ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника (відеоконференція) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 вересня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000035 від 03.02.2024 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 вересня 2024 року частково задоволено клопотання прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000035 від 03.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України.

Накладено арешт на мобільний телефон «Redmi Note 12 Pro» з сім-картою н.м.т. НОМЕР_1 , флеш-носій «VEGA 64 Gb» сірого кольору та ноутбук «HP» модель «15eh1018ua» із зарядним пристроєм, які вилучено 03 вересня 2024 року під час обшуку у ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

На вказане рішення надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 , в якій захисник не погоджується із прийнятим рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим.

Зазначає, що факт формального набуття статусу речового доказу не свідчить про відповідність арештованого майна визначеним ст. 98 КПК України критеріям, та не є безумовною підставою для арешту цього майна.

Вважає, що у клопотанні прокурора не зазначено, які саме відомості, містить вилучене майно, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

ЄУНСС: 727/9593/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_10

НП: 11-сс/822/281/24 Доповідач: ОСОБА_1 .

Стверджує, що у клопотанні прокурора відсутні будь-які дані про те, що вилучене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, чи зберегло на собі його сліди.

Вказує, що стороною обвинувачення не доведено необхідності накладення арешту на вилучене майно, а зазначені ризики щодо знищення вилучених речей чи їх пошкодження є лише припущенням.

Зазначає, що ОСОБА_8 має статус свідка у рамках даного кримінального провадження, потреби досудового розслідування не виправдовують такого втручання в її права та інтереси.

Звертає увагу, що в ухвалі на обшук не було зазначено конкретних ідентифікаційних ознак комп`ютерної техніки, а тому відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України вилучені під час обшуку речі вважають тимчасово вилученим майном.

По обставинам внесеним до ЄРДР зазначає, що висновок наукового співробітника сектору контролю за переміщенням культурних цінностей через державний кордон України Чернівецького центру з питань культурної спадщини ОСОБА_11 від 03.02.2024 року №1 не може бути взятий до уваги, оскільки вказаний заклад не має права для проведення експертизи культурних цінностей.

Зазначає, що по даному кримінальному провадженні призначено експертизу, яка вже триває 7 місяців.

Вказує, що статус тимчасово вилученого майна, набуває все майно, вилучене під час обшуку, незалежно від того чи надався слідчим суддею дозвіл на його відшукування, а тому посилання слідчого судді на те, що вилучене майно не є тимчасово вилучених є хибним.

Стверджує, що оскільки прокурор звернувся із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, ним повинні були бути дотримані строки такого звернення, що зроблено не було.

Звертає увагу, що процесуальним законодавством не передбачено поновлення строку при зверненні із клопотанням про арешт майна.

Вважає, що досудове розслідування кримінального провадження здійснюється з порушенням правил підслідності.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, прийняти нову ухвалу, якою залишити без задоволення клопотання прокурора Чернівецької обласної прокуратури ОСОБА_9 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000035 від 03.02.2024 року.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, доводи прокурора ОСОБА_5 про відсутність підстав для скасування судового рішення, дослідивши витребувані матеріали провадження, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На переконання апеляційного суду вказані вимоги слідчим суддею були дотримані.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Згідно вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено апеляційним судом 03.02.2024 року до ЄРДР внесені відомості №0000035 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 201 КК України.

06 вересня 2024 року в рамках даного кримінального провадження прокурором ОСОБА_9 заявлено клопотання про арешт майна.

Згідно клопотання ОСОБА_12 керуючи автомобілем марки «Mercedes Benz Sprinter» д. н. з. НОМЕР_2 , рухаючись в напрямку з України до Румунії, перебуваючи з 14 год. 10 хв. по 16 год. 30 хв. 03.02.2024 в зоні митного контролю та огляду транспортних засобів митного поста «Вадул-Сірет» МАПП «Порубне-Сірет» Чернівецької митниці, намагався незаконно перемістити через митний кордон України культурні цінності в кількості 124 шт.

Слідчим у період з 15 год. 04 хв. по 17 год. 44 хв. 03.02.2024 у службовому кабінеті Чернівецької митниці проведено огляд місця події, за результатами якого на столі виявлено предмети археології у кількості 124 штуки.

Згідно висновку наукового співробітника сектору контролю за переміщенням культурних цінностей через державний кордон України Чернівецького центру з питань культурної спадщини Катерини ПЕРЦЕВОЇ від 03.02.2024 № 1, вказані предмети підпадають під дію Закону України «Про вивезення, ввезення та повернення культурних цінностей через державний кордон України» та, як предмети археології, не можуть бути вивезені за межі території України.

Відправником вилучених предметів є ОСОБА_8 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Згідно товарно-транспортної накладної ТОВ «Нова Пошта» №6115, у відправленні знаходились сувеніри, вказані дані, внесла ОСОБА_8 , під час відправлення вилучених культурних цінностей 29.01.2024 у відділенні №9 ТОВ «Нова Пошта» у місті Харків.

