Справа № 541/2651/24
№ провадження 1-кп/541/277/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4

та її законного представника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000334 від 27.03.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вовнянка Миргородського району Полтавської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, студента 3 курсу Відокремленого структурного підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

-у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

В с т а н о в и в :

27 березня 2024 року, близько 17 години 50 хвилин, водій мотоцикла марки GEON, моделі 250, д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , рухаючись в м. Миргороді по вул. Гоголя, в напрямку перехрестя з вулицею П. Мирного, перевозячи в якості пасажира неповнолітню ОСОБА_4 , проявивши не уважність, з власної необережності, порушуючи вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, в якому вказано:

12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» вчинив наступне.

Не врахував дорожні умови, щоб мати змогу повністю контролювати свій рух, та навпроти будинку АДРЕСА_2 , допустив наїзд передньою частиною керованого ним мотоцикла на пішохода ОСОБА_9 , яка переходила проїзну частину з ліва на право, відносно напрямку руху мотоцикла марки GEON, моделі 250, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 .. У результаті дорожньо-транспортної пригоди, мотоцикл марки GEON, моделі 250, д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_8 з пасажиром - неповнолітньою ОСОБА_4 , втратив керованість, що в подальшому призвело до падіння мотоцикла.

Потерпіла ОСОБА_9 , в результаті дорожньо-транспортної пригоди 27.04.2024 померла в КНП «Миргородська ЛІЛ».

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №76 від 29.05.2024, причиною смерті стала тупа травма голови, що призвела до виникнення крововиливів у м`які тканини голови, м`яку мозкову оболонку, перелом кісток черепа, ускладнившись набряком речовини головного мозку. У ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: крововилив у м`які тканини голови, лобної ділянки в середній частині та у м`яку мозкову оболонку в лівій скроневій ділянці, в потиличній ділянці з права та з ліва, та на поверхні мозочка, перелом кісток склепіння черепа, перелом анатомічної шийки головки, правої плечевої кістки, гвинтоподібний перелом середньої третини правої стегневої кістки, поперечний перелом клубової кістки з права, перелом 2,3,4,5,6,7 ребер з права та 2 ребра з ліва, синці, що розташовані біля зовнішнього кута лівого ока, на передній поверхні лівого плеча в нижній третині, на тилі лівої кисті, на тилі правої кисті, в поперековій ділянці з права, садна, що розташовані на передній поверхні лівого колінного суглобу, на передній поверхні правого колінного суглобу, які могли утворитися від дії тупих, твердих предметів, також, можливо, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та по ступеню тяжкості у своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що призвели до смерті, стосовно живої особи до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент спричинення.

В результаті ДТП, ОСОБА_4 відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 301 від 28.05.2024, отримала тілесні ушкодження у вигляді: закрита черепно-мозкова травма, забій головного мозку легкого ступеню, закритий перелом пірамідної частини правої скроневої кістки, закритий перелом правої ключиці, зі зміщенням, гострий неврит лицевого нерву праворуч, які могли утворитися від дії тупих, твердих предметів, також, можливо, в результаті дорожньо-транспортної пригоди та по ступеню тяжкості відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, що небезпечні для життя в момент спричинення.

Відповідно висновку судової автотехнічної експертизи №СЕ-19/117-24/7551-ІТ від 16.05.2024, в цій дорожньо-транспортній ситуації в діях водія мотоцикла марки GEON, моделі 250, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 вбачаються невідповідності з вимогами п.12.3 Правил дорожнього руху, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди.

