Справа № 761/6281/20
Провадження №1-кп/761/802/2024
В И Р О К

іменем України

07 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , у присутності прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Шевченківського районного суду міста Києва кримінальне провадження № 0008313, відомості про яке внесені до ЄРДР 30.08.2019 у якому

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Дніпродзержинська, Дніпропетровської області, громадянин України, з середньою освітою, неодружений, працюючий водієм спецтехніки у ТОВ «ПРОМБУДЦЕНТР», проживаючий АДРЕСА_1 (гуртожиток, зі слів), раніше не судимий

обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_5 , 30.08.2019 приблизно о 16.55 год. перебуваючи у приміщенні однієї із кімнат (хостелу) в квартирі АДРЕСА_2 , вступив в словесний конфлікт із мешканцем хостелу ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В результаті словесного конфлікту, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

В подальшому, реалізуючи вказаний вище злочинний умисел, 30.08.2019, приблизно о 16 год. 55 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , в приміщенні коридору (хостелу) в квартирі АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, наніс ОСОБА_6 кухонним ножем, який він утримував в своїй правій руці, не менше двох ударів в ліву ділянку живота, тобто в область тіла, де розташовані життєво важливі органи людини, та не менше одного удару в обличчя в область носу.

Своїми діями, які виразились в умисному нанесенні не більше двох ударів кухонним ножем в ліву ділянку живота, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 проникаюче колото-різане поранення живота рана на передній черевній стінці в проекції лівого підребер`я (на 4см нижче і паралельно реберній дузі), від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки та проникає в черевну порожнину, з пораненням передньої поверхні правої долі печінки в 4 сегменті, з явищами гемоперитонеуму; проникаюче колото-різане поранення живота рана на передній черевній стінці в лівій мезогастральній ділянці (з рани вистоїть прядка сальника), від якої відходить рановий канал, направлений ззовні-досередини, по ходу якого ушкоджуються м`які тканини черевної стінки та проникає в черевну порожнину, з явищами гемоперитонеуму (наявність в черевній порожнині до 300мл крові), які за ступенем тяжкості відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, а також не менше одного удару кухонним ножем в обличчя в область носу ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 різану рану носа в поперечному напрямку довжиною до 4 см., яка за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України

Суд визнає правильну кваліфікацію діяння вчиненого ОСОБА_5 за частиною 1 статті 121 Кримінального кодексу України як заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Під час судового розгляду ОСОБА_5 вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав. Дав показання, що у час та місці, вказані у обвинувальному акті, він перебував у своїй кімнаті у хостелі, разом з ним у хостелі проживали і інші особи, в тому числі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та дівчата, власником хостела був ОСОБА_11 . Між ним та іншими хлопцями, виникали суперечки, оскільки останні надмірно шуміли у хостелі та заважали відпочивати, власник хостела, просив обвинуваченого вплинути на інших мешканців. В день інциденту, власник хостела спілкувався з потерпілим та його друзями, про те, що штраф за порушення правил проживання у хостелі буде близько 500 грн., та щоб останні не палили у хостелі та не пили.

На думку, обвинуваченого потерпілий та інші свідки, вважали, що саме він повідомив власнику про їх неправомірну поведінку через що між ними почався конфлікт, та все йшло до застосування фізичної сили, але він не хотів цього, тому вирішив залишити хостел, взяв ключі від авто та хотів піти, біля виходу сталася сутичка, та потерпілий і ОСОБА_12 почали його бити, ще через проміжок часу він побачив у ОСОБА_13 ніж, та став ухилятися від ударів останнього, але той наніс йому удар ножем по спині, водночас він не кликав нікого на допомогу, сховавшись за холодильником, який стояв у коридорі та на якому він побачив ніж, схопив ніж, щоб залякати нападників, проте потерпілий почав все одно йти на нього та наткнувшись на ніж поранив собі обличчя, сам обвинувачений не планував комусь завдати ударів ножем, а просто розмахував ним, в той час коли потерпілий продовжував його бити, тоді неумисно обвинувачений наніс йому удар. В цей час потерпілий пішов на кухню бо у нього йшла кров, за ним пішов і ОСОБА_14 ..

