КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження 11-кп/824/1015/2024 Категорія - ч. 1 ст. 115 КК України
ЄУН 755/5520/21 Головуючий у суді 1 інстанції - ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 липня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3

ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000754, внесеного до ЄРДР 5 серпня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року, яким

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Норільськ, громадянка України, розлучена, непрацююча, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживає за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі,

за участю сторін апеляційного провадження:

прокурора ОСОБА_11

ОСОБА_12

потерпілої ОСОБА_9

представника потерпілої ОСОБА_10

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду ОСОБА_7 визнана винуватою в тому, що 4 серпня 2020 року, в обідній час доби, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, прибула до місця проживання раніше знайомого ОСОБА_13 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_3 , та вів антисоціальний спосіб життя. Під час перебування в квартирі за вищевказаною адресою між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .

Цього ж дня, близько 14 год., реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, діючи з мотивів неприязні, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання шкоди здоров`ю ОСОБА_13 , знаходячись в одній із кімнат квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 схопила невстановлений досудовим розслідуванням металевий предмет, що зберігався у квартирі, та умисно, з достатньою силою, нанесла зазначеним металевим предметом сильний удар в область верхньої ділянки правої половини передньої черевної стінки ОСОБА_13 , у результаті чого заподіяла останньому тілесні ушкодження у вигляді масивного розриву правої частки печінки, яке має ознаки небезпеки для життя та відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

У результаті вказаних насильницьких дій впродовж наступних 30-60 хвилин від часу заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_13 помер в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Смерть ОСОБА_13 настала від закритої травми живота у вигляді розриву печінки, що супроводжувалось ОСОБА_14 внутрішньою кровотечею та призвело до крововтрати.

У подальшому, достовірно розуміючи, що ОСОБА_13 помер, у період часу з 15 год. 4 серпня 2020 року по 11 год. 5 серпня 2020 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , знаходячись у вищевказаній квартирі, з метою приховування слідів вчинюваного нею злочину, за допомогою кухонних ножів та плаского леза для гоління, здійснила розчленування трупа ОСОБА_13 та видалення органів черевної і грудної порожнин останнього. Розчленування органів кінцівок провела на межі анатомічних ділянок - рівня ліктьових та кульшових суглобів, в області тулуба - на межі грудної та черевної порожнин, а вилучення органів здійснила окремими комплексами без ушкоджень органів.

У подальшому, 4 серпня 2020 року, починаючи з 20.08 год., з метою створення доказів своєї непричетності до смерті ОСОБА_13 чи його зникнення, використовуючи мобільний телефон останнього, ОСОБА_7 за допомогою мобільного додатку для листування «Вайбер» почала надсилати від імені ОСОБА_13 повідомлення на свій номер мобільного телефону, створивши хибне уявлення про те, що останній живий та прямує до лікувального закладу.

Після цього, з метою приховування слідів вчиненого нею злочину, 5 серпня 2020 року, близько 11.15 год. ОСОБА_7 помістила відчленовані руки і ноги померлого до побутової сумки, перенесла їх у лісопаркову зону, розташовану напроти житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_5 , де відчленовані частини рук та ніг намагалася знищити шляхом спалювання, однак дії ОСОБА_7 були викриті та припинені працівниками поліції.

Надалі працівниками поліції під час проведення невідкладного обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_3 , було виявлено інші частини тіла померлого ОСОБА_13 , а саме грудну клітину, органи грудної та черевної порожнин, тазову область трупа.

Цим вироком:

- запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили;

- строк відбування покарання ОСОБА_7 обчислюється з моменту затримання, тобто з 5 серпня 2020 року;

- стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта в сумі 196940 грн.;

- цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 завдану їй моральну шкоду в сумі 400000 грн. В іншій частині позову - відмовлено.

Цим же вироком вирішено питання щодо арешту майна та речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України скасувати повністю та ухвалити новий вирок, яким притягнути ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 297 КК України. У цивільному позові ОСОБА_9 до ОСОБА_7 відмовити.

Вимоги апеляційної скарги, з посиланням на положення КПК України, Конституції України, практику Європейського суду з прав людини, захисник ОСОБА_8 обґрунтовує тим, що підставами для скасування оскаржуваного вироку є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, які не підтверджуються доказами дослідженими під час судового розгляду; не взяття судом до уваги доказів, які могли суттєво вплинути на висновки про винуватість обвинуваченої, та при наявності суперечливих доказів судом не зазначено, чому ним взяті до уваги одні докази і відкинуті інші; неповнота судового розгляду, що виразилась у відхилені клопотання захисника про допит свідків, допит яких мало істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого судового рішення; істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме обґрунтування висновків про винуватість обвинуваченої недопустимими та неналежними доказами.

Захисник зазначає про те, що в суді ОСОБА_7 свою вину в інкримінованому їй злочині не визнала і зазначила, що на її думку дії повинні кваліфікуватися за ч. 1 ст. 297 КК України. Як вважає апелянт, показання ОСОБА_7 на досудовому слідстві та слідчий експеримент з ОСОБА_7 не можуть бути доказами її вини через недопустимість внаслідок порушення норм процесуального закону під час їх отримання внаслідок тортур, яких вона зазнала при затриманні, обшук від 25 серпня 2020 року у квартирі потерпілого та всі похідні докази є неналежними, так як всі об`єкти знайдені під час цього обшуку очевидно підкинуті на місце події, оскільки не були виявлені в цій же квартирі в день затримання ОСОБА_7 під час обшуку, а інша частина доказів не вказують на винуватість ОСОБА_7 в причетності до нанесення смертельного поранення.

При цьому, як наголошується захисником, інших доказів об`єктивно встановити і дослідити в суді чи іншим шляхом неможливо, а тому захисник вважає, що вина ОСОБА_7 у вчинені даного злочину не доведена, а, навпаки, при розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, доведена невинуватість обвинуваченої ОСОБА_7 у вчинені інкримінованого їй злочину.

Як вказує захисник, в оскаржуваному вироку не зазначено, якими доказами, дослідженими судом, підтверджені факти того, що, нібито, 4 серпня 2020 року, в обідній час доби, точного часу не встановлено, ОСОБА_7 прибула до місця проживання ОСОБА_13 , їх наступний конфлікт, який, нібито, виник раптово і, тим більше, доказів того, що ОСОБА_7 нанесла будь-які удари ОСОБА_13 невстановленим предметом.

Захисник зазначає, що допитані в судовому засіданні свідки не були очевидцями події, а тому не повідомили жодних обставин по суті обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, як і не містять таких відомостей показання обвинуваченої, так і потерпілої.

Крім того, на думку апелянта, поза увагою суду залишились показання обвинуваченої про те, що частково визнавальні показання під час досудового розслідування вона надала під фізичним та психологічним тиском з боку працівників поліції, і такі показання не відповідають дійсності, про що вона заявила в суді, але суд першої інстанції незаконно не виключив їх з доказів у справі, а тому виникає необхідність у повторному дослідженні протоколу затримання ОСОБА_7 та заяви від ОСОБА_7 про вчинення відносно неї правопорушення.

