ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1442/24 Справа № 203/3510/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарісудового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2024 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність посадових осіб Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -
В с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2024 року відмовлено в задоволенні скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність Третього слідчого відділу (з дислокацією в м. Дніпрі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою про вчинення кримінального правопорушення за вих. №63930/9.1.4/15-24 від 26 квітня 2024 року.
Обгрунтовуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що вказана заява не містить достатніх відомостей про те, що кримінальне правопорушення дійсно було вчинено, тобто відсутні об`єктивні дані, які свідчать про ознаки злочину та про існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину. Зазначено, що викладені у заяві Міністерства юстиції України обставини не є відомостями, які можуть об`єктивно свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 367 КК України, а сама по собі виплата коштів з Державного бюджету України у відшкодування матеріальної і моральної шкоди на підставі рішення Європейського суду з прав людини не є спричиненням збитків державі в розумінні закону про кримінальну відповідальність.

В апеляційній скарзі представник заявника просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді від 16 липня 2024 року та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати посадових осіб Третього СВ ТУ ДБР внести відомості про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою від 26.04.2024 року.
В обґрунтування своїх апеляційних вимог вказує на незаконність оскаржуваної ухвали, оскільки у поданій заяві про злочин детально викладені фактичні обставини, що відображають об`єктивну сторони злочинів, передбачених ст. ст. 364, 367 КК України.
Зауважує, що навіть за умови відсутності ознак складу кримінального правопорушення, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР у строк, передбачений ст. 214 КПК України, оскільки положення вказаної статті не вимагають оцінки заяви повідомлення на предмет наявності складу злочину перед внесенням відомостей до ЄРДР.

Представник заявника та прокурор, будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце апеляційного розгляду, до суду не з`явились, клопотань про відкладення розгляду справи чи особисту участь до суду апеляційної інстанції не подавали.
26 липня 2024 року від представника заявника ОСОБА_7 надійшло клопотання про здійснення апеляційного розгляду без участі представника Міністерства юстиції України.
З огляду на викладене, а також приймаючи до уваги положення ч. 4 ст. 405 КПК, колегія суддів вважає за необхідне розглянути апеляційну скаргу за їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши надані матеріали та перевіривши апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
У межах апеляційного провадження встановлено, що представник Міністерства юстиції України 26 квітня 2024 року звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення до Третього слідчого відділу ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві.
Як вбачається із вказаної заяви, Міністерство юстиції України порушило питання про внесення відомостей до ЄРДР за фактом виконання рішення ЄСПЛ Сиротенко та інші проти України, а саме перерахування з Державного бюджету України на особовий рахунок заявника ОСОБА_8 згідно платіжного доручення від 20.12.203 №438 - 65475, 04 гривень. На думку заявника, вказана виплата є збитками, завданими державному бюджету в результаті дій невстановлених посадових осіб органів державної влади (зокрема суддів та працівників правоохоронних органів), які містять ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 367 КК України (а.с. 12).
Будь-якої подальшої конкретизації, а саме зазначення суті вчинених кримінальних правопорушень, будь-яких конкретних ознак їх об`єктивної сторони, зокрема способу, часу та місця їх вчинення, більш детальної вказівки на осіб, що їх вчинили, заява Міністерства юстиції України не містить.
Європейським судом з прав людини розглянуто справу ОСОБА_9 та інші проти України за заявою №12345/16 та 19.10.2023 року прийнято остаточне рішення, яким встановлено порушення державою України пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у зв`язку з надмірною тривалістю кримінальних проваджень та відсутністю у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту. Вказаним рішенням ЄСПЛ зобов`язано сплатити 1600 євро на користь заявника ОСОБА_8 в якості відшкодування моральної та матеріальної шкоди, а також компенсації інших витрат.
На протязі встановленого законом часу відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР за заявою Міністерства юстиції України внесені не були, про результати розгляду заяви та відсутність підстав для її задоволення заявника було повідомлено письмово листом від 24.06.2024 р. № 25493-24/15-02.3/9127зкп-24/п (а.с. 23-25).
Не погодившись із цим рішенням, 10.07.2024 року Міністерство юстиції України звернулося до слідчого судді Кіровського районного суду зі скаргою на нього.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді від 16.07.2024 року у задоволенні скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань було відмовлено з міркувань відсутності у заяві достатніх відомостей про факт вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 367 КК України.
Аналізуючи висновки слідчого судді, що стали підставою для постановлення оскаржуваного рішення, колегія суддів вважає їх правильними і з ними погоджується, а доводи апеляційної скарги оцінює критично.
Так, згідно із ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульований «Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженим Наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298.
Згідно з п. 1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.
Разом із тим, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли вони викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.
У межах процедури оскарження бездіяльності щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, прокурор або інша службова особа дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.
При цьому зміст ч. 1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.
Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості тільки із тих заяв чи повідомлень, які містять в собі достатню інформацію про кримінальне правопорушення, що підтверджує реальність події, яка відбулася, а право внесення відомостей про кримінальне правопорушення, про яке повідомляється заявником, належить виключно реєстраторам Єдиного реєстру досудових розслідувань, які самостійно визначають обсяг і зміст відомостей, здійснюють вибір кваліфікуючих ознак та даних, які необхідно внести відповідно до вимог Реєстру на підставі заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення, а також його фабулу та правову кваліфікацію.
Вказане узгоджується з правовим висновком Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, якій міститься у постанові від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18.
З огляду на викладене колегія суддів вважає безпідставними апеляційні доводи Міністерства юстиції України про те, що внесенню до ЄРДР підлягають відомості із будь-якого повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, незалежно від його змісту.
Аналізуючи зміст заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26 квітня 2024 року з урахуванням доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що він зводиться до висловлення припущення про те, що виплата грошових коштів з Державного бюджету України на користь ОСОБА_8 на підставі рішення ЄСПЛ Сиротенко та інші проти України може бути наслідком вчинення посадовими особами кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 365, 367 КК України. При цьому заявником не конкретизовано, які саме посадові особи маються на увазі, що саме вказує на скоєння ними кримінальних правопорушень, в чому саме полягає об`єктивна сторона останніх.
Погоджуючись з висновками слідчого судді, колегія суддів вважає, що з обставин, викладених у заяві, та наявних матеріалів не вбачається ознак кримінальних правопорушень, а фактично заявник висловлює лише не конкретизоване припущення про ймовірність їх вчинення, а відтак заява Міністерства юстиції України дійсно не містить належних і достатніх відомостей про вчинення кримінального правопорушення, які підлягають внесенню до ЄРДР, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника Міністерства юстиції України ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2024 року про відмову у задоволенні скарги Міністерства юстиції України на бездіяльність посадових осіб Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Дніпрі) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві, щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4