УХВАЛА

про відмову у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акта

30 жовтня 2024 рокуСправа № 495/9089/24
Номер провадження 1-кп/495/951/2024

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9

захисників обвинуваченої адвокатів ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Білгороді-Дністровському клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта, заявлене в кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2024 за №0000288 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,

УСТАНОВИВ:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2024 за №0000288 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

22.10.2024 від захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 надійшло клопотання про повернення обвинувального акта. Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000288 від 28 лютого 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (далі - Обвинувальний акт), підлягає поверненню прокурору через те, що він не відповідає вимогам кримінально - процесуального законодавства, за наступними підставами та обставинами.

За текстом обвинувального акта, формулювання обвинувачення не відповідає фактичним обставинам щодо ролі та дій ОСОБА_6 при укладенні Договору про закупівлю деревини від 23.11.2023 № 523 між Одеським КЕУ та ФОП ОСОБА_12 .

Крім того, правова кваліфікація зазначена в Обвинувальному акті, щодо дій ОСОБА_6 , пов`язаних з проведенням процедури закупівель за кодом ДК 021:20-7 - Деревина (паливна деревина твердих порід) та підготовки укладення між ФОП ОСОБА_13 та Одеським КЕУ Договору поставки від 23.11.2023 № 523, не відповідає фактичним обставинам цих подій:

За ст. 191 КК України у обвинувальному акті відсутні встановлені обставини, щодо привласнення, розтрати майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем в діях ОСОБА_6 , який не був і не міг бути матеріальновідповідальною особою за кодом ДК 021:20-7 - Деревина (паливна деревина твердих порід) та не був і не міг бути розпорядником грошових коштів Одеського КЕУ для її закупівлі, а також не був і не міг бути підписантом Договору поставки деревини від 23.11.2023 № 523.

За ч.1 ст. 361 КК України у обвинувальному акті відсутні встановлені обставини, щодо несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж з боку ОСОБА_6 . Останній є уповноваженою особою Одеського КЕУ, згідно п. 35 ч. 1 ст. 1 Закону № 922 № 922-VIII «Про публічні закупівлі», мав санкціонований доступ до відповідних інформаційно-комунікаційних систем.

За ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України. Відповідно до Закону від 25.12.2015 № 922-VIII «Про публічні закупівлі» уповноважену особу замовник призначає з-поміж своїх працівників розпорядчим документом або приймає на роботу за трудовим договором. У Одеському КЕУ уповноваженою особою з питань проведення державних закупівель. У період зазначений у Обвинувальному акті, визначено було ОСОБА_6 . Відповідно до п. 35 ч. 1 ст. 1 Закону № 922 № 922-VIII «Про публічні закупівлі», Уповноважена особа (особи) це службова (посадова) чи інша особа, яка є працівником замовника і визначена відповідальною за організацію та проведення процедур закупівлі/спрощених закупівель згідно з цим Законом на підставі власного розпорядчого рішення замовника або трудового договору (контракту). Суб`єктом ст.358 КК України є фізична особа, не може бути суб`єктом кримінального правопорушення за цією статею КК України посадова особа. Дії ОСОБА_6 , до яких він справді він не має ніякого відношення, в яких обвинувачується останній відповідно до тексту Обвинувального акут, слід було кваліфікувати за ст. 366 КК України - Службове підроблення.

Також зазначає про порушення ч. 4 ст. 291 КПК України. Так відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування зазначена відповідна кількість окремих матеріалів, на підставі яких ґрунтується обвинувачення, але в самих матеріалах Томі № 18, окремі аркуші з 181 по 262 не читаються; у Томі № 20 фактично 612 аркушів, хоча відповідно до опису 358; у Томі № 21 (ч. 1) з аркуша 2 по аркуш 38 окремі документи починаються лише з аркуша 6; у Томі № 22 (ч. 3) з аркуша 284 про аркуш 292 не читаються деякі аркуші.

Також зазначає про порушення ч. 4 ст. 291 КПК України. Так клопотання про продовження строку застосування у вигляді домашнього арешту від 10.10.2024 долучені додатки, тобто фактично надані суду інші документи.

Відтак просить обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000288 від 28 лютого 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 5 ст. 361, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України повернути прокурору через те, що він не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_8 вимоги клопотання підтримав із зазначених вище підстав.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав сказане його захисником. Інший захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 підтримав клопотання свого колеги, також додав, що повністю погоджується з тим, що обвинувачення, висунуте щодо його підзахисного сформульовано абсолютно некоректно. А також звернув увагу на наявність формальних недоліків, як то відсутність печатки на обвинувальному акті.

