СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/5880/23
пр. № 1-кп/759/463/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді -ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання -ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за 0000888 від 15.02.2023 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Грабівка Чернігівської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 05.05.2018 Голосіївським районним судом міста Києва, за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки, 09.08.2022 Святошинським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 17000 грн., обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185; ч. 4 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

захисник - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, яке суд визнає доведеним:

26.03.2023 приблизно о 17 год. 30 хв, усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, ОСОБА_3 , перебуваючи на трамвайній зупинці по АДРЕСА_3 , в умовах воєнно о стану, відкрито заволодів чужим майно, яке належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим завдав потерпілій майнової шкоди на суму 2200 грн.

Не маючи офіційного місця роботи, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, вирішив таємно заволодіти чужим майном з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення.

Так, ОСОБА_3 , 26.03.2023, приблизно о 17 годині 30 хвилини прибув до трамвайної зупинки, що по АДРЕСА_3 .

З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись за вказаною адресою, помітив потерпілу ОСОБА_8 , при якій знаходився рюкзак чорного кольору.

Далі ОСОБА_3 , підійшовши до потерпілої, запропонував свою допомогу та намагався непомітно для оточуючих та потерпілої перекласти викрадений гаманець, всередині якого було 2050 грн.. Однак в цей момент потерпіла повернулася та побачила ці його дії. В ході цього ОСОБА_3 почав тікати разом з викраденим майном.

Втікши з місця вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України визнав частково, а саме: вважав, що кваліфікація злочину за ч. 4 ст. 186 КК України невірною, а саме: визнав, що вчинив крадіжку, але заперечував, що викрадення було відкритим, вважав, що злочин слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що наприкінці березня 2023, приблизно о 17-18-й годині прийшов на зупинку громадського транспорту на АДРЕСА_4 , був разом зі своїм знайомим, побачив на зупинці потерпілу. У потерпілої з собою була сумка по типу рюкзака, яку вона саме одягала на плечі. Він запропонував поміч і допоміг надіти на плечі рюкзак. В цей час він непомітно для потерпілої, яка стояла до нього спиною і сторонніх осіб витягнув гаманець з рюкзака і пішов, а потерпіла лишилась поруч з його знайомим. Викрадений гаманець він віддав своєму знайомому, який через кілька хвилин після викрадення приєднався до нього, витягнув гроші, а решту викраденого викинув. Хвилин через 5-7 після викрадення його разом зі знайомим затримала поліція, коли вони переходили вулицю, для перевірки документів. Майже одразу до них під`їхала поліцейська машина, в якій сиділа потерпіла і вказала на нього як на особу, яка викрала її гаманець. Обвинувачений звернув увагу, що за станом здоров`я не може бігати, а тільки ходити, тому слідство не довело, що він тікав з місця вчинення злочину. Просить суворо не карати, врахувати, що на вчинення викрадення його спонукало тяжке матеріальне становище, зробив для себе належні висновки.

Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 показала, що ОСОБА_3 в день вчинення щодо неї кримінального правопорушення бачила вперше. Так, в березні 2023 ОСОБА_3 ще з одним чоловіком підійшли до неї на ринку, хотіли провести додому. На зупинці громадського транспорту чоловіки побачили, як ОСОБА_8 відкривала гаманець, діставала гроші дочці на цигарки. ОСОБА_8 поклала гаманець, в якому були гроші, приблизно три купюри по 500 грн. і кілька купюр по 200 грн., пенсійне посвідчення, банківські картки, в свій рюкзак, який закривається на ременці. ОСОБА_3 , на зупинці допоміг їй закинути рюкзак на спину, хоча вона не просила. Одразу потерпіла відчула, що він смикає за ременці, зняла рюкзак і побачила, що той відкритий і виявила відсутність гаманця. ОСОБА_8 сказала ОСОБА_3 , що він забрав її гаманець, але він втік за вугол будинку, при цьому другий чоловік залишився біля неї, потім пішов. Потерпіла кричала навздогін обвинуваченому щоб повернув гаманець, але той тікав дуже швидко. ОСОБА_8 зателефонувала в поліцію, яка затримала ОСОБА_3 з товаришем коли ті переходили дорогу, це було через приблизно 300 метрів від зупинки. При чоловіках були її гроші, які вони поділили.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України підтверджуються письмовими матеріалами, які були безпосередньо досліджені судом в судовому засіданні, а саме:

- відповідно до протоколу огляду місця події від 26.03.2023, проведеного на трамвайній зупинці по АДРЕСА_3 , було зафіксовано місце вчинення відкритого викрадення майна ОСОБА_8 раніше незнайомим їй чоловіком, а саме гаманця 26.03.2023, приблизно о 17:45 год.;

