Провадження № 1-кс/344/7628/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0002696 від 12.10.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження №0002696 від 12.10.2024р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, в обґрунтування якого покликався на те, що ухвалою слідчого судді від 17.10.2024 року, в межах розгляду даного клопотання накладено арешт на автомобіль «МAN TGS 41.440» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений 14.10.2024 під час огляду місця події, до його скасування у встановленому законом порядку.

В обґрунтування клопотання зазначив, що арешт на автомобіль накладався виключно з метою проведення його експертного огляду на предмет дослідження технічного стану у рамках відповідної судової експертизи.

На даний час всі першочергові дії із вантажівкою вже проведено. Так, 18.10.2024 її оглянуто експертом Івано-Франківського НДЕКЦ у присутності слідчого.

Власником арештованого транспортного засобу є інша особа ОСОБА_4 , яка використовує його з метою здійснення підприємницької діяльності та відповідно матеріального забезпечення своєї родини. Станом на зараз автомобіль використовувався для доставки будівельних матеріалів на військові об`єкти нашої області.

У потерпілих відсутні будь-які претензії до водія вантажівки, про що вони подали відповідну заяву слідчому. Заявник вважає, що в частині його користування на даний час перестали існувати підстави для повного арешту автомобіля ОСОБА_4 .

Адвокатом ОСОБА_3 подано заяву, в якій просив клопотання розглядати у їх відсутності та його задовольнити.

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання про скасування арешту на майно в частині заборони користування у його відсутності, не заперечує щодо задоволення клопотання про часткове скасування арешту на майно.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних(розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.

Дослідивши матеріали клопотання, а також надані матеріали з кримінального провадження №0002696 від 12.10.2024 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, - вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Статтею 174 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Так, слідчим відділом Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002696 від 12.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

14.10.2024 року проведено огляд місця події, в ході якого вилучено автомобіль «MAN TGS 41.440» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Постановою слідчого від 14.10.2024 року вилучений транспортний засіб визнано у кримінальному провадженні №0002696 речовим доказом.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки «MAN TGS 41.440» реєстраційний номер НОМЕР_1 належить ОСОБА_4 .

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 17 жовтня 2024 року накладено арешт на автомобіль «MAN TGS 41.440» реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений 14.10.2024 під час огляду місця події, до його скасування у встановленому порядку.

Метою застосування арешту майна зазначено забезпечення збереження речових доказів у кримінальному провадженні.

Представником власника майна подано клопотання про скасування арешту на нього.

Ч. 1 ст. 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст.100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході проведення досудового розслідування проведено відповідні слідчі дії щодо транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль марки «MAN TGS 41.440» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Прокурор проти часткового скасування арешту майна (в частині володіння та користування) не заперечив.

Звертаючись до суду з даним клопотанням про скасування арешту майна на транспортний засіб, заявник покликається на те, що з часу арешту майна проведені всі необхідні слідчі дії, потреби в арешті майна на даний час немає, подальше утримування майна призводить до його псування. Вказує на те, що потерпілі не мають претензій до власника транспортного засобу, про що ними на адресу слідчого подано відповідні заяви.

ОСОБА_4 є власником автомобіля марки «МAN TGS 41.440» реєстраційний номер НОМЕР_1

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає, що кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету в інтересах суспільства, а також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено справедливий баланс між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар.

У рішеннях Європейського суду з прав людини Суд неодноразово доходив до висновку, що зберігання майна в якості речових доказів у кримінальному провадженні може бути необхідним в інтересах належного відправлення судочинства, що є легітимною метою в «загальних інтересах» суспільства (рішення у справах Смірнов (Smirnov), п. 57, та «East West Alliance Limited», п. 188). При цьому, має існувати розумне пропорційне співвідношення між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти будь-якими заходами, що застосовуються державою, у тому числі тими, що призначені для здійснення контролю за користуванням майном особи. Ця вимога виражена у визначенні «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи (рішення у справі «Едвардс проти Мальти» (Edwards v. Malta), № 17647/04, п. 69, від 24 жовтня 2006 року, з подальшими посиланнями, та вищезгадане рішення у справі Смірнов (Smirnov).

У справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що під час вирішення питання щодо можливості утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом і правомірною метою, а з іншого вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою в кожному випадку має бути очевидна істотна причина.

Європейський суд з прав людини у справі «Свіргунець проти України» зазначив, що будь-яке втручання в мирне володіння майном має супроводжуватися процесуальними гарантіями, які надають відповідній фізичній чи юридичній особі обґрунтовану можливість звернутися зі своєю справою до компетентних органів державної влади для ефективного оскарження заходів, які становлять втручання у права, гарантовані цим положенням. Під час оцінки дотримання цієї умови необхідно здійснити комплексний розгляд відповідних судових та адміністративних процедур.

Отже, слідчий суддя погоджується з доводами заявника, що в арешті майна транспортного засобу марки «МAN TGS 41.440» реєстраційний номер НОМЕР_1 , але виключно в частині володіння та користування ним, відпала потреба, оскільки слідчим проведені необхідні процесуальні дії, подальше утримування майна приводить до псування та втрати його товарного вигляду через умови зберігання, а також не встановлено даних, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи, а відтак слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що потреба в арешті цього транспортного засобу у вигляді заборони на володіння та користування ним відпала і приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

В частині правомочності розпорядження вказаним засобом слідчий суддя вбачає підстави для збереження відповідного арешту.

В розумінні процесуального закону арешт майна є лише способом збереження речових доказів, і застосовується у разі наявності для цього передбачених законом підстав. Крім того, законом встановлена відповідальність за втрату речового доказу особою, у якої він знаходиться.

Відтак, слідчий суддя наголошує, що скасування арешту в частині користування на транспортні засоби не змінює (не скасовує) його статусу як речового доказу, а також не скасовує відповідальності володільця речового доказу за його втрату.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 168, 169, 170, 174, 309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17.10.2024 у справі № 344/18665/24 у кримінальному провадженні №0002696 в частині правомочності володіння та користування на автомобіль марки «МAN TGS 41.440» реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.10.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1