ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

-головуючого судді ОСОБА_1

-при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000026, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16 лютого 2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сімферополя, АР Крим, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,

за участі сторін та інших учасників кримінального провадження:

-прокурора ОСОБА_4

-захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

Внаслідок загострення політико-соціальної напруженості в Україні в період 19-22 лютого 2014 року (розстріли на Майдані Незалежності у м. Київ, втеча ОСОБА_6 ) проросійські політичні та інші організації і об`єднання, підтримувані Російською Федерацією, активізували свою антиукраїнську діяльність, спрямовану на ескалацію ситуації, що склалася, особливо у південно-східних областях України, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі.

Так, в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі 03.02.2014р пройшов ряд мітингів проросійських сил, у ході яких організатори та політичні діячі публічно закликали до насильницької зміни конституційного ладу та до захоплення державної влади в Криму. Того ж дня лідер партії «Русский блок» ОСОБА_7 заявив про створення з числа добровольців загонів самооборони.

Вказані загони так званої «Самооборони Криму» спільно із кадровими військовослужбовцями рф (як тими, що дислокувались на базі Чорноморського Флоту РФ згідно двосторонніх договорів між Україною та РФ, так і тими, що незаконно переправились з території РФ) забезпечили захоплення адміністративних будівель України, блокування українських військових частин та організацію і проведення незаконного «референдуму щодо самовизначення Криму» на території Криму, що в подальшому публічно підтвердили найвищі керівники Росії, включно з президентом РФ - ОСОБА_8 .

У період з кінця лютого 2014 року по початок березня 2014 року зазначеними підрозділами збройних сил РФ було блоковано та захоплено будівлі Верховної ради АР Крим ( АДРЕСА_2 ), Ради міністрів АР Крим ( АДРЕСА_3 ), будівлі органів державної влади та місцевого самоврядування, приміщення та підрозділи МВС України, військові об`єкти ЗС України, ГУР МО України, ВМФ України.

Таким чином, з 20.02.2014 року РФ здійснила окупацію території України - півострова Крим із застосуванням збройних сил, військових підрозділів та парамілітарних утворень. При цьому, сам факт окупації Автономної Республіки Крим був засуджений як міжнародною спільнотою, так і законодавством України та набув широкого висвітлення в офіційних виданнях та медійному просторі.

06.03.2014 року в приміщенні Верховної Ради АР Крим у порушення ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132, Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», згідно якої 16.03.2014 року мав відбутися так званий «референдум», на який винесли питання входження АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації на правах суб`єкта федерації. 06.03.2014 Севастопольська міська рада на позачерговій сесії прийняла рішення № 7151 з аналогічним змістом.

Відповідно до зазначених постанов, 16.03.2014 року проведено незаконний референдум із заздалегідь відомим та підконтрольним РФ результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу РФ території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Конституційний суд України своїм рішенням № 2-рп/2014 у справі № 1 13/2014 16.03.2014 визнав постанову ВР АР Крим № 1702 6/14 від 06.03.2014 неконституційною.

У подальшому, 17.03.2014 року депутатами Верховної Ради АР Крим, в порушення ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132, Конституції України, прийнято постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою на підставі Декларації про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя, прийнятої на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради АР Крим 11.03.2014 та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради 11.03.2014, створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Рішенням Конституційного суду України № 3-рп/2014 у справі № 1 15/2014 від 20.03.2014 згадану вище «Декларацію про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя» визнано неконституційною.

18.03.2014 року між російською федерацією та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу російської федерації.

20.03.2014 року Державною Думою російської федерації прийнято Федеральний конституційний закон від 21.03.2014 року № 6-ФКЗ «О принятии в российскую федерацію Республики Крым и образовании в составе российской федерации нових субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Згідно з вказаним законом, АР Крим та м. Севастополь, всупереч Хартії ООН від 26.06.1945, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією від 01.04.1999, Договору між Україною і російською федерацією про українсько-російський державний кордон від 20.04.2004, увійшли до складу РФ.

Збройна агресія російської федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності.

Відповідно до пунктів "а","b","c", "d" та "g" статті 3 Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй "Визначення агресії" від 14 грудня 1974 року застосування російською федерацією збройної сили проти України становить злочин збройної агресії та грубо порушує Меморандум про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року та Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією від 31 травня 1997 року.