03.09.2024 під час обшуку житла ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , вилучено мобільний телефон марки «Redmi Note 12 Pro» з сім-картою з номером мобільного оператора НОМЕР_1 , флеш-носій «VEGA 64 Gb» сірого кольору, та ноутбук «HP» модель «15eh1018ua» із зарядним пристроєм, власником яких є ОСОБА_8 .

Під час обшуку на кожному з вказаних предметів виявлено фотозображення металевих прикрас, які ймовірно можуть бути культурними цінностями та наявність особистого аккаунту ОСОБА_8 на інтернет-сторінці «Violity», на якому зазвичай продають/купують старовині прикраси, що вказує на можливу причетність ОСОБА_8 до контрабанди культурних цінностей, тобто містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Постановою слідчого від 03.09.2024 року, мобільний телефон марки «Redmi Note 12 Pro», з сім-картою з номером мобільного оператора НОМЕР_1 , флеш-носій «VEGA 64 Gb» сірого кольору, та ноутбук «HP» модель «15eh1018ua» із зарядним пристроєм, визнані речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

З метою забезпечення збереження вказаних речових доказів та запобігання можливості приховування, псування чи знищення майна, враховуючи, що вищевказане майно, відповідає критеріям ст.98 КПК України, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було задоволено вказане клопотання прокурора, оскільки майно про яке ідеться в клопотанні відповідає критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, визнане речовим доказом та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обстави, що встановлюються під час кримінального провадження.

Апеляційний суд погоджується із такими висновками слідчого судді.

Слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, частково задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час обшуку, з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення клопотання та накладення арешту на вилучене майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна, може призвести до його приховування, пошкодження, знищення чи відчуження.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Посилання апелянта на невідповідність вилученого майна критеріям речових доказів, є безпідставними, на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що вищевказане вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як докази факту та обставин вчинення кримінального правопорушення, а отже відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

Доводи апелянта про те, що власниця майна ОСОБА_8 перебуває у статусі свідка, не впливає на правильність висновків слідчого судді про наявність підстав для арешту майна.

Враховуючи вимоги ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі

Доводи апелянта про те, що вилучене за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 майно є тимчасово вилученим, а тому прокурор звернувся із клопотанням про арешт майна ОСОБА_8 із порушенням встановленого ч. 5 ст. 171 КПК України строку, не ґрунтуються на вимогах закону та спростовуються матеріалами судового провадження.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 28 серпня 2024 року надано дозвіл на проведення обшуку в житлі та іншому володінні, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_8 , з метою відшукання і вилучення: записників, блокнотів, чорнових записів, комп`ютерної техніки (ПЕОМ, ноутбуки, планшети), магнітних носіїв інформації, міжнародних поштових відправлень, USB-накопичувачів; мобільних телефонів, SIM-карток, в яких містяться відомості щодо придбання, транспортування, зберігання, реалізації та протиправного переміщення через державний кордон України культурних цінностей.

З протоколу обшуку встановлено, що 03 вересня 2024 року за вищевказаною адресою було проведено обшук, в ході якого ОСОБА_8 добровільно видала особистий мобільний телефон «Redmi Note 12 Pro» н.м.т. НОМЕР_1 , флеш-носій «VEGA 64 Gb» сірого кольору та ноутбук «HP» модель «15eh1018ua» із зарядним пристроєм.

Оскільки вилучене під час обшуку майно входять до переліку майна, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді, то вказане майно у розумінні ст.ст. 168, ч. 7 ст. 236 КПК України не є тимчасово вилученим майном, та в даному випадку не підлягають застосуванню положення ч. 5 ст. 171 КПК України щодо строку звернення з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна.

Доводи апелянта щодо відсутності правових підстав для накладення арешту є необґрунтованими, оскільки в рамках даного кримінального провадження арешт накладається з метою збереження речового доказу.

Посилаючись на порушення правил територіальної підслідності, апелянт не наводить доводів на підтвердження своєї позиції.

Доводи апелянта щодо належності та допустимості доказів не є предметом перевірки на цьому етапі кримінального провадження.

Відтак, доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження під час апеляційного перегляду, спростовують вірними висновками слідчого судді з якими погоджується і колегія апеляційного суду.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не виявлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 який діє в інтересах власника майна ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 вересня 2024 року про арешт майна у кримінальному провадженні №0000035 від 03.02.2024 року без змін.

Ухвала остаточна та оскарженню не підлягає.

Головуючий [підпис] ОСОБА_1

Судді [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3

"Копія. Згідно з оригіналом."

Суддя - доповідач _________________ ОСОБА_1

(посада) ОСОБА_13 , підпис) (ПІБ)

18.09.2024 року

(дата засвідчення копії)