Дата документу 10.07.2024
Справа № 334/5461/24
Провадження № 1-кс/334/1678/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання тимчасово виконуючого обов`язки слідчого СУ ГУНП в Запорізькі області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ботієве Приазовського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого у кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 10 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст. 111-2 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду надійшло клопотання тимчасово виконуючого обов`язки слідчого СУ ГУНП в Запорізькі області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ботієве Приазовського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого у кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 10 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст. 111-2 КК України.

Дане клопотання погоджено начальником Веселівського відділу Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи своє клопотання слідчий зазначав, що , у громадянина України ОСОБА_6 , обізнаного про ведення російською федерацією агресивної війни проти України, невизнання рф поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України, з мотивів непогодження з політикою чинної влади в Україні та підтримки входження тимчасово окупованої території с. Ботієве Мелітопольського району Запорізької області до складу російської федерації, який діяв за попередньою змовою зі своєю дружиною ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, не пізніше як наприкінці літа 2022 року, більш точна дата в ході досудового розслідування невстановлена, виник умисел на пособництво державі-агресору російській федерації, її збройним формуванням та окупаційній адміністрації з метою завдання шкоди Україні.

Реалізуючи свій злочинний умисел, наприкінці літа 2022 року, більш точна дата в ході досудового розслідування невстановлена, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою зі своєю дружиною ОСОБА_7 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, достовірно знаючи про вищевказані обставини, перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Ботієве Мелітопольського району Запорізької області, з метою завдання шкоди Україні, шляхом пособництва державі-агресору, заручившись підтримкою представників окупаційної адміністрації держави-агресора на тимчасово окупованій території, а саме т.зв. «Администрации Приазовского сельского поселения Мелитопольского района Запорожской области», діючи умисно, добровільно сприяв діяльності невстановленої в ході досудового розслідування особи з числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора, направленої на перепис населення та житла на території АДРЕСА_1 , з метою передачі такого житла для проживання збройним та воєнізованим формуванням рф, шляхом здійснення перевезення останньої на невстановленому в ході досудового розслідування транспортному засобі, супроводженню під час виконання зазначеного заходу та його підтримки, тим самим реалізував і підтримав рішення та дії окупаційної адміністрації держави-агресора, направлені на підшукання житла для проживання збройних та воєнізованих формувань рф.

Крім того, протягом вересня 2022 року, але не пізніше 27 вересня 2022 року, продовжуючи свою злочину діяльність спрямовану на підтримку держави-агресора, окупаційної влади, встановлення правового режиму російської федерації на тимчасово окупованих територіях України, перебуваючи на території села Ботієво Мелітопольського району Запорізької області, ОСОБА_6 здійснював агітаційну діяльність спрямовану на заклик місцевих жителів вищевказаного населеного пункту до участі в референдумі, який був покликаний на приєднання Запорізької області до території російської федерації, а саме особисто відвідував будинки місцевих жителів та проводив з ними агітаційні розмови. Зазначеними діями ОСОБА_6 здійснював акти пособництва окупаційній адміністрації держави-агресора, чим завдавав політичної шкоди Україні.

Також, на початку лютого 2023 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні Ботієвської сільської ради, що розташована по вулиці Шевченка у с. Ботієво Мелітопольського району Запорізької області, діючи за попередньою змовою, маючи умисел на завдання шкоди Україні, прийняли участь у зборах місцевих жителів, в ході яких до місцевих мешканців зверталась призначена окупаційною адміністрацією староста Ботієвської сільської ради, яка закликала людей до збору грошових кошті на «квитки», які надавали б дозвіл власникам землі обробляти свої ділянки в полі, в свою чергу виручені кошти за квитки були б переправлені на допомогу підрозділам збройних сил російської федерації. В ході вказаного заходу, подружжя ОСОБА_8 всіляко підтримувало позицію старости, наголошували на необхідності допомоги військовим, додавали що особисто від себе роблять усе необхідне для підтримки та забезпечення необхідними предметами підрозділи окупаційних військ. Таким чином, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи умисно, реалізації свого умислу, направленого на збір коштів для підтримки та забезпечення підрозділів збройних сил російської федерації, шляхом прийняття участі у вказаному вище заході, вчинили акт пособництва країні-агресора з метою завдання шкоди Україні.