Згідно статей 1-3 Конституції України, Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканою. Людина, її життя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014, зокрема ст. ст. 1-3 визначено, що сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою внаслідок збройної агресії російської федерації з 20 лютого 2014 року.

Вказані обставини також підтверджуються Звітом офісу прокурора міжнародного кримінального суду від 04.12.2017, згідно якого на тимчасово окупованій території України розпочався та триває збройний конфлікт між Україною та російською федерацією, Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН про територіальну цілісність України № 68/262, згідно якої територія України є цілісною та недоторканою, Резолюцією Парламентської асамблеї ради Європи № 2168, згідно якої російська федерація визнається державою-агресором.

Відповідно до прийнятого 18 січня 2018 року Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» Російська Федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації.

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом Президента України ОСОБА_9 від 14.03.2022 №133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-ІХ, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 26 березня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України ОСОБА_9 від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-ІХ, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України ОСОБА_9 від 17.05.2022 №341/2022, затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25 травня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України ОСОБА_9 від 12.08.2022 року №573/2022, затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-ІХ, яким продовжено строк дії воєнного стану з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб, Указом Президента України ОСОБА_9 від 07.11.2022 року №757/2022, затвердженим Законом України від 16.11.2022 року №2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану з 21 листопада 2022 року строком на 90 діб).

З метою реалізації політики окупації та остаточного приєднання тимчасово окупованої території АР Крим та м. Севастополь до складу РФ, а також придушення спротиву проукраїнського населення Криму, вищим керівництвом РФ було прийнято низку «законів та підзаконних нормативних актів», якими незаконно створено так звані судові, правоохоронні органи та органи місцевого самоврядування Республіки Крим.

Так, громадянин України ОСОБА_3 , усвідомлюючи та достовірно знаючи про факт окупації Автономної Республіки Крим збройними силами російської федерації та заборону здійснення будь-якої господарської діяльності у співпраці з державою-агресором, умисно та протиправно, 24.11.2014 зареєструвався відповідно до законодавства РФ як індивідуальний підприємець на тимчасово окупованій території України, а саме у АДРЕСА_4 , при цьому отримав основний державний реєстраційний номер індивідуального підприємця № НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 , здійснюючи свою підприємницьку діяльність відповідно до вимог Податкового Кодексу РФ та Закону РФ «О государственной регистрации юридических лиц и индивидуальных предпринимателей» від 08.08.2001 року №129-ФЗ, перебуваючи на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, точне місце знаходження досудовим розслідуванням не встановлене, у період з 24.11.2014 по 07.09.2015, розуміючи факт окупації Автономної Республіки Крим збройними силами російської федерації, достовірно знаючи, що суверенітет України поширюється на всю її територію, Україна є унітарною державою, а територія України в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною, будучи обізнаним про необхідність реєстрації на порталі рф щодо державних закупівель відповідно до Федерального закону рф від 05.04.2013 № 44-Ф3 «О контрактной системе в сфере закупок товаров, работ, услуг для обеспечения государственных и муниципальных нужд», усвідомлюючи, що контрагентами у таких договорах будуть бюджетні підприємства, установи та організації країни-агресора - російської федерації та маючи прямий умисел на укладання таких договорів, протиправно здійснив реєстрацію, як індивідуальний підприємець, на російському державному « Официальном сайте единой информационной системы в сфере закупок в информационной-телекоммуникационной сети интернет» http://zakupki.gov.ru .

У подальшому, ОСОБА_3 , у період часу з 10.11.2022 по 21.11.2022, перебуваючи на тимчасово окупованій території України в Автономній Республіці Крим, точне місце знаходження досудовим розслідуванням не встановлене, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, здійснив провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади створеними на тимчасово окупованій території, а саме: уклав з т.зв. « Головним управлінням міністерства російської федерації по справах цивільної оборони, надзвичайних ситуацій та ліквідації стихійних наслідків по Республіці Крим » та підписав електронним підписом «государственный контракт №222000055_312346», на організацію триразового гарячого харчування співробітників т.зв. «Центру управління в кризових ситуаціях ГУ МНС Росії по Республіці Крим» в період несення чергування, а також окремих категорій особового складу МНС Росії, які приймають участь в доставці гуманітарної допомоги та інших невідкладних заходах, на загальну суму 2 081 000 російських рублів.