- протоколом огляду місця події від 26.03.2023, а саме території, прилеглій до будинку АДРЕСА_4 , де виявлено смітник округлої форми, з якого вилучено: шкіряний гаманець білого кольору, пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_8 , фотознімок жінки, дисконтну картку " ОСОБА_9 ", дисконтну картку "Епіцентр", дисонтну картку "ЕКО аптека", дисконтну картку "Новус", дисконтну картку "Еко-маркет", картку "Ощадбанк" № НОМЕР_1 на ім`я "ОСОБА_11", картку "Ощадбанк" № НОМЕР_2 на ім`я "ОСОБА_12", картку "Ощадбанк" № НОМЕР_3 на ім`я "ОСОБА_11", картку "Приватбанк" № НОМЕР_4 , картку "Ощадбанк" пенсійна № НОМЕР_5 , пенсійне посвідчення-книжка на ім`я ОСОБА_8 , два ключі, обрізанку фотокартку жінки. Крім того, в ході огляду було виявлено та вилучено один слід папілярних узорів;

- згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 27.03.2023, ОСОБА_8 впізнала за рисами обличчя ОСОБА_3 як особу, яка 26.03.2023 відкрито заволоділа її гаманцем, в якому знаходились грошові кошти;

- 27.03.2023 слідчим було оглянуто предмети, які були вилучені 26.03.2023 під час затримання ОСОБА_3 , а саме: купюри номіналом 100 гривень у кількості 4 штук, купюра номіналом 200 гривень, купюра номіналом 500 гривень, купюри номіналом 50 гривень в кількості 2 штуки, монети номіналом 2 гривні у кількості 2 штуки, монета номіналом 1 гривня 1 штука;

- відповідно до протоколу затримання ОСОБА_3 в порядку ст. 208 КПК України від 26.03.2023, останнього було затримано 26.03.2023 о 18:00 годин за адресою м. Київ, вул. Ромена Ролана, 4. Під час затримання у ОСОБА_3 було виявлено та вилучено: ключі, гаманець чорного кольору, банківська картка "Ощадбанк" "Київ цифровий" № НОМЕР_6 , картка "Спортбанк" № НОМЕР_7 , картка "Монобанк" № НОМЕР_8 , мобільний телефон "Самсунг" ІМЕІ1: НОМЕР_9 ; ІМЕІ2: НОМЕР_10 , грошові кошти в сумі 1205 грн. а саме: 5 гривень монетами, одна купюра 500 гривень, купюра 200 гривеь, чотири купюри 100 гривень, дві купюри 50 гривень. Відеозапис затримання було відтворено та оглянуто в судовому засіданні;

- згідно висновку експерта від 27.03.2023 №СЕ-19/111-23/16133-Д, слід пальця руки, найбільшими розмірами по вісях 17х18мм, який виявлено та вилучено 26.03.2023 в ході огляду ділянки території, прилеглої до під`їзду будинку АДРЕСА_4 , придатний для ідентифікації за ним особи. Слід пальця руки, найбільшими розмірами по вісях 17х18мм залишений великим пальцем лівої руки гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оцінюючи зібрані матеріали в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю та кваліфікація його дій за ч. 4 ст. 186 КК України вірна, оскільки він вчинив відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого в умовах воєнного стану.

Суд, ретельно дослідивши матеріали кримінального провадження, не вбачає правових підстав для перекваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 з ч. 4 ст. 186 КК України на ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки показання обвинуваченого ОСОБА_3 про те, що він вчинив стосовно потерпілої ОСОБА_8 крадіжку, а не грабіж, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 4, 9 Постанови від 06.11.2009 N 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», дії, розпочаті як крадіжка, але виявлені потерпілим чи іншими особами і, незважаючи на це, продовжені винною особою з метою заволодіння майном, належить кваліфікувати як грабіж, а в разі застосування насильства чи висловлювання погрози його застосування - залежно від характеру насильства чи погрози - як грабіж чи розбій.

Крім того, в постанові від 04 червня 2019 року по справі № 324/335/17 Верховний Суд зробив висновок, що на відміну від крадіжки, грабіж за способом його вчинення це не таємне, а відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка, у свою чергу, усвідомлює, що її дії помічені й оцінюються як викрадення. Під час грабежу винний прагне діяти відкрито, ігноруючи можливий опір з боку потерпілого та інших сторонніх осіб. При цьому не має значення, чи вживали вказані особи заходів для того, щоб припинити викрадення. Останнє під час грабежу вчинюється заздалегідь очевидно, помітно для інших осіб, і така відкритість підвищує (порівняно з крадіжкою) суспільну небезпеку викрадення.