Крім того, захисник вважає, що суд не надав оцінки та не висвітлив у вироку решту показань обвинуваченої. Так, ОСОБА_7 детально описувала, що ОСОБА_13 вводив і навчав її гіпнозу, вірив та вивчав життя після смерті. Детально розповідав ОСОБА_7 про те, що він хоче померти, описував спосіб його поховання, та за допомогою вмовлянь та погроз змушував ОСОБА_7 після його смерті спалити його в місці, яке він описував, детально розповідав та показував спосіб, яким чином його потрібно спалити та захоронити, розвіяти його прах для того, щоб він гарно почував себе після смерті. Також ОСОБА_13 , згідно з показаннями ОСОБА_7 , погрожував тим, що, якщо вона не спалить його відповідним шляхом, з нею фізично розберуться його друзі, яких ОСОБА_7 наглядно знала. Тобто, з боку померлого ця погроза була реальною, і саме тому вона, виявивши труп ОСОБА_13 , прийнялася його розчленовувати та намагалася спалити його залишки. Саме таким чином, як наказував їй сам потерпілий. ОСОБА_7 пояснила, що не повезла залишки в те місце, де наказував ОСОБА_13 через хвилювання та далеку дорогу. Крім того, як наголошує захисник, ОСОБА_7 описала в суді численні факти того, що ОСОБА_13 хотів настання своєї смерті, часто казав ОСОБА_7 про самогубство. Подібні факти підтвердила в суді і мати потерпілого - ОСОБА_9 , свідок ОСОБА_15 щодо його зацікавленісті у житті після смерті, ізотерикою, гіпнозом. Також ОСОБА_7 показала, що допомагала ОСОБА_13 грошима, купляла йому ліки, приносила йому ліки, доглядала за ним, про що ОСОБА_13 сам її і просив, що фактично підтверджено тим, що під час обшуку в квартирі ОСОБА_13 вилучено ті самі ліки, що зазначала ОСОБА_7 . Жодних погроз в телефонній переписці, з`ясування якихось обставин чи конфліктів виявлено не було, хоча всі телефонні переписки між ними досліджені. Крім того, ОСОБА_13 вів переписку ще й з другом, якому також казав, що скоро помре, розповідав про те, що у нього болить у животі, що у нього страшна рана, що він не може встати з ліжка.

Звертається увага захисником і на те, що поза увагою суду залишились показання ОСОБА_7 , які фактично підтверджені потерпілою ОСОБА_9 про те, що до ОСОБА_13 телефонували численні кредитори, які погрожували йому через несплату боргів. Його знайомий на ім`я ОСОБА_16 (невстановлена особа) також вивчав життя після смерті, і він через добу після виявлення трупу ОСОБА_13 звертався до сестри ОСОБА_7 - ОСОБА_17 та цікавився обставинами затримання ОСОБА_7 та смерті ОСОБА_13 . Саме тому ОСОБА_17 приїхала до Києва з м. Вінниці та повідомила про ці факти працівників поліції, надала показання як свідок, долучила, як доказ по справі, фото ОСОБА_16 , проте суд відмовив у допиті цього свідка на клопотання захисту.

Окрім того, як вказує захисник, суд не прийняв до уваги, що жодний зі свідків не вказав на жодний факт агресивної поведінки з боку ОСОБА_7 , у тому числі, її співмешканець ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , який знімав кімнату у ОСОБА_18 , а те, що вона, як жінка, за словами співмешканця, «намагалася дряпатися», не є навіть агресією, а лише намаганням. Тобто, як наголошує захисник, ОСОБА_7 не була схильна до нанесення тілесних ушкоджень.

Захисник наголошує, що в суді не досліджено жодних доказів, які б підтверджували будь-яку сварку чи конфлікт між потерпілим та обвинуваченою. Не доведено доказами час, місце інкримінованого діяння та спосіб нанесення удару, не доведено та не перевірено, чи був взагалі нанесений сторонньою особо удар ОСОБА_13 , чи можливо він сам завдав собі тілесних ушкоджень, а жодний зі свідків, допитаний в суді, не підтвердив, що був очевидцем будь-яких агресивних дій ОСОБА_7 по відношенню до потерпілого, допитані особи не описали жодних ударів, які б могли потягти смерть потерпілого.

На переконання захисника, не доведено жодними доказами час, місце, спосіб, нібито, нанесення ОСОБА_7 тілесних ушкоджень потерпілому, не надано оцінки судом тому, що рана у надлобковій ділянці потерпілого отримана за 2-і доби до смерті ОСОБА_13 , її походження також не встановлено, хоча, це досить близько до ушкодження, яке потягло смерть потерпілого та могло бути спричинено одночасно.

Окрім того, як вказує захисник, сторона обвинувачення не посилалась на будь-який предмет, який за версією обвинувачення міг стати знаряддям злочину. Більш того предмет, який описує експерт в експертизі як можливе знаряддя нанесення ОСОБА_13 смертельного поранення, не збігається з предметом, що описаний у формулюванні обвинувачення, а саме невстановлений металевий предмет. Жодних посилань в експертизі на те, що був металевий предмет, не має, це припущення обвинувачення, яке не ґрунтується на доказах.

Натомість, як наголошує захисник, в ході дослідження письмових доказів, допитів свідків було встановлено, що потерпілий ОСОБА_13 вів антисоціальний спосіб життя, мав численні борги перед кредитними організаціями, був ціллю численних погроз, які, навіть, підтвердила його мати допитана в суді. Мав схильність до ізотерики та неодноразово повідомляв, що хоче померти. Маючи тяжке проникаюче поранення живота, він не звертався за кваліфікованою допомогою, заявляв в переписках, що чекає смерті. Крім того, слідством і в суді не було встановлено жодних соціальних зв`язків потерпілого, окрім обвинуваченої, що також видається дивним та, на думку захисту, є наслідком одностороннього розслідування, що унеможливило виключити усі причини смерті ОСОБА_13 .

Що стосується огляду місця події на ділянці місцевості в лісі від 5 серпня 2020 року, то, на думку захисника, вказаний огляд не може бути доказом нанесення тяжкого тілесного ушкодження потерпілому саме ОСОБА_7 , оскільки доводить лише факт неправомірної поведінки ОСОБА_7 над залишками потерпілого, і ці незаконні дії ОСОБА_7 визнала в суді.

Вилучені докази під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_7 також не доводять нанесення ударів обвинуваченою потерпілому та не можуть бути доказами за цим обвинуваченням, а лише доводять факти, які визнає ОСОБА_7 , щодо розтину потерпілого.