Особливістю даних «государственных контрактов», згідно Федерального закону РФ від 05.04.2013 № 44-Ф3 «О контрактной системе в сфере закупок товаров, работ, услуг для обеспечения государственных и муниципальных нужд», є те, що дані контракти підписуються електронним підписом, відповідно до «Статьи 51. Заключение контракта по результатам электронной процедуры», а саме п. 3 «Не позднее п`яти робочих дней, следующих за днем размещения заказчиком в соответствии с частью 2 настоящей статьи проекта контракта, участник закупки, с которымз аключается контракт, осуществляет одно изследующих действий: подписывает усиленной электронной подписью лица, имеющего право действовать от шимени участника закупки, проект контракта и одновременно размещает на электронной площадке подписанный проект контракта, а также документ, подтверждающий предоставление обеспечения исполнения контракта в соответствии с настояним Федеральным законом (за исключением случаев, предусмотренных настояним Федеральным законом).»

Відповідно до п. 4.1 «государственного контракта №222000055_312346 от 21.11.2022», укладеного між індивідуальним підприємцем ОСОБА_3 та т.зв. « Головним управлінням міністерства російської федерації по справах цивільної оборони, надзвичайних ситуацій та ліквідації стихійних наслідків по Республіці Крим », в особі першого заступника начальника «Головного управління» ОСОБА_10 , послуги надаються у строки, зазначені у календарному плані надання послуг, з 21 листопада 2022 року до 29 грудня 2022 року (включно) у повному обсязі.

Згідно акту №391 від 16.12.2022, рахунку на оплату № 375 від 16.12.2022, платіжних доручень № 817647 від 08.12.2022 та №29009 від 20.12.2022, в яких міститься інформація щодо оплати ОСОБА_11 за надані послуги, а також угоди №2 від 21.12.2022 про розірвання «государственного контракта №222000055_312346 от 21.11.2022», підписаної ОСОБА_3 та першим заступником начальника «Головного управління» ОСОБА_10 , громадянин України ОСОБА_3 , у період часу з 21.11.2022 по 21.12.2022, виконав зазначений контракт на загальну суму 1 113 890 російських рублів, чим довів свій злочинний умисел, направлений на провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, до кінця.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи повідомленим в порядку передбаченому КПК України, про місце дату і час розгляду справи, в судові засідання не з`явився, про причини неявки до суду не повідомив. Зокрема, суд належно повідомляв обвинуваченого ОСОБА_3 про розгляд справи, здійснюючи повідомлення про призначені судові засідання в Солом`янському районному суді м. Києва в газеті «Урядовий кур`єр» та внесенням інформації на офіційному веб-сайті суду.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, здійснювалось в порядку спеціального досудового розслідування на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 06 липня 2023 року (т. 1 а.с. 73).

Також відповідно до ухвали Солом`янського районного суду м. Києва від 07 листопада 2023 року, здійснено спеціальне судове провадження стосовно ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 77-78).

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про обізнаність ОСОБА_3 про розпочате кримінальне провадження, здійснення свого права постати перед українським судом за діяння, вчинені на території суверенної України. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд розцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст. 63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості. Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом, заходи щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Враховуючи, що у кримінальному провадженні здійснювалося спеціальне досудове розслідування та спеціальне судове провадження (in absentia), судом досліджено, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав ОСОБА_3 як підозрюваного та обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Суд здійснив розгляд кримінального провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia), що відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 із обвинуваченням не погодився, вважає вину у вчиненні інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_3 злочину не доведеною, отримані докази ґрунтуються на припущеннях, тому просив виправдати останнього у інкримінованому йому правопорушенні.

Суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України, а саме: у колабораційній діяльності, тобто, у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, за наведених вище обставин, доведена дослідженими судом доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, які узгоджуються в деталях між собою і не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості, оскільки вони були зібрані з дотриманням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України та в порядку визначеному кримінальним процесуальним кодексом України, а саме:

- згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000026 від 16.02.2023р., було внесено відомості щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України. (том № 1, а.с. 89),

- протоколом огляду від 25.05.2023 року, відповідно до якого оглянуто DVD-R диск на якому міститься фотозображення особової картки громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якої останній проживає за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 110-113),

- відповіддю на запит з Офісу Президента України № 45-01/372 від 20.04.2023р., з якої вбачається, що матеріали стосовно припинення громадянства України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з поданою ним заявою або внаслідок втрати громадянства України на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства у встановленому порядку не надходили (т. 1 а.с. 116),

