КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5374/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні №0001398 - прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України, Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Полтавської області, Кременчуцького району, с. Червона Знам`янка, громадянина України, з вищою освітою, засновника та директора ТОВ "АФЕРА.СТОП", ПП "БЕВЗОВ.ІНВЕСТ.БУД", ГО "АФЕРА.СТОП", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 15 ч.4 ст. 190 (в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018), ч.5 ст. 27 ч. 3 ст.358, ч.4 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0001398 від 13.12.2023,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року залишено без задоволення клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_7 у період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням випадків необхідності прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога».

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку;

- утриматися від спілкування з потерпілою та свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покладено на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7 .

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під домашнім арештом та строк дії покладених на нього обов`язків визначити в межах строку досудового розслідування, терміном до 22 вересня 2024 року включно.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого СУ ГУНП у місті Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 та застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 950 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

На обґрунтування вимог поданої апеляційної скарги, апелянт зазначає, що не оспорюючи висновки суду в частині наявності обґрунтованої підозри, вважає, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції є незаконною і такою, що підлягає скасуванню внаслідок невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Апелянт вказує на те, що в судовому засіданні стороною обвинувачення наведені обґрунтування наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які слідчим суддею при прийнятті рішення про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не взято до уваги.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також апелянт зазначає, що жодних підтверджуючих документів, щодо права проживання у квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_7 суду надано не було. Однак, незважаючи на відсутність правових підстав на проживання підозрюваного у квартирі АДРЕСА_3 та не зважаючи на аналогічність ситуації, щодо замаху на заволодіння правом на чуже майно шляхом обману (шахрайство), а саме на квартиру АДРЕСА_4 , що належить ОСОБА_14 (подання заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини, відкриття спадкових справ, фактичне розпорядження майном підозрюваним) судом застосовано запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_7 у вигляді домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того апелянт зазначає, що розмір застави ОСОБА_7 слід встановити у розмірі 950 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який відповідатиме розміру завданих збитків, майновому стану підозрюваного, рівню його відповідальності та тяжкості злочину.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав подану стороною обвинувачення апеляційну скаргу та просив скасувати ухвалу слідчого судді, застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, щоу провадженні слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001398 від 13.12.2023 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018), ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

22.07.2024 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України.

22.07.2024 слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного судді м. Києва із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання слідчий зазначив, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих кримінальних правопорушеннях повністю підтверджується зібраним у кримінальному провадженні доказами, копії яких долучено до клопотання.

Слідчий у своєму клопотанні також послався на існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може:

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків, потерпілу у даному кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

24.07.2024 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаного клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши ОСОБА_7 у період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням випадків необхідності прибуття до укриття чи бомбосховища обумовленого сиреною та/або повідомленням «Повітряна тривога».

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку;

- утриматися від спілкування з потерпілою та свідками в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Контроль за виконанням ухвали покладено на органи Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_7 .

Строк дії ухвали про тримання підозрюваного ОСОБА_7 під домашнім арештом та строк дії покладених на нього обов`язків визначено, в межах строку досудового розслідування, терміном до 22 вересня 2024 року включно.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених в статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі і ті, які зазначені в ч. 1 ст. 178 КПК України.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбаченого статтею 183 КПК України.

Як правильно вказав в ухвалі слідчий суддя, що ОСОБА_7 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів, детальний перелік яких знаходиться у клопотанні.

Слідчий суддя зазначив, що інформація з доказів може вказувати на те, що ОСОБА_7 є причетним до дій пов`язаних з незакінченим замахом на заволодіння правом на чуже майно шляхом обману (шахрайство), вчиненому у особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018); у пособництві у підробленні офіційного документу, який видається нотаріусом та який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення та надає певні права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України; у використанні завідомо підроблених документів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. На цьому етапі не оцінюється конкретна кваліфікація злочинів, але з урахуванням доказів, зазначених вище, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 міг вчинити зазначені кримінальні правопорушення.

Також слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та зазначив наступне.

За кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, ця обставина сама по собі вже може бути причиною для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Врахування цієї обставини відповідає практиці Європейського суду з прав людини. При цьому, цей фактор не є визначальним.

Враховуючи викладене вище, слідчий суддя прийшов до висновку, що існує ризик переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та/або суду.