Далі ОСОБА_5 зайшов у кімнату де в той час перебував власник хостела, сказав, що треба викликати швидку, а сам залишив хостел. В подальшому йому подзвонили, що приїхала поліція та він повернувся до будинку, де його було затримано.

В той же час, ОСОБА_5 вказав, що не кликав на допомогу нікого, коли його били інші, сприйняв ОСОБА_13 в якого був ніж, як загрозу для свого життя. Сам він удари ножем нікому навмисно не наносив, просто ним розмахував, а потерпілий сам підходив до нього та натикався на ніж. Після сутички, ніж, яким він наносив удари, завернув у футболку та вирішив забрати із собою до автівки, щоб його ним же потім не били. З потерпілим на місці пригодили лишилися свідки, які почали надавати допомогу. Також вказав, що після затримання він просив швидку для отримання медичної допомоги, та хотів написати заяву про злочин, в той же час йому було відмовлено у цьому. Вважає свої дії самообороною. Також повідомив, що він до потерпілого направив свого представника, щоб домовитись про відшкодування шкоди, та зараз відшкодовує потерпілому шкоду.

Не дивлячись на заперечення винуватості ОСОБА_5 за кваліфікацією завдання умисного тяжкого тілесного ушкодження (ч. 1 ст.121 КК України), його вина у вчиненні інкримінованого злочину повністю підтверджується дослідженими та перевіреними безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

В силу ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею, а це, зокрема, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Позиція сторони захисту зводиться до заперечення винуватості та причетності до нанесення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому, небезпечного для життя в момент заподіяння. Однак, з урахуванням вищенаведених положень законодавства України, заслухавши доводи сторін, оцінивши кожен наданий суду доказ щодо належності, допустимості, достовірності та у сукупності, з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд встановив, що пред`явлене обвинувачення доведено, а позиція сторони захисту розцінюється судом як бажання виключити протиправність вчиненого діяння.

Встановлені судом обставини вчинення злочину повністю підтверджується дослідженими та перевіреними безпосередньо в судовому засіданні доказами.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_6 дав наступні показання.

В день, час та місці вказані у обвинувальному акті він, ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_15 перебували у хостелі. У кімнату де перебував потерпілий зайшов ОСОБА_5 , щоб покурити на балконі, який був саме у цій кімнаті, раніше вони часто так робили. Між ОСОБА_16 та ОСОБА_5 почалась суперечка. Тоді або ОСОБА_12 запросив ОСОБА_5 вийти на вулицю, або навпаки, де продовжити між ними розмову, тому вони вдвох вийшли з кімнати. Через невеликий проміжок часу він почув якийсь шум з коридору та вийшов туди із кіманти де побачив, що ОСОБА_5 з ножем хотів порізати ОСОБА_13 , в якого на руках вже була кров, тоді він відштовхнув ОСОБА_13 та став наносити удар ОСОБА_5 , в той же час ОСОБА_5 ножем наніс йому удар в обличчя, а потім ще два удари в тулуб. У обвинуваченого він не бачив поранень, у ОСОБА_13 ножа не було. Хто викликах швидку він не знає. Покарання просить призначити в межах, встановлених законом.

Допитаний судом свідок ОСОБА_15 вказав, що не пам`ятає вже часу коли стався інцидент, водночас вказав, що це було у хостелі, де вони відпочивали після роботи, у кімнаті з ним були ОСОБА_6 , ОСОБА_12 та він, в подальшому до кімнати зайшов обвинувачений, та між ним і ОСОБА_16 сталась суперечка, після чого вони обидва залишили кімнату. Потім він почув якийсь шум у коридорі, першим на цей шум з кімнати вийшов ОСОБА_6 , а потім вже і він вирішив піти подивитись, що там відбувається. Вийшовши у коридор він побачив, що у крові був ОСОБА_12 та ОСОБА_6 , тоді він вдарив ОСОБА_5 в груди, чи в живіт, не пам`ятає, оскільки інші були поранені, від чого ОСОБА_5 впав спиною на вихідні двері, після чого останній втік. Свідок попросив дівчат, що проживали разом із ними у хостелі викликати швидку. Зауважив, що ні у ОСОБА_13 , ні в ОСОБА_6 не бачив сторонніх предметів, як то ножа в руках, в той же час у ОСОБА_5 в руках був ніж.