Обвинувачена ОСОБА_9 підтримала думку заявника. Її захисник адвокат ОСОБА_11 також мав зауваження щодо способу викладення формулювання обвинувачення та певних заперечень. Також звернув увагу суду, що також є адміністративне правопорушення, передбачене ст. 164-14 КУпАП і в тому вигляді, як обвинувачення сформульовано зараз, немає можливості розмежувати чи це є склад кримінального правопорушення, чи згаданого адміністративного. Адвокат ОСОБА_10 підтримав думку своїх колег.

Обвинувачена ОСОБА_4 , її захисник адвокат ОСОБА_5 також підтримали клопотання.

Прокурор Білгород-Дністровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення такого клопотання, покликаючись на те, що обвинувальний акт складений у відповідності до ст. 291 КПК України. Усе обґрунтування клопотання, на його думку, зводиться до незгоди із самим обвинуваченням. Разом з тим. Зараз стадія підготовчого провадження, а вирішення правильності чи неправильності обвинувачення належить до завдань стадії судового розгляду. Щодо нечіткості копій зауважив, що відповідно до вимог ст. 290 КПК України учасникам відкривалися матеріали досудового розслідувань, вони з ними знайомилися і жодних зауважень не виникало.

Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового розгляду, доходить до таких висновків.

Так, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам статті 291 Кримінального-процесуального кодексу України (надалі - КПК України), з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч. 3 ст. 314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.

Згідно з пунктом 13 частини 1 статті 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до положень ч. 4 ст. 110 КПК України є обвинувальний акт, який повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України. До них належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Крім цього, за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Дослідивши поданий у межах даного кримінального провадження обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що вищевказані вимоги до обвинувального акта стороною обвинувачення були дотримані в тій мірі, яка не перешкоджає суду призначити судовий розгляд.

Зокрема судом встановлено, що поданий до суду обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить відомості, які передбачені ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки. У зв`язку з цим, суд робить висновок про відповідність даного обвинувального акта вимогам чинного законодавства, а також про відсутність у ньому таких недоліків, які б могли стати підставою для його повернення прокурору. При цьому, суд відхиляє доводи захисника наведені у клопотанні про повернення обвинувального акта з наступних підстав.

Щодо твердження захисників про те, що в обвинувальному акті міститься некоректне формулювання обвинувачення, такі не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки в обвинувальному акті викладаються ті фактичні обставини вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими. Зазначене означає, що визначення обсягу та способу викладення фактичних обставин кримінального правопорушення у тексті обвинувального акта належить до повноважень прокурора, а тому ані суд, ані інші учасники судового провадження не можуть вимагати від нього змінити їх виклад.

Вказане узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.07.2019 (справа № 273/1053/17, провадження № 51-8914км18), відповідно до якої «кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора».

Своїми доводами про те, що встановлені в обвинувальному акті фактичні дані кримінального правопорушення суперечать формулюванню обвинувачення, захисник фактично порушує питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, які не є предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні.

Оцінюючи аргументи сторони захисту про помилковість кваліфікації та необхідність кваліфікувати дії обвинуваченого ОСОБА_6 за іншою статтею кримінального закону, суд наголошує, що повернення обвинувального акта прокурору із вказівкою на зміну кваліфікації призведе до порушення засад змагальності та може бути розцінене як втручання суду у формулювання висунутого прокурором обвинувачення чи як прояв обвинувального ухилу суду. З огляду на викладене, зауваження захисника у цій частині не можуть бути прийняті до уваги при вирішенні питання про повернення обвинувального акта.

Щодо питання кваліфікації діяння, суд також зазначає, що відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених КПК України. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

В той же час, суд вважає за необхідне зазначити, що доводи, викладенні обвинуваченим, безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу доказів та всіх обставин справи під час ухвалення остаточного рішення суду за наслідками розгляду кримінального провадження та вирішенні питання правильності кваліфікації діяння.

Так само судом не приймаються доводи сторони захисту щодо відсутності печатки на затвердженому прокурором обвинувальному акті, оскільки, в розумінні ст.291 КПК України, це не є підставою повернення обвинувального акту прокурору, окрім того, спростовується оглядом самого обвинувального акта, що надійшов до суду, в якому така печатка проставлена.

Щодо покликання на нечитабельність певних аркушів матеріалів справи, суд зазначає, що з огляду на специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, передбачених ст. ст. 314-316 КПК України, в межах цієї стадії суд позбавлений можливості такого дослідження, оскільки з`ясування таких обставин виходить за межі компетенції суду на стадії підготовчого судового засідання.

Окрім того, захисник фактично вказує на недоліки доказів, а не обвинувального акта. І такі недоліки безумовно підлягають оцінці при наданні судом аналізу саме цих доказів під час ухвалення остаточного рішення суду.

Зважаючи на викладене, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, підстав для його повернення суд не вбачає, а відтак приходить до висновку, що у задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.291, 314-316 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 про повернення обвинувального акта відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Час та дата оголошення повного тексту ухвали: 30.10.2024 о 16:50.

Суддя Ірина БРАТКІВ