Провадження №1-кп/638/2054/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року Дзержинський райсуд м. Харкова у складі: головуючої судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , розглянувши без проведення судового розгляду у судовому засідання в приміщенні суду в м. Харкові, в порядку спрощеного провадження, за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження № 0000980 від 24.10.2024 у відношенні:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, офіційно не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та такого що мешкає за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого 26 липня 2024 року вироком Дзержинського районного суду міста Харкова за ч.2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Згідно вироку Дзержинського районного суду м. Харків від 26.07.2024 ОСОБА_3 був засуджений за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді двохсот годин громадських робіт.

«23» вересня 2024 року працівниками Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Харківській області ОСОБА_3 письмово ознайомлено із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та наслідки їх невиконання згідно ст. 40 КВК України, попереджено про кримінальну відповідальність за ч. 2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування громадських робіт. «04» вересня 2024 року ОСОБА_3 вручено направлення до КП «Харківблагоустрій» на підставі якого останній повинен був приступити до виконання громадських робіт з «07» жовтня 2024 року.

Проте, ОСОБА_3 допустив порушення порядку та умов відбування покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт, а саме: відповідно до повідомлення КП «Харківблагоустрій» від «09» жовтня 2024 року, ОСОБА_3 не прибув за направленням уповноваженого органу з питань пробації до підприємства та не розпочинав відбування покарання.

ОСОБА_3 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт, маючи реальну можливість виконувати визначені йому судом години громадських робіт, не виконав їх.

Працівниками Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Харківській області «09» жовтня 2024 року направлено виклик ОСОБА_3 для прибуття до уповноваженого органу з питань пробації. Згідно пояснень від 10.10.2024, наданих засудженим останній не з`явився без поважної на то причин.

Цього ж дня на підставі ч. 1 ст. 40 Кримінально-виконавчого кодексу України до ОСОБА_3 за порушення порядку та умов відбування покарання у вигляді громадських робіт, працівниками Шевченківського районного відділу філії Державної установи «Центру пробації» в Харківській області застосовано застереження у вигляді письмового попередження про те, що у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання він може бути притягнутий до кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 389 КК України, однак засуджений ОСОБА_3 , не зважаючи на вказане попередження на шлях виправлення не став та знову допустив порушення умов та порядку відбування покарання, а саме: без поважних причин не з`являвся для відпрацювання встановлених йому судом громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що йому необхідно відбути покарання, призначене вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від «26» липня 2024 року за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт, в період з 07.09.2024 по 18.10.2024, ухилився від відбування громадських робіт та не відпрацював жодної години із встановлених вироком суду 200 годин громадських робіт.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення проступок, передбачений ч. 2 ст. 389 КК України, тобто, ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вказані обставини встановлені органом досудового розслідування та не оспорюються учасниками судового провадження.

Відповідно до приписів ст.12 КК України вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 389 КК України класифікується як кримінальний проступок.

Відповідно до приписів ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акті за його відсутності.

Обвинувальний акт у вказаному кримінальному провадженні надійшов з заявою ОСОБА_3 та його адвоката ОСОБА_4 про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

За змістом письмової заяви, складеної у присутності захисника ОСОБА_4 , що долучена до обвинувального акту на виконання вимог ч.ч. 2, 3 ст. 302 КПК України, обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно та добровільно визнав свою винуватість у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення - кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з приписами ч. 2 ст. 302 КПК України та згоден з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку.

При цьому прокурор, в присутності захисника роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду кримінального провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини, після чого ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_4 підтвердив роз`яснення йому вказаних положень та надав добровільну згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Враховуючи позицію учасників судового провадження, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - кримінального проступку, наявні підстави для розгляду вказаного обвинувального акту у спрощеному провадженні у відповідності до положень ст.ст.381-382 КК України.

Встановлені органом досудового розслідування обставини не оспорюються учасниками судового провадження і повністю узгоджуються з наданими суду матеріалами досудового розслідування.

Обставини, що встановлені органом досудового розслідування та які не оспорюються учасниками судового провадження, щодо вчинення яких ОСОБА_3 беззаперечно та добровільно визнав свою винуватість, свідчить про те, що своїми умисними діяти обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення - кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 389 КК України, а саме : ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та розміру покарання суд враховує суспільну небезпечність та характер вчиненого кримінального правопорушення кримінального проступку, данні про особу обвинуваченого, який раніше судимий, на диспансерному обліку в ОНД та МПНД не перебуває.

У відповідності до п. 1, ч. 1 ст. 66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 судом визнається щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.

При таких обставинах, суд приходить до висновку про необхідність призначити покарання, у межах санкції ст. 389 ч. 2 КК України, а саме у виді обмеження волі.

Приписами ст. 373 КПК України встановлено, що обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що суди при оцінці доказів керуються критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення у справах «Нечипорук і Йонкало проти України», «Яременко проти України», «Кобець проти України», «Ірландія проти Сполученого Королівства» та ін.).

Статтею 91 КПК України, серед обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачено подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання.

Крім того, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

За ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Відповідно до положень ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 не обирався.

Судові витрати відсутні.

Позовні вимоги не заявлені.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання у вигляді одного року обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71, 72, 73 КК України шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком Дзержинського районного суду міста Харкова від 26 липня 2024 року за ч.2 ст. 125 КК України, остаточно ОСОБА_3 призначити покарання у вигляді одного року та десяти днів обмеження волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту його фактичного затримання.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок відповідно до ст.ст. 393, 395 КПК України може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду, протягом 30 діб з моменту проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку ст.382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно зі ст. 376 КПК України копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в Дзержинському районному суді м. Харкова копію цього вироку, подавши відповідну заяву.

Вирок надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя ОСОБА_5