Докази, здобуті в ході обшуку кв. АДРЕСА_4 , від 6 серпня 2020 року, як вважає захисник, також не доводять обвинувачення в нанесенні ОСОБА_7 тілесних ушкоджень при житті жодним чином. Натомість, захист звертає увагу суду, що це був перший обшук квартири, і в квартирі після обшуку залишився відносний порядок, на що захист звертав увагу учасників, у т.ч. на стан речей в квартирі. В наступному, коли було проведено обшук цього ж приміщення, обстановка в квартирі була порушена, на відео обшуку помітні ознаки того, що хтось сторонній отримав доступ до квартири та перемістив речі, в квартирі очевидно щось шукали і шукали дуже агресивно, а, можливо, і занесли до квартири інші предмети. Наступні обшуки цього приміщення і всі здобуті докази захисник просить визнати неналежними, оскільки здобуті матеріали не можуть підтверджувати існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, через вплив на матеріали невстановлених осіб. Крім того, захисник наголошує, що при першому обшуку не було знайдено черевної порожнини потерпілого. Проте, суд першої інстанції не дав оцінку цим фактам.

Речі, які визнані доказами по справі постановою від 26 серпня 2020 року, на думку захисту, не можуть бути доказом у справі внаслідок їх неналежності. Ці речі не були описані у даній квартирі під час першого обшуку, ці речі явно з`явилися в квартирі після першого обшуку, на що вказує порушена обстановка відповідно до відеозйомки обшуків, а зібрані докази в ході цього обшуку та інші матеріали загалом не дозволяють здійснити перевірку достовірності та законності одержання фактичних даних.

Що стосується судово-медичної експертизи № 021-1774-2020 від 31 грудня 2020 року № 022-61-1774-2020, № 021-1773-2020, як і всі інші досліджені експертизи, не доводять жодним чином будь-яку причетність ОСОБА_7 до завдання смерті потерпілому, а лише фіксує стан тіла, причини настання смерті та результати дослідження повністю узгоджуються з показаннями ОСОБА_7 . Крім того, як вказав захисник, експерт описав, що на експертизу надійшло 3 пакети, а потім описує, що предметом дослідження є чотири пакети з рештками потерпілого. Звідки з`явилися додаткові матеріали, невідомо, що викликає сумнів в достовірності дослідження. Про цей факт також захисник заявляв в дебатах, проте, це залишилось поза увагою суду. Через те, що тазову частину було вилучено 25 серпня 2020 року під час обшуку, який є неналежним доказом, тазова частина теж, на думку захисту, не є належним доказом, оскільки абсолютно не зрозуміло, звідки вона взялася у квартирі через 20 діб після обшуку, а отже СМЕ з приводу причини смерті також є неналежним доказом.

Також захисник звернув увагу на те, що СМЕ № 022-61-1774-2020 не виключає можливість отримання тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_13 помер без будь-якої сторонньої допомоги.

Окрім того, на думку захисника, досить дивним здається залишення ОСОБА_7 численних слідів своєї присутності в квартирі потерпілого (паспорти та інші). Слідів ОСОБА_7 на пилках та інших знаряддях з квартири не виявлено, але збігаються з днк та слідами потерпілого.

Захисник звертає увагу, що в ході дослідження телефонів свідка ОСОБА_20 та потерпілого встановлено, що потерпілий у справі жалівся на погане самопочуття, писав свідку про те, що він вже не може встати сам з ліжка, що лише спростовує причетність до завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_7 та можливість отримання тілесних ушкоджень ОСОБА_21 випадково під час пересування квартирою, та не виключає отримання цих ушкоджень від інших невстановлених осіб. Захисту відмовлено у допиті цього свідка, який міг би прояснити ситуацію щодо наявних у ОСОБА_13 на момент їх розмови тілесних ушкоджень, хоча свідок допитувався на досудовому слідстві стороною обвинувачення.

Окрім того, як вказує захисник, потерпіла у справі в дебатах заявила, що вбивці її сина досі на волі, тобто, вона реально підозрює інших осіб, про які і вказував захист, але суд не зазначив жодного слова про ці обставини у вироку, відкинув цілу низку доказів причетності інших осіб у смерті ОСОБА_13 , чим не врегулював численні суперечності та не встановив істину у справі.

Захисник в апеляційній скарзі вказує і про те, що з огляду на позицію обвинуваченої, яка визнає вину у вчиненні нею відносно ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 297 КК України, та враховуючи, що формулювання обвинувачення, починаючи чітко декларує склад саме цієї статті КК України, апелянт вважає за можливе притягнення до відповідальності ОСОБА_7 за ст. 297 КК України на підставі даного акту.

В апеляційній скарзі представника потерпілої ОСОБА_9 , - адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду щодо ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного покарання, та ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді 10 років позбавлення волі. Виключити з мотивувальної частини вироку суду словосполучення «та вів антисоціальний спосіб життя»

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом при призначенні покарання обвинуваченій не враховано, що фактично обвинувачена, за її ж показаннями, певний час проживала спільно з ОСОБА_13 в квартирі останнього, безпосередньо до смерті ОСОБА_13 спілкувалась з ним, відвідувала його, у неї були ключи від квартири, що свідчить про те, що обвинувачена перебувала з ОСОБА_13 у близьких стосунках, а відтак судом не враховано обтяжуючу покарання обвинуваченої обставину - вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винна перебувала у близьких відносинах.

Також, на думку апелянта, судом належним чином не враховані обставини та спосіб вчинення кримінального правопорушення, поведінка обвинуваченої після вчинення злочину, те, що обвинувачена не визнала своєї вини, не надала критичну оцінку своїй злочинній поведінці, не бажала виправити ситуацію, а, навпаки, діючи з винятковим цинізмом, з особливою жорстокістю, безжально, з добре продуманим, підготовленим планом, власноруч розчленувала тіло ОСОБА_13 з метою подальшого його спалення. Окрім того, судом не враховано думку потерпілої, яка просила суворо покарати обвинувачену.

Апелянт також не погоджується з тим, що у вироку суду вказано, що загиблий вів антисоціальній спосіб життя, оскільки матеріали справи не містять жодного доказу на підтвердження такого висновку.