Свідок ОСОБА_17 вказав, що хтось йому подзвонив із мешканців хостелу та попросив приїхати, оскільки хлопці напідпитку. По приїзду побачив випивших хлопців, ОСОБА_5 зробив їм зауваження, їм це не сподобалось та почалась сварка, потім вони вийшли з кімнати, а він лишився. Далі, перебуваючи у кімнаті свідок почув, що щось відбувається у коридорі, якісь звуки та образи лунали, вийшовши у коридор він не зрозумів, хто і що там робили. У ОСОБА_13 бачив поранення та у ОСОБА_6 , у обвинуваченого не бачив поранення. Хто кому і чим наносив удари, він не бачив.

Вжитими судом заходами спрямованими на відшукання та встановлення місцезнаходження свідків ОСОБА_13 . ОСОБА_18 не вдалося досягти результатів щодо встановлення їх місцезнаходження та безпосереднього їх допиту у судовому засіданні, у зв`язку із чим, їх допит визнаний неможливим на підставі п.3 ч.4 ст.97 КПК України. Щодо допиту свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 клопотань від учасників не надходило.

Щодо інших досліджених судом доказів, слід вказати на такі.

Згідно витягу з ЄРДР вбачається, що 30.08.2019 о 20.48 год. внесені відомості щодо обставин нанесення тілесних ушкоджень колото-ріжучих 30.08.2019 року приблизно о 16.55 год. потерпілому ОСОБА_6 в АДРЕСА_5 .

Відповідно до протоколу огляду місця події 30.08.2019 у період з 18.30-19.00 год. слідчим Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_21 у присутності понятих, з дозволу ОСОБА_17 із залученням спеціаліста, проведено огляд приміщення хостелу (кв. АДРЕСА_2 , у протоколі зафіксовано обстановку місця події, сліди бурого кольору на підлозі у коридорі та кухні, а також інші обставини, вилучено змиви речовини бурого кольору. До протоколу складено ілюстративну таблицю, та на носій інформації поміщено відеозапис проведення огляду, судом проведено демонстрацію відеозапису вказаної слідчої дії, яка розміщена на DVD диску, який є додатком до протоколу вказаної слідчої дії. Постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_22 31.08.2019 вилучені під час ОМП речі визнано речовими доказами.

Відповідно до протоколу огляду місця події 30.08.2019 у період з 19.20-19.40 год. слідчим Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_21 у присутності понятих, з дозволу ОСОБА_5 та у його присутності, із залученням спеціаліста, проведено огляд автомобіля марки Шевроле Нубіра, днз НОМЕР_1 , який знаходився біля під`їзду АДРЕСА_6 , під час огляду карману водійських дверей у ньому віднайдена ганчірка синього кольору та предмет схожий на ніж з рукояткою чорного кольору із залишками речовини бурого кольору, який було вилучено. До протоколу складено ілюстративну таблицю, та на носій інформації поміщено відеозапис проведення огляду, судом проведено демонстрацію відеозапису вказаної слідчої дії, яка розміщена на DVD диску, який є додатком до протоколу вказаної слідчої дії. Постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_22 31.08.2019 вилучене під час ОМП визнано речовим доказом.

Відповідно до протоколу огляду місця події 30.08.2019 у період з 19.45-20.00 год. слідчим Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_23 у присутності понятих, проведено огляд ділянки місцевості АДРЕСА_7 (приймальне відділення Олександрівської клінічної лікарні в м. Києві), а саме оглянуто два поліетиленові пакети чорного кольору, в яких за повідомленняv медичного працівника ОСОБА_24 знаходиться одяг ОСОБА_6 , а саме гумові тапки, шкарпетки, труси, футболка та джинсові штани, на речах присутні плями бурого кольору, вказані речі вилучено. До протоколу складено ілюстративну таблицю, та на носій інформації поміщено відеозапис проведення огляду, судом проведено демонстрацію відеозапису вказаної слідчої дії, яка розміщена на DVD диску, який є додатком до протоколу вказаної слідчої дії. Постановою слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_25 30.08.2019 вилучені речі під час ОМП визнано речовим доказом.