- відповіддю на запит з Адміністрації Державної прикордонної служби України № 23/18471/23-Вих від 24.04.2023 року, з якої вбачається, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованими територіями громадянином України ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період з 08.11.2017 року по 24.04.2023 року в базі даних не виявлено (т. 1 а.с. 119),

- протоколом огляду від 02.05.2023 року, яким за участю спеціаліста ОСОБА_13 , оглянуто інформацію, розміщену на електронній сторінці Єдиної інформаційної системи закупок Російської Федерації, з якої встановлено, що 21.11.2022р. ІП ОСОБА_3 (діє на підставі виписки з «Единого государственного реестра индивидуальных предпринимателей», виданої т.зв. «Межрайонной инспекцией Федеральной налоговой службы № 9 по Республике Крым» (ОГРНИП НОМЕР_2, ИНН НОМЕР_3) уклав «государственный контракт № 222000055_312346» з т.зв « Головним управлінням міністерства Російської Федерації по справах цивільної оборони, надзвичайних ситуацій та ліквідації стихійних наслідків по республіці Крим » на організацію триразового гарячого харчування співробітників центра управління в кризових ситуаціях ГУ МЧС Росії по Республіці Крим в період несення чергування, а також окремих категорій особового складу МЧС Росії, які приймають участь в доставці гуманітарної допомоги та інших невідкладних заходах (т. 1 а.с. 126-134, 179),

- «Государственным контрактом № 222000055_312346» на організацію триразового гарячого харчування співробітників т.зв. «Центру управління в кризових ситуаціях ГУ МНС Росії по Республіці Крим» в період несення чергування, а також окремих категорій особового складу МНС Росії, які приймають участь в доставці гуманітарної допомоги та інших невідкладних заходах, на загальну суму 2 081 000 російських рублів, укладений між замовником « Главное управление Министерства Российской Федерации по делам гражданской оборони, чрезвычайным ситуациям и ликвидации последствий стихийных бедствий по Республике Крым » та виконавцем «Индивидуальный предприниматель ОСОБА_14 ». Відповідно до п. 4.1 «государственного контракта №222000055_312346 от 21.11.2022», укладеного між індивідуальним підприємцем ОСОБА_3 та т.зв. « Головним управлінням міністерства російської федерації по справах цивільної оборони, надзвичайних ситуацій та ліквідації стихійних наслідків по Республіці Крим », в особі першого заступника начальника «Головного управління» ОСОБА_10 , послуги надаються у строки, зазначені у календарному плані надання послуг, з 21 листопада 2022 року до 29 грудня 2022 року (включно) у повному обсязі. (т. 1 а.с. 138-152),

- актом № 391 від 16.12.2022р., рахунком на оплату № 375 від 16.12.2022р., платіжними дорученнями № 817647 від 08.12.2022 р. та № 29009 від 20.12.2022р., в яких міститься інформація щодо оплати ОСОБА_11 за надані послуги, а також угодою № 2 від 21.12.2022р. про розірвання «государственного контракта №222000055_312346 от 21.11.2022», підписаної ОСОБА_3 та першим заступником начальника «Головного управління» ОСОБА_10 , відповідно до якого ОСОБА_3 , у період часу з 21.11.2022р. по 21.12.2022р., виконав зазначений контракт на загальну суму 1 113 890 російських рублів (т. 1 а.с. 173-178),

- протоколом огляду від 26.05.2023р., відповідно до якого, за участю спеціаліста ОСОБА_13 , оглянуто інформацію, яка міститься за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_5 , згідно якої ОСОБА_3 є індивідуальним підприємцем, зареєстрованим 24.11.2014р. у відповідності до законодавства Російської Федерації та йому присвоєно: ИНН НОМЕР_3, ОГРН НОМЕР_2, місце реєстрації - т.зв. «Инспекция Федеральной налоговой службы по г. Симферополь», вид діяльності по ОКВЄД: 56.29.1 - «Деятельность организации общественного питания, поставляющих готовою пищу (для транспортных и строительных компаний туристическим группам, личному составу вооруженних сил, предприятиям розничной торговки и другим группам потребителей) по договору». Перший контракт з окупаційними органами влади на тимчасово окупованій території України АР Крим ОСОБА_3 уклав 07.09.2015р. (т. 1 а.с. 180-192),