Показання обвинуваченого в тій частині, що потерпіла не помітила викрадення, суд розцінює як бажання уникнути відповідальності за більш тяжкий злочин, оскільки під час вчинення даного злочину, ОСОБА_3 вживав заходів для відвернення уваги потерпілої, під видом допомоги одягнути рюкзак останній, що полегшило йому заволодіти чужим майном, однак після вчинення злочину ОСОБА_3 був викритий потерпілою яка висунула вимогу повернути гаманець, проте, ОСОБА_3 продовжив свої дії, спрямовані на заволодіння вказаним майном та з місця події зник, на крики потерпілої не реагував, та за короткий проміжок часу, близько від місця події, був затриманий працівниками поліції за участі потерпілої, яка прямо та одразу вказала на ОСОБА_3 як при затриманні, проведенні слідчої дії - впізнання, так і під час судового розгляду як особу, яка відкрито заволоділа її майном.

Під час вивчення матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що потерпіла з будь-яких причин обмовила чи могла обмовити обвинуваченого у зазначеному кримінальному правопорушенні, а також не виявлено порушень вимог кримінального процесуального закону під час збирання і закріплення доказів у справі, які б викликали сумніви в їх достовірності. Наявні у справі докази відповідають вимогам закону щодо допустимості, достовірності й достатності доказів.

Вищевикладені показання потерпілої узгоджуються з іншими належними і допустимими доказами по справі, детально проаналізованими і вказаними у вироку, які містяться в матеріалах провадження.

Суд виключає кваліфікуючу ознаку "повторінсть", оскільки вирок Голосіївського районного суду міста Києва, за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, яким ОСОБА_3 засуджено до 3 років позбавлення волі, звільненого від відбування покарання згідно ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки, було ухвалено 05.05.2018 року, прокурор просив закрити кримінальне провадження в частині ч. 4 ст. 185 КК України з підстав, передбачених п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України; за обвинувальним актом крадіжка була вчинена 14.02.2023, грабіж - 26.03.2023, тобто після спливу трирічного іспитового строку. Отже, суд дійшов висновку, що на момент вчинення відкритого викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 був не судимим, в порядку ст. 89 КК України, оскільки відносно нього не постановлювались обвинувальні вироки за вчинення кримінальних правопорушень в період іспитового строку.

Так, згідно висновку об`єднаної палати ККС ВС про застосування норм права, викладеним у постанові від 14.09.2020 (справа № 591/4366/18), єдиною підставою для здійснення кримінально-правової кваліфікації дій особи за кваліфікуючою ознакою «повторно» без постановлення обвинувального вироку суду стосовно цієї особи за першим епізодом, який дає підстави для кваліфікації дій за ознакою «повторно», є розгляд першого і наступних однорідних або тотожних злочинів у одному кримінальному провадженні. У ситуації, коли в одному кримінальному провадженні розглядається два і більше епізоди вчинення тотожних чи однорідних злочинів, для повторності злочинів не має значення, була чи не була особа засуджена за раніше вчинений злочин. Проте у випадку розгляду різних кримінальних проваджень щодо однієї особи, така обставина має значення, а тому повторність має місце лише у разі постановлення щодо особи обвинувального вироку за тотожний чи однорідний злочин в іншому кримінальному провадженні

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжких злочинів, ставлення до скоєного, особу обвинуваченого, який раніше судимий за ч. 1 ст. 309 КК України до штрафу, який він не сплатив з 2022 року, при тому що в даному кримінальному провадженні всі матеріали досудового розслідування, включаючи попередній вирок, були відкриті в порядку ст. 290 КПК України в березні 2023 і він вийшов під заставу в червні 2024, що відносно нього перебувають на розгляді в інших судах кримінальні провадження за вчинення інших корисливих кримінальних правопорушень, офіційно не працює, не одружений, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. Відповідно ст. 66 та ст. 67 КК України обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за можливе виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 виключно в умовах ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України дане покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст.71, 72 КК України, суд вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_3 за сукупністю вироків, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 09.08.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн - виконувати самостійно.

Згідно ч. 5 ст. 72 КК України попереднє ув`язнення з 26.03.2023 по 24.06.2024 року слід зарахувати в строк покарання.

Крім цього, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експерта в розмірі 1321 грн. 46 коп. на користь держави

Питання щодо речових доказів вирішити в порядку ст.100 КПК України, а саме: диск залишити в матеріалах кримінального провадження, особисті речі ОСОБА_3 та ОСОБА_8 - повернути останнім за належністю..

