Справа № 352/1780/24
Провадження № 1-кп/352/223/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № № 0000077 від 24.02.2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацевлаштованого, неодруженого, на утриманні нікого немає, депутатом не обиралася, перебуває на військовому обліку призовників в ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимий 12.12.2023 Івано-Франківським міським судом за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) н.м.д.г., що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.,

у вчиненні кримінальних правопорушень, ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 31.01.2024 у вечірній час доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) у ОСОБА_6 з особою щодо якої виділені матеріали у інше провадження виник спільний злочинний умисел, спрямований на викрадення грошових коштів із банківського рахунку ОСОБА_7 в АТ КБ «ПриватБанк», та з цією метою цього ж дня вступили у злочинну змову.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, 01 лютого 2024 року о 00 год. 01 хв. та 16 лютого 2024 року о 01 год. 22 хв., перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , ОСОБА_6 , діючи повторно, за попередньою змовою із особою щодо якої виділені матеріали? використовуючи мобільний телефон марки «Apple Ірhone 11», IMEI1 НОМЕР_1 , IMEI2 НОМЕР_2 , номер мобільного оператора зв`язку НОМЕР_3 , без дозволу власника, ввели логін та пароль для входу до інтернет-банкінгу «Приват24» ОСОБА_7 ,внаслідок чого отримали несанкціонований власником доступ до інформаційної (автоматизованої) системи інтернет-банкінгу «Приват24» та банківського рахунку ОСОБА_7 , і таким чином здійснили несанкціоноване (без дозволу) втручання у роботу інформаційної (автоматизованої) системи самообслуговування банківських розрахунків АТ КБ «Приватбанк», який згідно Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є програмно-технічним комплексом, та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», є інформаційною (автоматизованою) системою.

Далі, отримавши доступ до інформації в особистому кабінеті ОСОБА_7 в Інтернет-банкінгу «Приват24», 01.02.2024 о 00 год. 01 хв. 59 сек., 16.02.2024 о 01 год. 22 хв. 04 сек., о 01 год. 22 хв. 33 сек. та о 02 год. 52 хв. 39 сек., ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з особою, щодо якої виділені матеріали у інше провадження на виконання спільного злочинного умислу, перебуваючи за вказаною адресою, використовуючи згаданий мобільний телефон, внесли обов`язкові реквізити в електронні документи про переказ коштів від імені ОСОБА_7 в системі АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 (банківська картка № НОМЕР_5 , емітована на ім`я ОСОБА_7 ), на банківські картки АТ Таскомбанк» № НОМЕР_6 в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень та на картку АТ «ІдеяБанк № НОМЕР_7 в сумі 6000 (шість тисяч) гривень, трьома транзакціями, кожен по 2000 гривень, після чого підтвердили дію на перерахунок грошових коштів, внаслідок чого створено сфальсифіковані електронні квитанції, які стали підставою для перерахування грошових коштів у сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень, 6000 (шість) тисяч гривень із банківського рахунку ОСОБА_7 в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 (банківська картка № НОМЕР_5 , емітована на ім`я ОСОБА_7 ) на банківську картку АТ «Таскомбанк» № НОМЕР_6 та АТ «ІдеяБанк № НОМЕР_7 .

При зазначених вище обставинах, 01.02.2024 о 00 год. 01 хв. 59 сек., 16.02.2024 о 01 год. 22 хв. 04 сек., о 01 год. 22 хв. 33 сек. та о 02 год. 52 хв. 39 сек.,ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою із особою щодо якої виділені матеріали у інше провадження діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, шляхом здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи - інтернет-банкінгу «Приват24», підробки та використанні електронних документів на переказ, із банківського рахунку ОСОБА_7 в АТ КБ «ПриватБанк» НОМЕР_4 (банківська картка № НОМЕР_5 , емітована на ім`я ОСОБА_7 ), таємно викрали грошові кошти у сумі 11 000 (шість тисяч) гривень, які перераховано на банківські картки АТ «ІдеяБанк» № НОМЕР_7 , АТ «Таскомбанк» № НОМЕР_6 емітовані на ім`я особи, щодо якої виділені матеріали у інше провадження, чим завдали ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану суму.

