Справа № 639/7011/24
Провадження № 1-кп/639/488/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова у порядку спрощеного провадження кримінальне провадження № 0000269 від 12.10.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганська, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , утримується в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор» за адресою: АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимого, останні раз:

- 15.01.2009 Станично-Луганським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, 06.10.2011 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 31.10.2012 Жовтневим районним судом м. Луганська за ч. 3 ст. 185, ст. 395, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 14.01.2016 Новопсковським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

- 19.02.2016 Марківським районним судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць;

- 29.03.2016 Біловодським районним судом Луганської області за ч. 2 ст. 289, ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці без конфіскації майна, 23.03.2018 звільнений по відбуттю строку покарання;

- 01.04.2020 Лисичанським міським судом Луганської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

- 30.06.2021 Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, 01.09.2023 звільнений з ДУ «Темнівська виправна колонія (№ 100)» по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

в с т а н о в и в:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_3 11 жовтня 2024 року приблизно о 09 годині 55 хвилин знаходився неподалік від будинку АДРЕСА_3 , який є відокремленим, огороджений парканом та належить на праві власності раніше йому не знайомій ОСОБА_4 .

Саме в той час у ОСОБА_3 виник протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до прибудинкової території (подвір`я), розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , власницею якого є ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_3 , оцінивши ситуацію, що склалася, у зв`язку з тим, що вхідну хвіртку йому ніхто добровільно не відчинив та не дозволяв увійти на прибудинкову територію (подвір`я), бажаючи досягти свого протиправного результату, спрямованого на порушення недоторканості житла, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, діючи всупереч ст. 30 Конституції України, що гарантує кожному громадянину право на недоторканість житла, протиправно, тобто без добровільної згоди власниці ОСОБА_4 , шляхом підбору кодового замка, здійснив незаконне проникнення на прибудинкову територію (подвір`я).

Надалі ОСОБА_3 , бажаючи продовжити своє протиправне діяння, спрямоване на незаконне проникнення до житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , бажаючи досягти протиправного результату, спрямованого на порушення недоторканності житла, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, діючи всупереч ст. 30 Конституції України, що гарантує кожному громадянину право на недоторканність житла, протиправно, тобто без добровільної згоди власниці ОСОБА_4 , відчинив вхідні двері до будинку, які були закриті, але не зачиненні на врізний замок, де, пройшовши коридор та зайшовши до однієї із кімнат вищевказаного будинку, ОСОБА_3 почав розкидувати особисті речі власниці ОСОБА_4 .

Протиправні дії ОСОБА_3 , пов`язані з незаконним проникненням до будинку АДРЕСА_3 , були припинені чоловіком власниці ОСОБА_5 , який вивів ОСОБА_3 із будинку та здійснив цивільне затримання останнього до приїзду співробітників УПП ДПП в Харківській області, які отримали виклик на службовий планшет від оператора служби «102», виклик якого здійснила ОСОБА_4 .

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду

Обвинувальний акт надійшов до суду разом із клопотанням прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про його розгляд у спрощеному провадженні.

Письмовою заявою ОСОБА_3 від 22.10.2024, яка складена в присутності захисника адвоката ОСОБА_7 , підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла особи.

Обвинувачений ОСОБА_3 згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з положеннями ч. 2 ст. 302 КПК України щодо обмеження права на апеляційне оскарження вироку суду, надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_4 також надала письмову заяву від 22.10.2024 про згоду зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлена з ч. 2 ст. 302 КПК України щодо обмеження права апеляційного оскарження, погоджується на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні.

ІІІ. Частина статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .

Враховуючи викладене та дослідивши матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 162 КК України, тобто незаконне проникнення до житла особи.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , під час досудового розслідування та судового розгляду не встановлено.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, останній раз 30.06.2021 Рубіжанським міським судом Луганської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України, 11.10.2024 Відділом поліції № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області йому повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 185 КК України, 14.10.2024 слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова стосовно нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого триває на теперішній час, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, тяжких захворювань чи інвалідності не має, офіційно не працевлаштований, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (матеріали кримінального провадження, арк. 74-92).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд виходить із положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме: принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, його конкретні обставини та наслідки, особу винного, наявність обставини, яка пом`якшує покарання щире каяття, відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень та досягнення цілей покарання, йому необхідно призначити покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

З відомостей, наявних в матеріалах кримінального провадження, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 не є особою, до якої, згідно з ч. 3 ст. 61 КК України, не може бути застосовано покарання у виді обмеження волі.

При призначенні остаточного покарання немає правових підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 вимог статті 69 КК України (призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом) та вимог статті 75 КК України (звільнення від відбування покарання з випробуванням).

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 368, 370, 371, 373, 374, 381, 382, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні, який накладено ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_8 від 21.10.2024 у справі № 639/6863/24 (провадження № 1-кс/639/1337/24).

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- перчатки «Viper» чорного кольору, одна пара після набрання вироком законної сили знищити як засіб вчинення кримінального правопорушення;

- DVD-R диск, на якому міститься відеозапис video_2024-10-15_17-20-24 залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії судового рішення.

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому статтею 382 КПК України, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1