19.02.2022 слідчою СВ Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_25 проведено огляди вилучених під час ОМП у лікарні та ОМП салону автомобіля Шевроле Нубіра, днз НОМЕР_1 речей, судом досліджено складені до протоколів огляду ілюстративні таблиці.

Обвинуваченого відповідно до протоколу затримання від 30.08.2019 року, затримано порядку ст. 208 КПК України, та під час особистого обшуку було виявлено та вилучено футболку сірого кольору, зі слідами речовини бурого кольору.

30.10.2019 у період з 14.30-15.03 год слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_25 , за участі понятих, обвинуваченого ОСОБА_5 , його захисника, із залученням спеціаліста проведено слідчий експеримент, під час якого обвинувачений повторив та відтворив події, що мали місце 30.08.2019 за адресою АДРЕСА_5 (хостел), вказав, як наносив удари, ножем ОСОБА_6 з метою самооборони, від нанесення ударів потерпілим кулаками. Вказана слідча дія зафіксована на відео, яке розміщено на носій інформації ДВД диску, який є додатком до протоколу вказаної слідчої дії, судом проведено її демонстрацію. Також вказаний носій інформації було переглянуто учасниками слідчої дії, що відображено у протоколі перегляду відеозапису слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП ОСОБА_25 від 30.10.2019.

З наданих прокурором інших документів, зокрема, вимоги СІП Шевченківського УП ГУНП у м. Києві вих. № 2058, вбачається, що ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за даними Київського психоневрологічного диспансеру, та довідки із КНМКЛ «Соціотеріпія» на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Ухвалою суду від 04.10.2024 клопотання захисника про призначення амбулаторної психолого-психіатричної експертизи обвинуваченому ОСОБА_5 залишено без задоволення (мотиви наведені у судовому рішенні).

За протоколом в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 був затриманий 30.08.2019, та 31.08.2019 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.10.2019 року. Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24.10.2019 року до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 30.11.2019 року, який ухвалою слідчого судді від 27.11.2019 продовжено до 27.01.2020. Ухвалою слідчого судді від 29.01.2020 до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у визначений період доби строком до 28.02.2020.

Оцінивши надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, розглядаючи кримінальне провадження з дотриманням положень ст.337 КПК України, суд, всебічно, повно й неупереджено, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази, суд, вважає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.

Разом із тим, в ході судового розгляду стороною захисту висувалась версія щодо нанесення ОСОБА_5 потерпілому ОСОБА_6 удару ножем, з метою самозахисту тим самим, з перевищенням меж необхідної оборони, у зв`язку із протиправними діями самого ОСОБА_6 .

Однак, така версія не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.36 КК України право на необхідну оборону виникає не за будь-якого суспільно небезпечного посягання, а лише за такого, яке викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання. Така необхідність виникає там і тоді, де і коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди посягаючому, загрожує негайною і невідворотною шкодою для право охоронюваних інтересів.

Частиною 3 ст. 36 КК України передбачено, що перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, такої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Тобто спочатку має бути встановлено право обвинуваченого на необхідну оборону, межі якої перевищено.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26 квітня 2002 року «Про судову практику у справах про необхідну оборону» щоб установити наявність або відсутність ознак перевищення меж необхідної оборони, суди повинні враховувати не лише відповідність чи невідповідність знарядь захисту і нападу, а й характер небезпеки, що загрожувала особі, яка захищалася, та обставини, що могли вплинути на реальне співвідношення сил, зокрема: місце і час нападу, його раптовість, неготовність до його відбиття, кількість нападників і тих, хто захищався, їх фізичні дані (вік, стать, стан здоров`я) та інші обставини.

При цьому стороною захисту не надано суду такі належні та допустимі докази, сукупність яких би свідчила про наявність у діях потерпілого такого суспільно небезпечного посягання, яке б вимагало негайного відвернення чи припинення з боку обвинуваченого.

Аналіз досліджених доказів у справі свідчить про те, що ОСОБА_5 під час вчинення кримінального правопорушення не перебував у стані необхідної оборони, або перевищив межі необхідної оборони.

Сам обвинувачений вказав, що під час нібито нанесення йому ножового поранення ОСОБА_16 , він не кликав на допомогу, хоча у квартирі окрім них перебували і інші особи, про що йому достеменно було відомо. Потерпілий ОСОБА_26 не наносив обвинуваченому ударів ножем, а наносив удар руками, після того, як побачив що ОСОБА_5 стояв з ножем, а у ОСОБА_13 були поранені руки, про що вказав потерпілий під час допиту судом.

При цьому судом досліджено висновок експерта від 27.02.2020 № 043-229-2020, де зі слів ОСОБА_5 , ОСОБА_12 та ОСОБА_26 , наносили удари обвинуваченому, а ОСОБА_12 наніс удар ножем в спину, оглянуто експертом рубець в ділянці спини, який відноситься до легкого тілесного ушкодження, в той же час не встановлено, що вказаний рубець утворився внаслідок колото-ріжучого травмування у період 30.08.2019 приблизно о 16.55 год.

Таким чином посилання ОСОБА_5 на висновок експерта від 27.02.2020 не виправдовує факт заподіяння ним тяжкого тілесного ушкодження потерпілому. Фактичні обставини кримінального правопорушення, свідчать про відсутність такого акту суспільно небезпечного посягання зі сторони потерпілого, який би за своїми об`єктивними ознаками міг створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди ОСОБА_5 , що у свою чергу могло викликати у нього невідкладну необхідність у заподіянні шкоди потерпілому.

Так само і дослідженими судом матеріалами справи не встановлено, обставини спричинення ножового поранення ОСОБА_5 свідком ОСОБА_16 , чи потерпілим. В ході огляду місця події - приміщення квартири хостелу, не було віднайдено ножа, із залишками речовини бурого кольору, яким би спричинялись тілесні ушкодження обвинуваченому .

Також суд враховує, що обвинувачений після подій 30.08.2019, а саме нанесення ножових поранень ОСОБА_6 приблизно о 16.55 год., залишив місце події, забравши із собою знаряддя злочину, наявність у нього тілесних ушкоджень в момент вчинення кримінального правопорушення матеріалами справи чи показами свідків не підтверджується. Залишивши місце події до прибуття поліції, у зв`язку із отриманими ним тілесними ушкодженнями не звернувся до медичного закладу, задля отримання необхідної медичної допомоги через поранення, хоча не був позбавлений такої об`єктивної можливості.

На місце події ОСОБА_5 повернувся, за спливом певного проміжку часу, після 19.00 год., оскільки о 19.20, вже був присутній під час огляду свого автомобіля слідчим. Крім того, суд враховує і те, що з часу його затримання 30.08.2019 року він був забезпечений захисником, як і протягом часу судового розгляду, водночас жодних заяв про завдання йому тілесних ушкоджень 30.08.2019 року до відповідних органів ним подано не було.

Відтак пояснення обвинуваченого, в частині невизнання вини, суд розцінює не інакше, як намагання уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Отже, про спрямованість умислу обвинуваченого саме на спричинення умисних тілесних ушкоджень потерпілому свідчить характер нанесення тілесного ушкодження, а також подальші його дії, щодо залишення місця злочину.

Судом не встановлено даних про необ`єктивність досудового розслідування та про допущення таких порушень, що унеможливлює покладення доказів зміст яких розкрито вище в основу прийнятого рішення.

В ході судового розгляду не здобуто даних, які б свідчили про допущення порушень при виконанні вимог ст.ст.29, 290 КПК України при відкритті матеріалів досудового розслідування стороні захисту.

Судом не встановлено істотних порушень під час досудового розслідування, які б перешкоджали суду прийняти наведені вище докази надані стороною обвинувачення та оцінює їх в цілому як допустимі та належні докази, такі, що зібрані уповноваженими на те особами та у порядку встановленому КПК України. А також ці докази у їх сукупності є достатніми для обґрунтованого висновку суду про доведення винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке він підлягає покаранню.

Обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до статті 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 65 КК України).

На підставі викладеного, призначаючи покарання обвинуваченому відповідно до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином, обставини та мотиви його вчинення, а також, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є громадянином України, з середньою освітою, має місце роботи та проживання, зі слів обвинуваченого останній розпочав відшкодування завданої шкоди потерпілому, належних доказів суду не надано, 24.04.2024 до суду надійшла заява потерпілого ОСОБА_6 , в якій останній вказав, що немає до обвинуваченого моральних та матеріальних претензій, та просить не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи відсутність обставин що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 , а також запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень застосування до нього покарання у виді позбавлення волі на строк, який визначений санкцією інкримінованої йому статті Особливої частини Кримінального кодексу України наближений до мінімального.

Підстав для застосування положень ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Також необхідно зарахувати у строк покарання ОСОБА_5 попереднє ув`язнення у період з 30.08.2019- 24.10.2019 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та у період з 25.10.2019 по 27.01.2020 у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово, з урахуванням положень ст. 5 та ст. 72 КК України.

З огляду на вид та міру покарання призначеного обвинуваченому ОСОБА_5 , виникненням у зв`язку із цим ризику можливої втечі обвинуваченого з метою уникнення відбування призначеного судом покарання, з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки щодо явки до суду, з метою забезпечення виконання вироку в частині призначеного покарання, враховуючи попередню належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який не допускав неявок в судові засідання, суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням додаткових обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Заходи забезпечення у вигляді арешту майна, застосовані на підставі ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2019 скасувати.

Процесуальні витрати, у зв`язку із залученням експерта (висновок № 042-294-2020 від 05.02.2020) в розмірі 1619,10 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_5 .

Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення у даному кримінальному провадженні у період з 30.08.2019- 24.10.2019 з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі, у період з 25.10.2019 по 27.01.2020 із розрахунку три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_5 додаткові обов`язки:

-прибувати до суду за першою вимогою;

-повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи та засобів зв`язку;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Речові докази: змив речовини бурого кольору з підлоги коридору, змив речовини бурого кольору з підлоги кухонного приміщення, 1 (один) предмет, схожий на ніж, з рукояткою чорного кольору, футболку сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, гумові тапки, шкарпетки, труси, футболка та джинсові штани, на речах присутні плями бурого кольору- знищити.

Процесуальні витрати у зв`язку із залученням експерта № 042-294-2020 від 05.02.2020, в розмірі 1619 (одна тисяча шістсот дев`ятнадцять) грн. 10 коп. стягнути з ОСОБА_5 ..

Скасувати арешт, накладений:

-ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2019 року на тимчасово вилучене майно, а саме: 1 (один) змив речовини бурого кольору з підлоги коридору, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору; 1 (один) змив речовини бурого кольору з підлоги кухонного приміщення, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору, які виявлено та вилучено 30 серпня 2019 року протоколом огляду місця події приміщення квартири АДРЕСА_2 з приміщення вказаної квартири за вищевказаною адресою;

-ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2019 року на тимчасово вилучене майно, а саме: 1 (один) предмет, схожий на ніж, з рукояткою чорного кольору, поміщеного до паперового конверту коричневого кольору, який було виявлено та вилучено 30 с ерпня 2019 року протоколом огляду місця події з автомобіля марки «Шевролет Нубіра» державний номерний знак НОМЕР_1 сірого кольору за адресою: АДРЕСА_3 ;

-ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.09.2019 року на тимчасово вилучене майно, а саме, виявлену та вилучену слідчим відділом Шевченківського УП Головного управління Національної поліції у м. Києві в ході особистого обшуку, що мав місце 30 серпня 2019 року згідно відповідного протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України у ОСОБА_5 , а саме: футболку сірого кольору зі слідами речовини бурого кольору, яку поміщено до паперового конверту білого кольору, на якому здійснений пояснювальний напис, підписи слідчого, понятих, затриманої особи та опечатано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд міста Києва упродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після проголошення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Головуюча суддя ОСОБА_27