Отже, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 361 КК України, тобто несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб; кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 200 КК України, тобто підробку документів на переказ, вчинене за попередньою змовою групою осіб; кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що 01.02.2024 перебував з особою, стосовно якої матеріали виділені в окреме провадження, в його помешканні та виникла ідея перерахувати кошти з рахунку в ОСОБА_8 , що відкритий на ім`я ОСОБА_7 , так як їм були відомі необхідні для цього дані, оскільки перед тим допомагали потерпілому відносити доступ до «Приват24». Таким чином він разом із особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, 01.02.2024 та 16.02.2024 року перерахували кошти із рахунку потерпілого на карту ОСОБА_9 , із яких він особисто отримав 5 500 грн. Просив суворо не карати. Вказав, що відшкодував потерпілому збитки в розмірі 6500 грн, просив вибачення, шкодує, наміру вчиняти такого більше немає.

2.1.2. Захисник просив врахувати пом`якшуючі обставини та призначати обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, та з урахуванням ст.75 КК України звільнити від його відбування, призначивши іспитовий строк.

2.1.3. Потерпілий в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи знаходиться його заява про розгляд справи без його участі, матеріальні збитки йому відшкодовано. При визначенні покарання поклався на розсуд суду.

2.1.4. Прокурор у судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно було встановлено, що інкриміноване протиправне діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати ОСОБА_6 винуватим та призначити покарання за ч. 4 ст. 184 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, за ч.2 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі 5000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за ч.2 ст. 361 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. При цьому прокурор просив урахувати наявність обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого - рецидив злочинів, та наявність обставини, що пом`якшує покарання - щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання і призначити іспитовий строк 2 роки з покладенням відповідних обов`язків.

3.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні обвинувачений у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку останній буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 185 КК України (несанкціонованому втручанні в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, вчиненому повторно, за попередньою змовою групою осіб; підробка документів на переказ, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану).

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. Відтак обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

3.2. Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, дотримується вимог кримінального закону, зокрема ст.65 КК України, та принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до яких слід враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Водночас, згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує, що інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 361 КК України, ч. 2 ст. 200 КК України є нетяжкими злочинами.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, яке вчинив обвинувачений ОСОБА_6 є тяжким кримінальним правопорушенням.

ОСОБА_6 раніше судимий, покарання у виді штрафу оплатив, має постійне місце проживання, середню освіту, офіційно не працює, не одружений, на утриманні нікого має, однак мати обвинуваченого є інвалідом 3 групи з дитинства, відповідно до довідки КНП «ПОКЦПЗ ІФ ОР» за №5356 від 28.03.2024 ОСОБА_6 до закладу не звертався, на психологічному, наркологічному обліку не перебуває, амбулаторну допомогу не отримує, за характеристикою сільського голови с. Загвіздя на ОСОБА_6 скарг та нарікань до сільської ради не надходило. Крім того, суд враховує, що шкода відшкодована.

Приймаючи судове рішення про міру покарання обвинуваченому суд також враховує досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_6 із якої вбачається, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе. Виконання покарання можливе у громаді можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що можуть бути необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, висновку суду, щодо можливості звільнення обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на останню обов`язків відповідно до ч.3 ст. 76 КК України.

Суд вважає відсутніми підстави для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України.

З огляду на зазначене, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, як у загально-соціальному плані, так і в плані його потенційної суспільної небезпеки, поведінку обвинуваченого після вчинення кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст.75 КК України, зі звільненням від відбування покарання з випробуванням та здійсненням контролю за його поведінкою, якщо він протягом іспитового строку не вчинить кримінального правопорушення та виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.76 КК України слід покласти на обвинуваченого обов`язки: періодично з`являтись до уповноваженого органу пробації за місцем фактичного проживання, повідомляти їх же про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. У даному кримінальному провадженні щодо обвинуваченого обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 31.07.2024 року, який слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено.

5.3. Витрати на залучення експерта у даній справі відсутні.

5.4. Питання про речові докази суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненнікримінальних правопорушень, передбчених ч. 2 ст. 361, ч. 2 ст. 200, ч. 4 ст. 185 КК Українита призначити йому покарання:

- за ч.4 ст. 185 КК України у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі;

- за ч.2 ст. 200 КК України у виді штрафу у розмірі п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) грн;

- за ч.2 ст. 361 КК України у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн;

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до вимог ч. 1, ч. 3 ст.76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Обраний до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Речові докази: мобільний телефон марки «Apple iPhone» моделі «Х», ІМЕІ: НОМЕР_8 та банківську картку номер НОМЕР_9 вважати повернутими ОСОБА_6 ;

CD-R-диск, що містить виписку по банківській карті № НОМЕР_5 (номер основного рахунку НОМЕР_4 ), емітовану на ім`я ОСОБА_7 - залишити в матеріалах кримінальної справи.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана виключно з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України.

Суддя Тисменицького районного суду

Івано-Франківської області ОСОБА_1