В умовах заданої дорожньо-транспортної ситуації водій мотоцикла марки GEON, моделі 250, д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 шляхом зниження швидкості, мав технічну можливість уникнути даної дорожньо-транспортної ситуації.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою провину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю та пояснив, що десь в березні цього року вони з ОСОБА_10 домовились зустрітися близько 17 год. біля вокзалу. Він приїхав туди на мотоциклі GEON, водійські права він має, дав дівчині надіти шолом, вона сіла пасажиром і вони поїхали в центр міста. Проїхали під мостом, потім повз відділення №1 «Нова пошта», після пішохідного переходу за РАГСом біля зупинки «Україна» сталася ця ДТП. Пішохода ОСОБА_11 він побачив метрів за 15, вона повільно йшла зліва направо між зупинками, перешкод у нього ніяких не було, але через його неуважність все це сталося. Потім він підбіг до ОСОБА_4, зняв з неї шолом, відтягнув на обочину. У вчиненому він розкаюється, відшкодував потерпілим витрати на лікування, йому дуже шкода, що через його необережність все це сталося, просив суворо не карати.

Неповнолітня потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні, в присутності законного представника ОСОБА_5 та психолога ОСОБА_12 , пояснила, що з обвинуваченим вони разом навчаються, в той день 27.03.2024р. близько 17.30 год. вони зустрілися з обвинуваченим біля вокзалу, домовились їхати на мотоциклі ОСОБА_13 в центр міста, коли поїхали ОСОБА_13 був за кермом, а вона позаду нього. Саму аварію

вона не пам`ятає, прокинулася вже в лікарні. Проходила курси лікування спочатку в ОСОБА_14 , а потім в Полтаві. Після цих подій вони з ОСОБА_13 продовжують спілкуватися, він повністю відшкодував витрати на її лікування. Вона вважає, що він розуміє свою вину та розкаюється, просила суворо його не карати.

Законний представник неповнолітньої потерпілої ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що 27 березня її повідомили про те, що дочку після ДТП везуть в лікарню, вона одразу поїхала туди. Обвинувачений повністю відшкодував витрати на лікування доньки, ніяких претензій немає. Просила пом`якшити йому покарання.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що 27.03.2024 він був на роботі коли його повідомили про те, що мама після ДТП перебуває в реанімації. Коли він туди приїхав там вже були родичі ОСОБА_13 , які одразу запропонували допомогу. Саму ДТП він бачив раніше, коли проїздив неподалік, бачив як ОСОБА_13 був на місці аварії і намагався допомогти дівчині, маму тоді він не впізнав, її голова була в крові. Мамі було 75 років, в реанімації після аварії вона була 1 місяць, але її організм не витримав. Обвинувачений допомагав, оплатив всі рахунки, а також похорон, ніяких претензій до нього немає. Також обвинувачений підходив до нього - вибачався. Покарання просив призначити відповідно до закону, але вважав, що ізолювати обвинуваченого від суспільства не треба, можливо іспитовий строк.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності їх позицій немає, судом роз`яснено про позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Оцінивши докази по справі у сукупності при встановлених обставинах, суд вважає, що винуватість ОСОБА_8 у скоєнні вищезазначеного кримінального правопорушення у судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої та тяжке тілесне ушкодження потерпілій.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне усунення заподіяної шкоди.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке за ступенем тяжкості відноситься до тяжких злочинів, обставини, що пом`якшують покарання, особу винного, який раніше не судимий, навчається, не одружений, за місцем проживання характеризується позитивно,

на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, розкаявся у скоєному, а також враховуючи позицію сторони обвинувачення, думку потерпілих та досудову доповідь органу пробації, тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, у виді позбавлення волі з визначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, та звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на підставі ст.ст. 75, 76 КК України.

На переконання суду, остаточне покарання саме у такому розмірі буде домірним скоєному, відповідатиме визначеній ст. 50 КК України меті призначення покарання та особі обвинуваченого, принципу індивідуалізації покарання та буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, завданої кримінальним правопорушенням, належать до предмета доказування.

За змістом ч.ч. 1,3 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

На підставі ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, КПК України не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В силу п. 12 ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням, уповноважений пред`являти цивільний позов в інтересах держави та громадян, які через фізичний стан чи матеріальне становище, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права у порядку, передбаченому КПК України та законом.

