуватим за ч. 1 ст. 309 КК України та з урахуванням положень ст. 69-1 КК України призначено покарання у виді обмеження волі строком на один рік, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнено з випробуванням строком на один рік з покладенням на нього певних обов`язків відповідно до ст. 76 КК України змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Виключити з мотивувальної та резолютивної частини вироку щодо обвинуваченого ОСОБА_7 при призначенні йому за ч. 1 ст. 309 КК України покарання у виді обмеження волі строком на один рік посилання суду першої інстанції на положення ст. 69-1 КК України.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення.

Судді