Заслухавши доповідь судді, позицію захисника та обвинуваченої на підтримку доводів апеляційної скарги захисника та заперечення проти задоволення апеляційної скарги представника потерпілої, потерпілу, її представника та прокурорів на підтримку поданої представником потерпілої апеляційної скарги та заперечення проти задоволення апеляційної скарги захисника, за клопотанням учасників судового провадження повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з положеннями ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Частиною 2 статті 94 КПК України визначено, що жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, з дотриманням положень ст. 337 КПК України, заслухавши показання обвинуваченої, потерпілої, свідків, дослідив надані сторонами докази, повно, всебічно та неупереджено дослідив всі обставини даного кримінального провадження, об`єктивно та за своїм внутрішнім переконанням оцінив кожний поданий сторонами доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, детально навів досліджені докази у вироку, дав їм належну оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

З показань обвинуваченої ОСОБА_7 під час судового розгляду в судовому засіданні 26 квітня 2021 року та 20 липня 2022 року встановлено, що вину у вчиненні інкримінованого їй злочину вона не визнала повністю, проте, підтвердила, що дійсно розчленувала ОСОБА_13 та намагалась спалити його рештки, однак, тілесних ушкоджень йому не завдавала. Коли вона прийшла до ОСОБА_13 зранку 5 серпня 2020 року, відкривши двері квартири своїми ключами, ОСОБА_13 був вже мертвим. Вона знайома з ОСОБА_13 тривалий час, приблизно з 2016 року. Їй тоді порадили звернутись до нього з приводу рекламних проспектів, він займався таким. Спочатку в них були романтичні відносини. Потім у нього погіршився матеріальний стан, з`явились борги, він проживав деякий час у підвалі. У 2019 році вони періодично зустрічались, більшою частиною спілкуючись телефоном. ОСОБА_13 погрожував, що покінчить життя самогубством, якщо вона не буде жити з ним, і приблизно з вересня 2019 року вона почала проживати разом з ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_3 . При цьому вона повідомила його, що не хоче мати стосунків, але продовжила жити з ним. Потім вона познайомилась у торгівельному центрі з ОСОБА_18 та десь у лютому 2020 року пішла жити до нього за адресою: АДРЕСА_2 . Той факт, що місцем проживання ОСОБА_18 опинився сусідній під`їзд, став для неї несподіванкою. Через деякий час на прохання ОСОБА_13 вона стала заходити до нього. Ключи від його квартири були у неї завжди. ОСОБА_13 був дуже хворий, у нього була велика рана на животі, з якої витікала рідина. 3 серпня 2020 року вона в останнє бачила ОСОБА_13 живим, та ОСОБА_13 тоді повідомив, що через пару днів його може покладуть у лікарню під іншим прізвищем. Вона десь об 11.30 год. пішла від нього. 4 серпня 2020 року з ОСОБА_13 вона спілкувалась по Вайберу десь до 14 год., ОСОБА_13 хотів, щоб вона до нього прийшла. Потім він перестав виходити на зв`язок. Вона переспала ніч, бо боялась до нього йти, а 5 серпня 2020 року вранці, коли сонце вже зійшло, десь біля 6 год., вона прийшла до нього до дому, відкрила двері ключом та знайшла ОСОБА_13 мертвим на підлозі. Він лежав, як заходити з коридору в кімнату, ногами вперед. ОСОБА_13 був голий, трохи як на лівому на боку, ноги трохи під себе. Коли вона зайшла, то зрозуміла, що ОСОБА_13 помер, так як рана та була відкрита, кров була. Вона тягнула його, серце слухала, ОСОБА_22 пробувала, потім різонула по животу лезом горизонтально. Він був повністю холодний, закостенів. Він не дихав. Вона не могла відкрити йому рота. За руки тягнула, а вони повертались у ту ж форму. Світло вона не вмикала, сонце вже світило. Ходила, потім різонула його, потім знову почала ходити, потім розчленувала його. Пішла на кухню, обрала ніж, лезо, різала по животу, по ногах. Розчленувала тіло двома ножами та лезом для гоління, яке встановлюється у бритву. ОСОБА_13 казав так робити їй. Вона боялась, що, якщо так не буде робити, то повторить його долю, що прийдуть за нею, що чекають її на дворі, таке було в голові. Самостійно його розчленувала. Закінчила вона розчленування приблизно до обіду 5 серпня. Скільки по часу це зайняла, не може сказати. На годинник не дивилась. Свій мобільний вона залишила у своїй квартирі, оскільки думала забігти, подивитись, думала, що, оскільки він не відповідає, може поїхав. Поліцію та швидку не викликала, бо ОСОБА_13 говорив, що цього не можна робити. Прізвище ОСОБА_23 їй нічого не говорить. Мобільний телефон ОСОБА_13 вона брала в руки. Телефон знаходився на дивані. Вона з телефона ОСОБА_13 не телефонувала, а, побачивши на телефоні ОСОБА_13 останню переписку, як вона зрозуміла, з хлопцем, з яким ОСОБА_13 переписувався та який повинен був його забрати, відправила смс-повідомлення, щоб він не їхав, що в лікарню поїхав, щось, що не треба їхати, щоб ніхто туди не приходив. Як та особа була підписана, не пам`ятає. Вона відправляла ще смс-повідомлення собі, яке писав ОСОБА_13 , але не відправив. На той момент вона просто бігала, у неї були хаотичні дії. Вона відправила собі його останнє смс-повідомлення, що за нею там прийдуть, слідкують, проте, передивившись переписки, побачила, що він лякав її, нічого такого там немає. Вона відправила смс-повідомлення собі на всяк випадок. Вона робила, як треба було зробити. Раніше тіл не розчленовувала, вона таким не займалась, це не для неї.

На тілі ОСОБА_13 вона бачила рану, яку він їй показував та яку вона мила. Більше нічого там не бачила. Під раною калюжа була та під носом була якась водичка. З ОСОБА_13 не було конфліктів.

Після розчленування тіла ОСОБА_13 вона все розкладала в пакети. Порядок сказати не може. Ноги до коліна, руки до локтей, таз окремо, який вона відділила лезом та ножом, якими користувалась, по кісточках. Хребет відділила ножом. Верхню частину поклала у паперовий пакет. Понаходила сумки, рюкзаки, пакети, які були там, та поклала все туди. Внутрішні органи поклала в холодильник. Голова з тулубом були разом, лежали у великому паперовому пакеті. Вона розчленовувала ОСОБА_13 , будучи то в одязі, то без, періодично знімаючи та одягаючи його. Знімала верхній одяг, щось робила, відходила, одягала верхній одяг, знов щось робила, потім знову знімала. ОСОБА_24 була на ній. Розчленовувала за допомогою леза та ножів. Під час розчленування то одягала, то знімала господарські високі рукавиці зеленого кольору. Були ще якісь помаранчеві. Потім вона взяла чорний рюкзак і сумку квітчасту, куди поклала ноги до колін, папір зверху був та запальничка. Вона взяла ще одну сумку, яку змогла взяти, блакитну квітчасту, і поїхала в ліс на маршрутці. Зайшла в ліс, пройшла, побачила місце згарища, на якому було поліно та підпалила його. Вона все робила самостійно. Всі інші частини залишились в квартирі 39. Голову і тулуб залишила на кухні, внутрішні органи - в холодильнику, тазову кістку - в кімнаті десь біля дивану. За результатами розчленування тіла помила підлогу. Витирала ганчірками, які познаходила. До ванної кімнати вона заходила, щось перекладала там. Пам`ятає, що була в рукавичках, які мила, відро сполоснула, виливала з нього. Була ще якась коробка пластикова. Коли вона клала тіло в рюкзак, молотка не бачила. Коли її помітили працівники поліції, вона не намагалась втекти, а також не пам`ятає, які обставини повідомила працівникам поліції.