- протоколом огляду від 31.05.2023р., яким оглянуто публікації в газеті «Урядовий Кур`єр» від 31.05.2023р. про повідомлення 30.05.2023р. ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України та про виклик ОСОБА_3 для проведення слідчих (процесуальних) дій (т. 1 а.с. 193-200),

- протоколом огляду від 06.07.2023р., яким оглянуто публікації на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора від 30.05.2023р. про повідомлення 30.05.2023р. ОСОБА_3 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України та про виклик ОСОБА_3 для проведення слідчих (процесуальних) дій (т. 1 а.с. 211-227),

- постановою старшого слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління Головного управління Служби безпеки України в АР Крим ОСОБА_15 від 12.06.2023р., відповідно до якої ОСОБА_3 оголошено у розшук. (т. 1 а.с. 101-103),

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Суд приходить до висновку, що надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази, взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію кримінальних правопорушень, винуватість обвинуваченого та інші обставини, зазначені у ст. 91 КПК України, вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Суд, розглянувши кримінальне провадження з дотриманням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, в межах висунутого обвинувачення, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ наданий стороною обвинувачення, стороною захисту, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, безпосередньо досліджені докази, які визнав належними, допустимими, достовірними, вважає їх в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Аналізуючи в сукупності надані суду та досліджені в судовому засіданні наведені докази, суд, вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки ОСОБА_3 , будучи громадянином України, усвідомлюючи та достовірно знаючи про факт окупації Автономної Республіки Крим збройними силами Російської Федерації та заборону здійснення будь-якої господарської діяльності у співпраці з державою-агресором, умисно та протиправно, 24.11.2014 року зареєструвався відповідно до законодавства РФ як індивідуальний підприємець на тимчасово окупованій території України, а саме у АДРЕСА_4 , при цьому отримав основний державний реєстраційний номер індивідуального підприємця № НОМЕР_2 та у період з 10.11.2022 року по 21.11.2022 року уклав з т.зв. « Головним управлінням міністерства російської федерації по справах цивільної оборони, надзвичайних ситуацій та ліквідації стихійних наслідків по Республіці Крим » та підписав електронним підписом «государственный контракт №222000055_312346», на організацію триразового гарячого харчування співробітників т.зв. «Центру управління в кризових ситуаціях ГУ МНС Росії по Республіці Крим» в період несення чергування, а також окремих категорій особового складу МНС Росії, які приймають участь в доставці гуманітарної допомоги та інших невідкладних заходах, на загальну суму 2 081 000 російських рублів, тобто, здійснює господарську діяльність у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території.

Кваліфіковані дії ОСОБА_3 правильно, а саме: за ч. 4 ст. 111-1 КК України, як колабораційна діяльність, тобто, провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_5 про недоведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, то вони не заслуговують на увагу, оскільки встановлені судом обставини та наведені докази, спростовують версію сторони захисту.

Призначаючи ОСОБА_16 вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки, вчиненого обвинуваченим правопорушення, який належить до категорії нетяжких злочинів, наслідки вчиненого злочину, які призвели у подальшому до фінансування збройної агресії держави-агресора та взаємодії з державою-агресором, незаконним органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, особу обвинуваченого:

- раніше не судимий, є громадянином України,

- обставин, що пом`якшує та обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Враховуючи фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , його вік, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який добровільно, без застосування будь-якого примусу, здійснював господарську діяльність у взаємодії з державою-агресором та незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання в межах санкції ч. 4 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із державною службою і місцевим самоврядуванням та займатися господарською діяльністю, з конфіскацією належного обвинуваченому майна.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим та відповідатиме меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.06.2023р. на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на 1/5 квартири за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 19080886); на 1/3 павільона за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер майна 13209328), суд вважає необхідним залишити в силі для забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна.

Речові докази у справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, судові витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 370, 374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права обіймати посади, пов`язані із державною службою і місцевим самоврядуванням та займатися господарською діяльністю на строк 10 (десять) років, з конфіскацією усього належного йому на праві приватної власності майна.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.06.2023р. на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: на 1/5 квартири за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 19080886); на 1/3 павільона за адресою: АДРЕСА_5 (реєстраційний номер майна 13209328) - залишити в силі для забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Солом`янський районний суд м. Києва протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, і його копія після проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_1