Крім того, протягом травня 2023 року, але не пізніше 24.05.2023, подружжя ОСОБА_8 , достовірно знаючи та усвідомлюючи злочинний характер своїх дій, діючи умисно, вчинили акт пособництва державі-агресора, публічно передавши організації «Народний фронт», близько 120 метрів сітки рабици, яка була призначена невстановленим в ході досудового розслідування підрозділам збройних сил держави агресора для захисту броньованої техніки та місць дислокації особового складу від атак дронів Збройних сил України, чим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 реалізували свій злочинний умисел по завданню шкоди Україні.

Також, 25 травня 2023 року, ОСОБА_6 , перебуваючи на тимчасово окупованій території с. Ботієве Мелітопольського району Запорізької області, реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з метою завдання шкоди Україні, шляхом пособництва державі-агресору, взяв участь у проведені «предварительного голосования партии «единая россия» в Приазовском районе». Під час проведення вказаного заходу ОСОБА_6 діючи умисно, з метою підтримки рішення окупаційної адміністрації держави-агресора а саме т.зв. «Администрации Приазовского сельского поселения Мелитопольского района Запорожской области», перебуваючи у приміщенні зовні схожому на виборчу дільницю, яка розташована у АДРЕСА_1 , точної адреси в ході досудового розслідування не встановлено, продемонстрував свою присутність на вказаному заході, надав свій коментар та демонстративно поклав аркуш паперу, який зовні схожий на виборчу бюлетень, до кошику який мав на своїй поверхні напис «предварительное голосование партии единой россии Запорожская область». Вказані дії ОСОБА_6 зафіксовані на відео та змонтовані у промо-ролик, який своїм змістом висвітлює та закликає людей до участі у вказаному вище заході.

Крім того, продовжуючи свою злочинну діяльність, направлену на завдання шкоди Україні, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з своєю дружиною ОСОБА_7 , яка була достовірно обізнана про протиправну діяльність та проросійську позицію свого чоловіка, вчинили дії на підтримку невстановлених в ході досудового розслідування підрозділів збройних сил російської федерації, а саме протягом січня 2024 року, але не пізніше 30.01.2024, подружжя Анцупових, зібрали гуманітарну допомогу у вигляді одягу, продуктів харчування, листів зі словами підтримки та іншими предметами, які передали представникам держави агресора під назвою «Народный фронт». Зазначеними умисними діями ОСОБА_6 та ОСОБА_7 реалізували свій злочинний умисел, направлений на підтримку військовослужбовців держави агресора з метою завдання шкоди Україні.

Також, ОСОБА_6 , здійснюючи свою злочинну діяльність, направлену на підтримку підрозділів збройних сил російської федерації, у соціальній мережі Телеграм, зі свого облікового запису під ім`ям « ОСОБА_9 », розмістив повідомлення у закритій групі під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 » про необхідність підтримки військовослужбовців збройних сил російської федерації, з метою якої він організовує збір грошових коштів на які будуть придбані необхідні речі. В подальшому, 12.01.2024, ОСОБА_6 отримав грошовий переказ у розмірі 5 тисяч рублів на свою банківську картку «Сбербанку», від невстановленої в ході досудового розслідування особи, чим реалізував свій умисел на збір коштів для підтримки військовослужбовців держави-агресора та завдання шкоди Україні.

20.06.2024 відносно ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, яке цього ж дня опубліковане на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора та 26.06.2024 розміщене в газеті Кабміну «Урядовий кур`єр».

На теперішній час ОСОБА_6 перебуває на території с. Ботієве Мелітопольського району Запорізької області, яке з 24.02.2022 являється тимчасово окупованою територією.

На виклики для проведення слідчих дій ОСОБА_6 не з`явився та продовжує вчиняти кримінальні правопорушення на території тимчасово окупованого с. Ботієве Мелітопольського району Запорізької області.

04.07.2024 року ОСОБА_6 оголошено у розшук та заведено оперативно-розшукову справу з метою його розшуку, як особи яка переховується від органу досудового розслідування.

20 червня 2024 року тимчасово виконуючий обов`язки слідчого СУ ГУНП в Запорізькі області ОСОБА_3 направив до Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Донецькій та Запорізькій областях постанову про призначення ОСОБА_6 адвоката для здійснення захисту його прав та інтересів.