Відповідаючи на запитання, ОСОБА_7 повідомила, що з початку вони з ОСОБА_13 спілкувались з приводу рекламного макету, потім ОСОБА_13 запросив на каву, заговорили за відносини, зустрічались деякий час. У 2018 році нечасто спілкувались, може пару разів зустрілись, більше спілкувались по телефону. А з 2019 року вони певний час, до 2020 року, проживали разом. ОСОБА_13 цікавився тим, щоб поправити здоров`я, пройти курс гіпнозу; розказував про подорожі уві сні. Потім захотів пройти курс гіпнозу. Потім почав говорити, що йому треба помирати через вогонь, що очиститись йому допоможе тільки вогонь. У вересні 2019 року наполягав, щоб вони поїхали у Пуща Водицю, показував, де його треба спалити. Вона не поїхала, а ОСОБА_13 приїхав ввечері, сказав, що зробив фото, які показував їй. Саме ОСОБА_13 розказував, що ножем по суглобах треба проходитись. Часто казав. Показував інструменти, кричав, що хоче харакірі зробить. Все це було разом. Потім почав говорити, що його скоро вб`ють, щоб вона приходила, скаржився, що живіт болить. Весь час говорив, що він скоро помре, про карму розказував, що він в розшуку, але не казав чому; писав записки, розповідав, що його шукають якісь люди, яким він винен якісь гроші. Розказував, що до нього приходять, що треба виписатись, але вона такого не бачила. Також казав, що за нею слідкують люди, що розберуться з нею, що строк у нього до вересня. Якщо нічого не зміниться, він хотів померти, а у вересні сказав, що строк закінчився. 3 вересня 2019 року ОСОБА_13 почав хворіти, вона приходила до нього та йому допомагала.

Вона порізала ОСОБА_13 , оскільки, коли приходила, то він казав, що рана через карму. ОСОБА_13 не розповідав, на скільки частин треба розрізати, тільки говорив, що його треба спалити, показував фотографії, сумки якісь, інструменти, казав, щоб вивозила на велосипеді. Був період, коли він казав їй, щоб вона сідала та буде зараз щось робити. Але не казав, що саме. Вона накручена була, що її жде така сама доля, що її очікує така ж смерть, якщо вона його не спалить. У ОСОБА_13 висіла мотузка, і він їй (Пасєці) говорив, що вона помре, якщо не буде допомагати йому. Вона приходила до нього десь 25 липня 2020 року, він стояв голий, сказав, ось рана, прорвало, наступило, що це карма, і вона помре з ним, бо нічого не допомогла, і його карма перейде на неї. 3 серпня він сказав, що поїде в лікарню тільки під чужим прізвищем. Він сидів на дивані, ліки були розкидані по квартирі, а потім говорив, що до лікаря не поїде, що все одно помирати, що помре, тільки пізніше і з муками.

Удари ОСОБА_13 не наносила, думала, що він просто сам помер, а не його вбили. З 14 год. 4 серпня вона з ним не спілкувалась до ранку.

Вона працівникам поліції не казала про удари. Вона сиділа в ІТТ, де їй спочатку сказали про ст. 115 КК України, а потім про самозахист. Вона місяць сиділа сама в камері. До неї ніхто не приходив. Заяви вона писала по інформації, яку їй давали оперативні працівники, один бив, другий підказував. На судово-психіатричну експертизу її возили. Поліграф ще робили.

Те, що квартиру він по заповіту віддає їй, вона знала. У 2019 році, коли вони розстались, вона просила, щоб він анулював заповіт, але ОСОБА_13 цього не зробив. ОСОБА_25 , з яким вона на той час проживала, поїхав відпочивати в кінці липня, за 4 дні, здається, до цих подій.

Під час апеляційного розгляду обвинувачена підтримала надані в суді першої інстанції показання.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено і знайшло своє відображення у вироку суду, що на обґрунтування винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення сторона обвинувачення послалася на показання потерпілої, свідків та письмові докази у кримінальному провадженні, які досліджені судом у повному обсязі та яким надана відповідна оцінка.

Так, даними відеозапису та протоколу огляду відеозапису від 28 грудня 2020 року встановлено, що 5 серпня 2020 року протягом часу з 05.59 год. до 11.19 год. будь-яка особа, схожа на ОСОБА_7 , до під`їзду № 1 за адресою: АДРЕСА_6 , не заходила, проте, об 11.19 год. з під`їзду виходить жінка, ззовні схожа на ОСОБА_7 , одягнута у штани бузкового кольору, світлого кольору верхня сорочка, головний убір світлого кольору, за плечами чорний рюкзак, в руці сумка блакитно-синього кольору. Повертає ліворуч та зникає з кадру (ас. 164-170 т. 1 Докази).

Постановою слідчого про визнання речовими доказами від 28 грудня 2020 року - електронний носій - карта пам`яті Kingston Micro SD визнана речовим доказом (ас. 171-172 т. 1 Докази).

Вказаний носій інформації відповідно до даних супровідного листа отриманий слідчим на її запит (ас. 164-165 т. 1 Докази).

З журналу судового засідання встановлено, що під час судового засідання 20 липня 2022 року захисником ОСОБА_8 заявлено клопотання про витребування судом відеозапису за 4 серпня 2020 року, у задоволенні якого відмовлено, однак надано час захиснику для звернення з відповідним запитом. На стадії доповнень в судовому засіданні 8 серпня 2020 року захисник ОСОБА_8 повідомив суд, що відео за 4 серпня 2020 року не зберіглось.

За показаннями свідка ОСОБА_26 в судовому засіданні 18 жовтня 2021 року у серпні місяці 2020 року, приблизно 5 числа, близько обіду, десь о 13.00 годині, він з колегами - старшими дільничними ОСОБА_27 та ОСОБА_28 під час виконання своїх службових обов`язків стали обходити житловий масив. Направились в лісопаркову зону по вул. Жукова, в напрямку станції метро Лісової. Поблизу дитячого будинку «Берізка» помітили велике вогнище, вирішили перевірили, що там. Направились в бік вогнища, де побачили обвинувачену, яка була сама. Коли вони стали наближатись, вона помітила їх. Обвинувачена почала наближатись до них. Вони повідомили, що неможна палити вогнища. ОСОБА_7 сказала, що палить свої речі, однак вони помітили у вогні велику кість. Крім того, вони відчули характерний запах та шкварчання. На їх запитання вона не могла відповісти впевнено, була збуджена, хвилювалась, почала виправдовуватись та плутатись. Ознак алкогольного сп`яніння точно не було. Неподалік вогнища лежав рюкзак та декілька пакетів, які лежали трохи окремо. Вона казала, що то її речі. Поки ОСОБА_7 спілкувалась з його колегами, він візуально оглянув пакети, які були відкриті. ОСОБА_29 був порожній, а в одному з пакетів знаходилось дві людських руки. В цей час вона стала віддалятись від його колег, їй сказали почекати. Потім стала розповідати, що ці пакети їй передали якісь наочно знайомі особи, щоб вона їх знищила. Казала, що в пакетах знаходяться залишки якоїсь наглядно знайомої їй особи, тобто, повідомила, що вона знала, що знаходиться в пакетах. Пам`ятає, що обвинувачена називала ім`я ОСОБА_30 , однак, не знає, чи це він дав їй пакети, чи це його залишки були в пакетах. Вони зателефонували на 102, СОГ, ГУ НП. ОСОБА_7 запропонували залишитися, вона була з ними. Фізично її не тримали.

Детально залишки він не оглядав, тому не може сказати, чиї це були залишки: жінки чи чоловіка. Те, що це були людські залишки, то це однозначно. Вони не бачили, щоб вона наносила якісь удари комусь або розчленовувала тіло. Конфлікту ні з ким не бачили, вона була сама.

ОСОБА_7 розповідала особисто в лісі, що чи то її знайомий на ім`я ОСОБА_30 дав їй ці пакети, чи то його залишки. Друге ім`я, яке вона називала, не пам`ятає.

У райвідділ він її не відвозив. Скільки часу пройшло до приїзду СОГ, не пам`ятає. Кайданки на неї не одягали.

Згідно з показаннями допитаного у судовому засіданні 18 жовтня 2021 року свідка ОСОБА_28 він підтвердив обставини, вказані свідком ОСОБА_26 , додатково вказавши, що ОСОБА_7 не чинила опір. Після того, як вони побачили, що вона палить, вони запитали, звідки в неї ці останки. Поки чекали слідчо-оперативну групу, вони спілкувались з обвинуваченою, запитували, звідки у ОСОБА_7 ці останки. ОСОБА_7 сказала, що це речі її знайомого ОСОБА_31 , з яким вона познайомилась декілька днів тому. Коли вона гуляла з цим ОСОБА_32 , до них підійшов його знайомий, між чоловіками відбувся конфлікт, у зв`язку з чим вона відійшла, а коли повернулась, знайомий ОСОБА_31 передав ці речі з останками та сказав їй спалити їх. Вона на галявині була одна. Інших людей вони не бачили. ОСОБА_7 була збуджена, розгублена, проте, ознак алкогольного чи іншого сп`яніння він не бачив. На їх очах ОСОБА_7 з останками нічого не робила. Побачивши їх, одразу направилась до них та почала ставити запитання. Він особисто бачив ноги у вогнищі та кінцівки рук в розкритому пакеті. Обвинувачена була одягнена в білу сорочку та брюки. Вони говорили колективно. Запитали, що у неї в кишенях, бо не знали, чого очікувати. В обвинуваченої при собі були ключі, запальничка, медична маска. Пакетів, як він пам`ятає, було два, світлого кольору, а рюкзак - темного кольору, синього чи чорного. Вони йшли по стежці, а справа від них за кущами була ОСОБА_7 .

На досудовому розслідуванні із ним проводилась процедура впізнання за фотокартками, він впізнав обвинувачену.

В руках у ОСОБА_7 нічого не було. Опору вона не чинила. Вона почала відходити, як він зрозумів, що вона хотіла піти. Вони її зупинили. Вона стояла, чекала з ними СОГ, заспокоїлась. Він особисто бачив, що вона намагались спалити ноги. Кінцівки рук були в пакетах.

Свідок ОСОБА_27 , допитаний в судовому засіданні 18 жовтня 2021 року, підтвердив показання, надані свідками ОСОБА_28 та ОСОБА_26 , додатково показавши, що ОСОБА_7 не тікала, стояла спокійно. Тому затримання не було, кайданки на неї не одягали. Потім ОСОБА_26 побачив в пакеті останки людини. Крім того, вони помітили у вогнищі ногу. На їх питання про те, що це та що відбувається, ОСОБА_7 спочатку казала, що нічого не знає, а потім почала розповідати про якихось знайомих, з якими вона, нібито, гуляла, про якогось ОСОБА_31 та його товариша, яких вона на деякий час залишила, а коли повернулась, то один з цих чоловіків вручив їй ці пакети та наказав їй знищити останки людини, що знаходились всередині. ОСОБА_7 була збуджена, то починала плакати, то переставала. Ознак сп`яніння не мала. Вони пішли, коли приїхала слідчо-оперативна група, керівництво, повідомивши всі обставини виявлення ОСОБА_7 . Далі усім займалась слідчо-оперативна група.

Показання свідків підтверджуються даними протоколу огляду аудіозапису від 18 грудня 2020 року, записаного на DVD-R диску, згідно з яким аудіозаписом зафіксовано розмову між оператором спецлініі 102 та чоловіком, який назвався працівником Деснянського управління поліції та повідомив про виявлену ними жінку, яка знищувала, палила людські залишки в лісопарковій зоні (навпроти Кубанської України, 4).

Вказаний носій інформації отриманий слідчим, згідно з даними супровідного листа, на її запит та постановою слідчого від 18 грудня 2020 року DVD-R диск визнаний речовим доказом (ас. 173-179 т. 1 Докази).

У подальшому вказаними свідками ОСОБА_7 впізнана, як особа, яку затримали під час спалювання частин тіла людини, що підтверджується даними протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22 січня 2021 року зі свідками ОСОБА_26 , ОСОБА_28 та ОСОБА_27 (кожним окремо) впізнана (ас. 15-26 т. 4 Докази).

Відповідно до даних протоколу огляду місця події від 5 серпня 2020 року, складеного слідчим СВ Деснянського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_33 , на підставі повідомлення у період з 15.40 до 16.45 год. у лісопарковій зоні, розташованій навпроти житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_5 , у присутності двох понятих, спеціалістів, здійснено огляд, в ході якого виявлено та вилучено:

- недопалки марки «Parlament», що поміщені до шести паперових конвертів;

- недопалок марки «LD», що поміщений до паперового конверту;

- зв`язка ключів, три металевих та два магнітних, що упаковані до сейф-пакету № 0057332;

- предмет схожий на молоток, поміщений до паперової коробки;

- скляна пляшка марки «Сомерсбі», поміщена до паперової коробки;

- паперовий стаканчик із малюнком, у вигляді зайця, поміщений до паперової коробки;

- дактилокарта, поміщена до паперового конверту;

- змиви з правої та лівої руки дистильованою водою на марлевий бинт, поміщений до паперового конвертів; контрольний зразок дистильованої води на марлевий бинт, поміщений до паперового конверту;

- зрізи нігтьових пластин з правої та лівої руки, поміщені до окремих паперових конвертів;

- предмет, схожий на ручний годинник, та запальничка, які поміщені до окремих паперових конвертів;

- фрагменти кісток, поміщені до картонної коробки;

- портфель «Рібок» без вмісту, матерчаста сумка синього кольору з геометричним малюнком, поміщені до паперового пакету;

- два пакети зі слідами РБК, матерчаста сумка зі слідами РБК, поміщені до паперового пакету та фрагменти паперового полотна, поміщені до паперового пакету.

До протоколу долучено ілюстративну таблицю до огляду місця події - фототаблицю з зображенням проходу до галявини, згарища, рештки обвугленої людської кінцівки, пакети, рюкзак, жіноча сумка, молоток, годинник чоловічий, тощо та схему координат місця події, засвідчені слідчим СУ ГУ НП у м. Києві Іриною Фроловою (ас. 33-47 т. 1 Докази).

Згідно з ухвалами слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2020 року на змиви та зрізи, майно, вилучене під час огляду місця події 5 серпня 2020 року, накладено арешт (ас. 49-52 т. 1 Докази, ас.32 т. 3 Докази).

За змістом протоколу огляду речей від 6 серпня 2020 року старшим слідчим СУ ГУ НП України у м. Києві ОСОБА_34 . оглянуті ключі від під`їзду до буд. АДРЕСА_3 , які вилучені під час огляду місця події 5 серпня 2020 року (ас. 95-96 т. 1 Докази).

Відповідно до даних протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 5 серпня 2020 року ОСОБА_7 затримана о 23.10 год. за адресою АДРЕСА_7 , (фактичний час затримання 15.40 год.).

Змістом вказаного протоколу підтверджуються обставини затримання та обшуку ОСОБА_7 уповноваженою службовою особою - слідчою ОСОБА_35 з дотриманням вимог ч. 3 ст.208, ч.7 ст. 223 і ст. 236 КПК України, виявлення та вилучення: жіночої сорочки жовтого кольору зі слідами речовини бурого кольору, бюстгальтеру білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, шкарпеток синього кольору, кедів синього кольору зі слідами бруду, жіночих спортивних штанів бузкового кольору, кепки тілесного кольору фірми «Пума», трусів білого кольору зі слідами речовини бурого кольору (ас. 79-81 т. 4 Докази).

Згідно з даними протоколу обшуку від 6 серпня 2020 року, дозвіл на який у подальшому наданий у відповідності до ч. 3 ст. 233 КПК України ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року (ас. 84-94 т. 1 Докази), старшим слідчим з ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_36 з застосуванням технічних засобів фіксації (відеокамери Panasonic), в період з 02.14 год. до 05.40 год. у присутності двох понятих, спеціаліста, інших осіб, проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_13 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено та вилучено:

- паперову сумку білого кольору, в якій знаходився фрагмент тіла чоловіка, що складається з голови, шиї, частини тулуба та плечей, верхні кінцівки якого відділені на рівні ліктьових суглобів, із порожньою грудною клітиною;

- пакет білого кольору № 1 із написом «АТБ» з морозильної камери холодильнику, в якому знаходився інший пакет білого кольору, в якому знаходився пакет чорного кольору, в якому знаходився суцільний конгломерат заморожених органів людини, серед яких визначається серце, легені, печінка, фрагмент тканин тазу зі статевим членом, а також фрагмент кишечника;

- пакет № 2, вилучений з морозильної камери холодильника, в якому міститься пакет з м`язами з ділянками жирової клітковини жовтого кольору;

- простирадло білого та простирадло зеленого кольору зі слідами РБК, поміщені до коричневого паперового мішку;

- два мобільні телефони, поміщені до сейф пакету № 7015987;

- системний блок від комп`ютера, поміщений до чорного поліетиленового пакету;

- змиви речовини бурого кольору з підлоги, з дверей;

- клаптики паперу зі слідами речовини бурого кольору, поліетиленові пакети із речами зі слідами речовини бурого кольору поміщений до коричневого паперового мішку;

- змиви, одяг, папілярні узори з дверей до ванної кімнати, водостічне «коліно» з раковини у ванній кімнаті, рюкзак тощо.

До протоколу обшуку долучено ілюстративну таблицю - фототаблицю з загальним видом квартири, речами, фрагментами тіла людини, тощо, засвідчені старшим слідчим СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_37 .

Обставини, зафіксовані у протоколі обшуку, підтверджуються даними відеозапису проведеного обшуку, долученого до протоколу (ас. 71-83 т.1 Докази).

За даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 7 вересня 2020 року ОСОБА_9 звернулась з заявою про те, що їй стало відомо про те, що її сина ОСОБА_13 вбили (ас. 62-66 т. 4 Докази).

Відповідно до даних протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 7 серпня 2020 року потерпіла ОСОБА_9 впізнала на фото № 2 за рисами обличчя, очима, жінку, яку бачила влітку минулого року з її сином ОСОБА_13 на Березняках. На фото № 2 зображена ОСОБА_7 (ас. 67-71 т. 4 Докази).

За показаннями в судовому засіданні потерпілої ОСОБА_9 - матері ОСОБА_13 , обвинувачену наглядно бачила разом з сином у червні-липні 2019 року. Син проживав за адресою: АДРЕСА_3 . Про смерть сина вона дізналась 6-7 серпня 2020 року від співробітників поліції, їй зателефонували. Під час досудового розслідування з нею проводили процедуру впізнання за фотознімками. Також вона була присутня під час проведення слідчого експерименту з обвинуваченою. Слідчий експеримент проводився в квартирі з її письмової згоди. Хто спричинив синові тілесні ушкодження, їй невідомо, вона цього особисто не бачила. Після червня 2019 року ані сина, ані обвинувачену більше не бачила. Син цікавився смертю, життям після смерті, і вона цього злякалась.

За змістом зберігальної розписки від 27 жовтня 2020 року потерпіла ОСОБА_9 отримала від слідчого один екземпляр ключів від квартири АДРЕСА_4 (ас. 73 т. 4 Докази).

Згідно з показаннями в судовому засіданні 17 листопада 2021 року свідка ОСОБА_18 з ОСОБА_7 спільно проживав впродовж півроку, до 30 липня 2020 року. З обвинуваченою ОСОБА_7 знайомий приблизно з лютого 2020 року, познайомився біля торгівельного центру «Рівер молл», неподалік мосту Патона. Вона проявила ініціативу у знайомстві. У перший день вони їхали додому на маршрутці. Він вийшов на свій зупинці, а ОСОБА_7 поїхала далі. Куди вона тоді поїхала, йому невідомо. Як він розуміє, вона скривала, що жила у цьому ж будинку. На наступний день вони почали спілкуватись за допомогою смс-повідомлень. Потім він запросив її на побачення. Під час знайомства вона не повідомляла, чим займається, та не казала, що проживає у тому ж будинку, що й він. Казала, що в неї є якась фірма, юридична якась, що проживає десь в центрі міста, в якійсь кімнаті. Потім вона приходила до нього, кілька разів залишалась вдома, а потім він запропонував жити разом за адресою: АДРЕСА_2 у другому парадному на 9 поверсі. Це було приблизно з 8 березня. Одну з кімнат він здавав в оренду особі на прізвище ОСОБА_38 , в іншій проживали вони с ОСОБА_7 . Зі слів ОСОБА_7 йому відомо, що вона проживала у м. Вінниці, а десь у 2015 році переїхала до м. Києва, відкрила свою фірму, де працювала. У неї є молодша сестра, але ОСОБА_7 чомусь з нею не спілкувалась. Він пропонував поїхати туди, але ОСОБА_7 відмовлялась. З молодшою сестрою так і не познайомились. ОСОБА_7 не працювала, у неї на той момент були якісь борги, займалась побутом та спортом. Коли він приходив додому, ОСОБА_7 майже завжди була вдома, усі її витрати фактично сплачував він. Була знайома ОСОБА_7 - ОСОБА_39 , десь на ОСОБА_40 проживала. У них з ОСОБА_7 іноді бували побутові конфлікти через те, що він мало заробляв, палив. ОСОБА_7 є емоційною людиною, скандальна. Під час сварок намагалась дряпати його, могла кричати, побити тарілки. З потерпілим він не був знайомий, однак десь через 3-4 місяці після того, як вони прожили, приблизно у квітні 2020 року, ОСОБА_7 обережно спитала, чи не знає він якогось ОСОБА_31 з першого під`їзду. Казала, що він є її товаришем, вони познайомились років п`ять тому, що він допоміг їй розкрутитись з рекламою. Зі слів, вона приїздила на допомогу. Вона казала, що квартира ОСОБА_31 фактично є її квартирою, оскільки вона сплачувала за неї якісь борги, не тисяча гривень, біля 20 тис., наскільки він зрозумів. Це гроші, які вона заробила, коли працювала. Говорила, що є у м. Вінниці кімната у будинку, який, як він зрозумів, залишили батьки. Також розповідала, що у нього нікого немає, що ОСОБА_30 має намір залишити цю квартиру їй у спадок, оскільки вона йому ще й допомагає. Знає, що у ОСОБА_7 була зв`язка ключів: від його квартири, та ще від чогось, але від чого, йому невідомо. ОСОБА_31 жодного разу не бачив. Однак знає, що його квартира в першому парадному, на 7-му поверсі. Знає, що у ОСОБА_7 було два телефони - «Айфон» та « ОСОБА_41 ». У нього є свій мобільний телефон, з одним номером, яким він користується. Також у неї був ноутбук. 30 липня 2020 року він на 10 днів поїхав у відпустку за кордон. Поїхав з братом, його дружиною та колегою по роботі. ОСОБА_7 з ними не поїхала, оскільки поїздка планувалась ще до знайомства з нею. ОСОБА_7 залишилась в його квартирі. Він залишив їй гроші. Орендар ОСОБА_38 поїхав до себе на батьківщину, у село, ще за три дні до його ( ОСОБА_25 ) від`їзду, а повернувся вже після його повернення. ОСОБА_18 повернувся в Україну приблизно 7-8 серпня. Під час перебування у відпустці він один раз спілкувався з ОСОБА_7 - 3 серпня 2020 року. Він написав, що долетів, розповів про свій відпочинок. ОСОБА_7 написала, що в неї ОСОБА_42 , і вона погано почувається, що не знає, як допомогти її підопічному ОСОБА_43 , який хворіє. З приводу смерті ОСОБА_31 йому нічого відомо не було. Він дізнався про все з новин, коли був у Єгипті. На каналі «ICTV» був сюжет про це. Після того, як ОСОБА_7 написала про ангіну, він їй ще написав, але вона більше не відповіла. Він перерахував 500 гривень на медикаменти. Після цього зв`язку з нею не було. Нікого з її знайомих він не знав. Про хворобу ОСОБА_13 ОСОБА_7 стала розповідати перед його ( ОСОБА_25 ) від`їздом до ОСОБА_44 . Казала, що у нього погіршився стан, що він потребує допомоги та не хоче допомоги від лікарів. Він зрозумів, що це були якісь хронічні хвороби, нібито, було якесь почорніння ніг, проблеми з печінкою, що якісь психічні розлади, що міг «під себе» сходити. Свою допомогу ОСОБА_45 вона пояснювала тим, що він колись допомагав їй. За весь час їхнього спільного проживання ОСОБА_7 ходила до ОСОБА_46 разів 5-6. Вперше вона згадала про ОСОБА_46 десь у червні. Про те, щоб вона ОСОБА_13 якісь там пігулки, ліки давала, йому про це невідомо. Ні про які травми ОСОБА_46 йому невідомо. Конкретно про хвороби печінки ОСОБА_7 не говорила. Розповідала йому про конфлікти з ОСОБА_21 , що вона йому хоче допомогти, а він не розуміє її допомоги. Він знав, що ОСОБА_13 старше його, років під 40. Про знайомих ОСОБА_46 йому нічого невідомо.

ОСОБА_7 існувала за його рахунок у повному обсязі.

Він не телефонував матері ОСОБА_13 , не вимагав гроші, не погрожував.

Про якісь травми у ОСОБА_13 . ОСОБА_7 не розповідала. Про погіршення його стану сказала майже перед його ( ОСОБА_25 ) відпусткою.

Про те, що було 4 серпня 2020 року, він не знає, бо був у відпустці. Останній раз ОСОБА_7 писала 3 серпня 2020 року, що захворіла, що немає можливості допомогти ОСОБА_13 . Про його друзів нічого не знає. Ніби, у ОСОБА_13 і родини не було.

Пам`ятає, що у ОСОБА_47 були якісь борги за якусь оренду, конференцію. Ще щось, точно не пам`ятає.

Конкретно такого, щоб ОСОБА_7 приїхала до нього з сумками, такого не було. Якісь речі потроху вона привозила, але в основному він їй купував речі. Наскільки він розумів, речі вона привозила з офісу. Він не знав, що вона на час знайомства з ним проживала у ОСОБА_13 . Про те, що вона проживала у ОСОБА_13 , це було десь у червні місяці. Десь у червні 2020 року вона повідомила про ОСОБА_13 , який проживає у сусідньому під`їзді, самотня хвора людина, що вона заплатила чомусь за його квартиру борги, що доглядає його, і вона вважала, що та квартира залишиться їй. Були скандали, коли вона говорила, що у неї також є квартира. Скандали були раз у тиждень, нечасто. Іноді він виставляв її з квартири, а потім жалів. Виставляв за двері, коли вона лаялась та била посуд. За дверима вона заспокоювалась. Остання така сварка була приблизно влітку. Вона говорила, що 100 грн. для неї в день мало, щоб він не йшов на поводу у свого брата, що він повинен майже 1000 доларів їй давати на її потреби, тощо. Коли він був на відпочинку, то йому телефонували співробітники поліції, говорили, що в його квартирі якісь заручники. Він думав, що ОСОБА_7 померла із-за хвороби, а з`ясувалось зовсім інше. Це був не відпочинок, а мука якась. