Справа №613/2302/23 Провадження № 1-кп/613/82/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000503 від 05.08.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Широке Скадовського району Херсонської області, громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, який мешкає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

02.08.2024 у судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, обґрунтоване з посиланням на наявність ризиків, визначених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та недостатність більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. На думку прокурора, ризик переховування від суду обумовлюється тяжкістю злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , відсутністю у нього зареєстрованого місця проживання, стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи, відсутність у нього дружини і дітей, що підтверджує його неприв`язаність до проживання у певній місцевості. Також прокурор вважає, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вчинити новий злочин, оскільки ніде не працює, не має альтернативних джерел доходів, окрім збуту особливо небезпечних наркотичних речовин, що свідчить про реальну можливість вчинення ним дій, спрямованих на продовження протиправної діяльності, пов`язаної з їх збутом. Наявність ризику переховування від суду та ризику вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження кримінального правопорушення, у якому обвинувачується, унеможливлює застосування щодо ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою. Враховуючи викладене, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, прокурор стверджує про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 2 місяці.

Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримав з підстав, викладених в останньому. Наполягав на наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений та захисник у судовому засіданні проти клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу заперечували. Зазначили, що обвинувачений не має наміру переховуватися від суду або займатися протиправною діяльністю. Просили замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт за фактичним місцем проживання.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши доводи клопотання про продовження строку запобіжного заходу, дослідивши письмові матеріали справи, зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 01 листопада 2023 року до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 28 грудня 2023 року включно.

Ухвалами Богодухівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2023 року, 23 лютого 2024 року, 18 квітня 2024 року, 07 червня 2024 року було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 до 24 лютого 2024 року, до 22 квітня 2024 року, до 16 червня 2024 року та до 05 серпня 2024 року відповідно.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишено без задоволення, ухвалу Богодухівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2023 року про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишено без змін.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; його майновий стан, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Судом встановлено, що підставою для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слугувала обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаного кримінального правопорушення була досліджена слідчим суддею під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 та не оспорювалась сторонами під час підготовчого судового засідання.

Водночас, наразі обґрунтованість пред`явленого обвинувачення є предметом розгляду в рамках судового засідання та їй буде надана оцінка судом під час ухвалення одного з рішень, передбачених ст. 373 КПК України. З урахуванням думки обвинуваченого, який бажав дослідження всіх письмових матеріалів кримінального провадження та допиту всіх свідків, судом було встановлено повний порядок дослідження доказів.

Надаючи оцінку клопотанню прокурора, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

При цьому, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», затримання та тримання особи під вартою можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, сприяти якому має тримання під вартою.

При оцінюванні наявності вказаного ризику судом взято до уваги відсутність у ОСОБА_5 офіційного працевлаштування, постійного місця роботи, постійного джерела доходу, дружини та дітей, що вказує на відсутність у нього прив`язки до певної місцевості та сталих соціальних зв`язків такого ступеня і характеру, який би виключав можливість переховування ОСОБА_5 від суду та був би достатнім для запобігання вчиненню ним нових правопорушень.

При цьому, обвинувачений не має зареєстрованого місця проживання та не має власного житла у АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність ризику переховування від суду, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Крім того, судом взято до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного корисливого злочину, та з урахуванням відсутності у нього постійного місця роботи та регулярного доходу, в сукупності з кількістю епізодів збуту наркотичної речовини, інкримінованих ОСОБА_5 , свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, у т.ч. продовження незаконної діяльності зі збуту наркотичних речовин.

Наявність у обвинуваченого неофіційного працевлаштування не виключила настання тих обставин, які викладені в обвинувальному акті, та в яких наразі сторона обвинувачення вбачає наявність складу злочину, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами прокурора про наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, та вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, встановлені під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати та не зменшилися.

Будь-яких обставин, які б свідчили про зменшення вказаних ризиків або їх усунення, обвинуваченим та захисником не наведено, відповідних доказів не надано.

Відсутність у обвинуваченого зареєстрованого місця проживання або власного житла на території м. Богодухів або Богодухівського району Харківської області та постійного джерела доходу унеможливлюють застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу, на думку суду, не здатне запобігти вищезазначеним ризикам.

Отже, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винним у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу; беручи до уваги стадію, на якій перебуває судовий розгляд даного кримінального провадження, суд вважає за необхідне продовжити для обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 30 вересня 2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 176-178,183, 196, 197, 331, 371, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

У задоволенні клопотання обвинуваченого та захисника про заміну запобіжного заходу на домашній арешт відмовити.

Продовжити дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 30 вересня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1