Відповідно до доручення від 20 липня 2024 року №003-28002221 для надання безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_6 призначено захисника адвоката ОСОБА_5 .

В ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 на час вчинення вказаного кримінального правопорушення (злочину) та по теперішній час перебуває на території тимчасово окупованого с. Ботієве Мелітопольського району Запорізької області, який згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією» № 309 від 22 грудня 2022 року, з 28.02.2022 відноситься до тимчасово окупованої російською федерацією території України, та за межі території України не виїжджав.

10 липня 2024 року, ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000031 від 10 квітня 2024 року у відношенні підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст. 111-2 КК України.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.28 ч.1 ст.111-2 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 згідно ст. 12 КК України віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років, у зв`язку із чим, останній переховується від органів досудового розслідування, тим самим перешкоджає проведенню досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України стали підставою для звернення слідчого до суду з відповідним клопотанням.

У судовому засіданні слідчий підтримав заявлене клопотання в повному обсязі з вищенаведених підстав.

Прокурор підтримав клопотання слідчого та додатково надав свої пояснення згідно яких, підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій територій, вчинив особливо тяжкий злочин, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк від десяти до п`ятнадцяти років та з конфіскацією майна або без такої. Отже, застосування саме такого запобіжного заходу без визначення розміру застави забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків та дасть можливості запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КК України.

Захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 з урахуванням обставин на які посилається слідчий та прокурор, а також відсутністю сформованої позиції обвинуваченого та захисника, просила ухвалити рішення на розсуд суду.

Дослідивши клопотання, копії матеріалів, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи ст.8,9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі "Murray v.United Kingdom", 14310/88, 28.10.94, п. 55).

Уявлення про "обґрунтовану підозру" має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка оголосила про підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні такого кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується матеріалами досудового розслідування, серед яких допити свідків, впізнання за фотознімками, протоколи огляду Інтернет ресурсів, висновок судової портретної експертизи та інше.

Таким чином, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто в умисних діях, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво) та окупаційній адміністрації держави-агресора, вчинені громадянином України, з метою завдання шкоди Україні шляхом: підтримки рішень та дій держави-агресора, збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора; добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів чи інших активів збройним формуванням держави-агресора, вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на цей час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 з вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації, воєнним станом в Україні, захопленням територій та проведенням бойових дій, беручи до уваги те, що існують достатні підстави вважати, що ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України та обґрунтовану неможливість вручити повістку про виклик особи, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України.

Жодного разу у призначений час громадянин України ОСОБА_6 у призначене місце не з`явився, про неможливість та причини неприбуття не повідомив.

Відповідно до ч. 1 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно зч.ч.1,3ст.111КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Главою 11 КПК України визначається порядок виклику слідчим, прокурором, судовий виклик і привід.

Відповідно до ч. 8 ст. 135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою -сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Враховуючи наведені вище обставини, слідчим за погодженням з прокурором 20.06.2024, з дотриманням вимог ст. ст. 111, 135, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у відповідності та у спосіб, передбачений чинним кримінальним процесуальним законодавством України повідомлення про підозру вкручено ОСОБА_5 , який є захисником за призначенням.

Таким чином 20.01.2023 у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ст. 111-2 КК України.

Посилання слідчого та прокурора щодо ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, суд вважає доведеними, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

При цьому слідчий суддя враховує, що як обов`язковий критерій застосування запобіжного заходу ризик кримінального провадження має прогностичний характер, його визначення у конкретний проміжок часу спрямоване на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, а обов`язки, про покладення (продовження) яких клопоче орган досудового розслідування у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, - бути у взаємозв`язку з ними. Однак, в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються. При встановленні ризиків кримінального провадження слідчий суддя застосовує стандарт достатності підстав вважати, що підозрюваний може вдатися до дій на шкоду кримінальному провадженню. Оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, слідчий суддя має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду свідчать такі обставини:

- вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення;

- неприбуття на виклик до прокурора шість разів, у тому числі тричі у статусі підозрюваного та не повідомлення слідчому та прокурору про причини та неможливість прибуття на виклик, що свідчить про те, що підозрюваний на цей час вже переховується від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим підозрюваного оголошено у розшук;

- спосіб вчинення злочину (вчинив умисно, під час воєнного стану, що має негативні наслідки для всієї територіальної громади та України в цілому, знаходиться на тимчасово окупованій території співпрацюючи з окупаційною адміністрацією, що з великою часткою ймовірності спонукатиме його до втечі у разі обрання більш м`якого запобіжного заходу).