Цивільні позови не заявлялися.

Щодо інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України:

ОСОБА_3 14.02.2023 приблизно о 10 год. 55 хв, усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, перебуваючи в приміщенні торгівельного залу магазину «FoodPod», розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , в умовах воєнного стану, таємно викрав чуже майно, яке належить ТОВ «Фора», чим завдав товариству майнової шкоди на суму 1319 грн. 20 коп. (без урахування ПДВ).

Не маючи офіційного місця роботи, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що в країні введено воєнний стан, вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, яке належить ТОВ «Фора», з метою обернення його на свою користь та особистого збагачення.

Так, ОСОБА_3 , 14.02.2023, приблизно о 10 годині 50 хвилини зайшов до торгівельного залу магазину «FoodPod», що розташований за адресою: АДРЕСА_5 .

З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на заволодіння чужим майном, ОСОБА_3 , продовжуючи знаходитись в приміщенні торгівельного залу вказаного магазину, користуючись тим, що його дії не викликають підозри в оточуючих, взяв з торгівельних полиць товар, що належить ТОВ «Фора», а саме водку Ciroc, у кількості 1 шт. вартістю 1319 грн. 20 коп. (без урахування ПДВ).

В подальшому, маючи намір таємно викрасти взятий ним товар, ОСОБА_3 заховав його під куртку, в яку був одягнений.

Далі, приблизно о 10 годині 55 хвилин, ОСОБА_3 пройшов через касову зону, не оплативши при цьому взятий ним товар, що знаходився під курткою, вийшов за межі магазину, тим самим розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдав ТОВ «Фора» майнової шкоди на суму 1319 грн. 20 коп. (без урахування ПДВ).

Під час судового розгляду, захисник ОСОБА_7 заявив клопотання про закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України щодо внесення змін до ст. 51 КУпАП, зокрема щодо зміни вартості викраденого майна та відповідно декриміналізації діянь по викраденню майна на суму до 2684 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав заявлене захисником клопотання, зазначив, що йому зрозуміло суть обвинувачення та надав згоду на закриття кримінального провадження з цієї підстави.

Прокурор ОСОБА_4 просив закрити кримінальне провадження в частині кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України у зв`язку з декриміналізацією кримінально караного діяння.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно із ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 8 ст. 284 КПК України слідує, що закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Так, 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції та визначено граничну вартість викраденого чужого майна, яка може підпадати під кваліфікацію дій особи за відповідною частиною статті 51 КУпАП, а саме: до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Станом на день вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення - 14.02.2023 розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» становить 2684,00 грн./місяць, отже податкова соціальна пільга становить 1342,00 грн., а розмір неоподатковуваного мінімуму для кваліфікації кримінальних правопорушень - 2684,00 грн.

Загальна сума викраденого у ТОВ «Фора» майна ОСОБА_3 становить 1319 грн. 20 коп.

Вказане дає суду підстави вважати, що має місце втрата чинності законом, який встановлював кримінальну протиправність діяння, - викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, вартість якого на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З наведеного вище у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність закриття кримінального провадження за ч. 4 ст. 185 КК України відносно ОСОБА_3 , відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, оскільки судом встановлено наявність згоди обвинуваченого на закриття кримінального провадження в частині обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України.

Керуючись ст. 58 Конституції України, ст. 5 КК України, ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України і призначити йому покарання:

- за ч.4 ст.186 КК України у виді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Зарахувати згідно ст. 72 КК України попереднє ув`язнення з дня затримання 26.03.2023 по 24.06.2024 в строк відбуття покарання.

Згідно ст.71, 72 КК України призначити покарання за сукупністю вироків, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 09.08.2022 за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн - виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до фактичного виконання.

Після набрання вироком законної сили заставу повернути заставодавцю - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_11 .

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченому ОСОБА_3 - застава - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 витрати на залучення експерта в розмірі 1321 (одна тисяча триста двадцять одну) грн. 46 (сорок шість) коп. на користь держави.

Речові докази по справі:

- DVD-R диск - залишити при матеріалах кримінального провадження:

- речі, вилучені у ОСОБА_3 , які знаходяться в камері збереження речових доказів Святошинського УП ГУНП у м. Києві (квитанції 3888, 3889) - повернути ОСОБА_3 ;

- шкіряний гаманець з вмістом - залишити потерпілій ОСОБА_8 за належністю.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за ч. 4 ст. 185 КК України - закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою - в той же строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається з урахуванням ч. 15 ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1