Підстава цивільного позову прокурора в кримінальному провадженні поділяється на фактичну основу та процесуальні передумови. Фактична основа являє собою комплекс юридично значущих обставин (юридичних фактів), з якими матеріальний закон пов`язує виникнення правовідносин між державою, що зазнала майнової шкоди, та особами, зобов`язаними її відшкодувати (обвинуваченим, цивільним відповідачем), і з яких прокурор виводить свою матеріально-правову вимогу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що у випадку, коли держава вступає у цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває та здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Тобто поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, в цивільних, правовідносинах. Через це у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (постанови Великої

Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11, 26 лютого 2019 року у справі № 915/478/18).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі №587/430/16-ц, за системним тлумаченням абз.2 ч.2 ст.45 ЦПК України й абз.1 ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, прокурор до початку судового засідання подав до суду цивільний позов у інтересах держави, в якому порушив питання про стягнення в рахунок відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , із обвинуваченого ОСОБА_8 на користь держави в особі: Національної служби здоров`я України - 186738,87 грн. та Миргородської міської ради - 6364,24 грн., обґрунтувавши свою позицію з посиланням на конкретні норми закону й дані на підтвердження можливості заявлення ним вказаного цивільного позову та його розміру, зокрема, до позову надані довідки-розрахунки КНП «Миргородська лікарня інтенсивного лікування» фактичних витрат на стаціонарне лікування ОСОБА_4 в розмірі 11730,48 грн., з яких 9096,16 грн. - кошти НСЗУ, а 2634,32 грн. - кошти міського бюджету (а.с.68). а також на лікування ОСОБА_9 в розмірі 181372,63 грн., з яких 177642,71 грн. - кошти НСЗУ, а 3729,92 грн. - кошти міського бюджету (а.с.69).

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнав пред`явлені вимоги за цивільним позовом та не заперечував проти його задоволення.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що заявлені прокурором в інтересах держави позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта і які документально підтверджені на загальну суму 3398,04 грн., відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави.

Питання відшкодування витрат пов`язаних із залученням експерта вирішити відповідно до положень ст. 124 КПК України. Так, у кримінальному провадженні витрати на проведення судової фототехнічної експертизи складають 6058,24 грн., на проведення судової інженерно-транспортної експертизи складають 2271,84 грн., а всього - 8330,08 грн., які відповідно до вимог ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженні підлягає вирішенню відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Підстав для обрання запобіжного заходу обвинуваченому не встановлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 475 КПК України, суд -

З а с у д и в :

ОСОБА_8 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання або роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов прокурора Миргородської окружної прокуратури Полтавської області в інтересах держави задовольнити та стягнути з ОСОБА_8 на користь держави в особі:

-Національної служби здоров`я України витрати на лікування в сумі 186738 (сто вісімдесят шість тисяч сімсот тридцять вісім) грн. 87 коп.;

-Миргородської міської ради витрати на лікування в сумі 6364 (шість тисяч триста шістдесят чотири) грн. 24 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертиз, в сумі 8330 (вісім тисяч триста тридцять) грн. 08 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 29.03.2024р. на мотоцикл марки GEON, моделі 250, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого центром 5344, є ОСОБА_8 .

Речові докази:

-мотоцикл марки GEON, моделі 250, д.н.з. НОМЕР_2 , який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області, розташованого за адресою: Полтавська область, Миргородський район, с. Білики, вул. Центральна 52 - повернути ОСОБА_8 за належністю;

-DVD-R диск з відеозаписом відеокамери, що розташована в м. Миргороді на перехресті вулиць Гоголя - Панаса Мирного, на якому зафіксований факт дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 27 березня 2024 року, який знаходиться в матеріалах кримінального провадження №0000334 - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги, якщо така скарга не буде подана учасниками провадження у вказаний строк. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію вироку не пізніше наступного дня.

СуддяОСОБА_1