- санкцією статей передбаченого найсуворіше покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років, у зв`язку із чим, останній може переховуватися від органів досудового розслідування, тим самим перешкоджає кримінальному провадженню.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить те, що ОСОБА_6 на теперішній час перебуває на території України, яка перебуває під контролем окупаційної адміністрації, активно співпрацює з представниками держави агресора та фактично своїми діями підтверджує намір продовжити скоєне ним кримінальне правопорушення, що надає йому можливість скоїти інше кримінальне правопорушення за відсутності контролю з боку влади України.

Всі ці обставини в своїй сукупності свідчать про те, що перебуваючи без запобіжного заходу, підозрюваний зможе продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 цього Закону адміністративна межа між тимчасово окупованою територією та іншою територією України визначається Кабінетом Міністрів України.

Той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на тимчасово окупованій території України підтверджується вищезазначеними зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Постановою слідчого від 04.07.2024 на підставі ст. 281 КПК України підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в розшук.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

З огляду на те, що у судовому засіданні знайшли своє підтвердження ті обставини, що ОСОБА_6 набув статусу підозрюваного у кримінальному провадженні, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також факт того, що сукупність доказів у своєму зв`язку вказують слідчому судді на достатність підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території України, слідчим суддею встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності підозрюваного, відповідно до приписів ч. 6ст. 193 КПК України.

Відповідно до ч.6ст.176КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2,258-258-5,260,261,437-442Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжним заходом є тримання під вартою.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які входять до вищевказаного переліку, підозра є обґрунтованою, доведення органом досудового розслідування наявності ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до нього може бути застосований виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з абз. 7 ч. 4 ст. 183 КК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177та178цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2,258-258-5,260,261,402-405,407,408,429,437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке входять до переліку, перебуває на тимчасово окупованій території України, розмір застави слідчий суддя не визначає.

Також, суд наголошує, що згідно ч. 4ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі ч. 6статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Визначення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, тобто визначення, таким чином строку тримання особи під вартою, здійснюється лише під час застосування щодо особи запобіжного заходу, що відповідно до ч. 6ст. 193 КПК України, можливе після затримання особи, а слідчий суддя, суд не пізніш як через сорок вісім годин з часу доставки такої особи до органу досудового розслідування, зобов`язаний розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід за обов`язкової присутності такого підозрюваного, обвинуваченого.

Посилання захисника на те, що він не мав конфіденційної бесіди із своїм підзахисним, що позбавляє наразі висловити спільну правову позицію, слідчим суддею не враховується, оскільки при обранні підозрюваному запобіжного заходу в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, участь захисника не передбачена, втім, аби не порушувати право на захист, захисник взяв участь у судовому засіданні, йому не створювались перешкоди для прибуття у судове засідання з метою реалізації права на захист. При цьому, у випадку затримання підозрюваного згідно з положеннями ч. 6ст.193 КПК України, після його затримання і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід. В такому разі до початку такого розгляду захисник має право на конфіденційну бесіду із своїм підзахисним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178,183, 193, 194, 197 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання тимчасово виконуючого обов`язки слідчого СУ ГУНП в Запорізькі області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Ботієве Приазовського району Запорізької області, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого у кримінальному провадженню внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000031 від 10 квітня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.28 ч.1 ст. 111-2 КК України - задовольнити.

В порядку ч. 6 ст. 193 КПК України обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.1 ст. 111-1 КК України, у кримінальному провадженні № 0000031 від 10 квітня 2024 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Роз`яснити, що згідно з положеннями ч. 6ст.193 КПК України, після затримання особи і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки її до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що зостановлює ухвалу.

Відповідно до ч. 4ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, на підставі частини шостої статті 193 цього Кодексу строк дії такої ухвали не зазначається.

Дана ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали доручити прокурору Мелітопольської окружної прокуратури .

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1