Також слідчий суддя вказав, що перевіряючи наявність ризику впливу підозрюваного, зокрема, на свідків, суд врахував встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд зможе обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманими у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто, якщо свідки допитувалися на стадії досудового розслідування слідчим суддею.

Цей незаконний виплив може стосуватись як свідків так і потерпілої, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, причетну до вчинення кримінального правопорушення, так і свідків, які можуть надати показання щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою.

Слідчий суддя при цьому враховував, що ОСОБА_7 хоча раніше і не судимий, в той же час підозрюється у вчиненні кримінального проступку та тяжких кримінальних правопорушень. Також, з урахуванням цього, суд може оцінювати надані доводи щодо можливого знищення чи переховування речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження, у зв`язку з чим, такий ризик також доведено, оскільки досудове розслідування в даному кримінальному провадженні триває, а про підозру особі повідомлено лише 22.07.2024 року, а також те, що на даний час не встановлено всі фактичні обставини, досудове розслідування триває, проводяться слідчі дії, направлені, в тому числі, на відшукання слідів та можливих знарядь вчинення злочину, що свідчить, про те що підозрюваним можуть бути умисно створені та спотворені будь-які документи, які він може в подальшому надавати органу досудового розслідування та суду на підтвердження своєї невинуватості.

З огляду на це, слідчий суддя вважав, що ОСОБА_7 ймовірно може сховати, знищити або спотворити важливі для кримінального провадження речі та документи, які на цій стадії кримінального провадження ще не були одержані та належним чином зафіксовані органом досудового слідства.

Разом з цим, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором не доведено наявність таких ризиків, як перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки, на думку слідчого судді, такі ризики є сумнівними та розцінюються, як домисел на даній стадії кримінального провадження, оскільки будь-яких доказів на підтвердження вказаного слідчому судді не надано, а тому такі твердження є лише припущеннями з боку сторони обвинувачення.

При цьому, слідчим суддею враховано дані щодо особи ОСОБА_7 , який має місце реєстрації та проживання, є засновником та директором ТОВ "АФЕРА.СТОП", ПП "БЕВЗОВ.ІНВЕСТ.БУД", ГО "АФЕРА.СТОП", раніше не судимий.

Зважаючи на обґрунтованість підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України, та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчим суддею враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Однак, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, колегія суддів враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Сама лише тяжкість інкримінованого обвинувачення, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від правосуддя, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою і не має пріоритетної сили перед позитивними даними про особу підозрюваного.

Так, ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав для підтвердження необхідності застосування тримання під вартою.

Разом з тим, клопотання не містить переконливого обґрунтування припущень прокурора про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ЄСПЛ наголошує, що стаття 5 Конвенції гарантує основоположне право на свободу та недоторканність, яке є найважливішим у «демократичному суспільстві» у розумінні Конвенції. Кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим свободи або мати гарантії від продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбувалось за умов, встановлених у пункті 1 статті 5 Конвенції. Цей перелік винятків, встановлений у вищезазначеному положенні, є вичерпним і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідає цілям цього положення, а саме - гарантувати, що нікого не буде свавільно позбавлено свободи (див. рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), № 38717/04, пункт 26, з подальшими посиланнями).

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, зважаючи на необхідність дотримання цілей кримінального провадження, принципів публічності, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки, прийшов до вірного висновку про доцільність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 , запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби.

Колегія суддів погоджується із твердженням слідчого судді про те, що стороною обвинувачення доведено обставини, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України, однак не доведено обставин, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, що застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, в даному провадженні існують підстави для застосування до підозрюваного більш м`якого, окрім виняткового, запобіжного заходу, враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , в їх сукупності, а застосування до підозрюваного такого запобіжного заходу, як домашній арешт у певний час доби, зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не зможе запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, слідчому судді належало з`ясувати чи тримання підозрюваного під вартою є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що і було зроблено слідчим суддею, з обґрунтуванням прийнятого рішення.

Істотних порушень норм КПК України, які б тягнули за собою скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, як про це просить прокурор, колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, апеляційну скаргу прокурора слід залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді, якою застосовано відносно ОСОБА_7 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у період з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби - без змін.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого суддіШевченківського районного суду м. Києва від 24 липня 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4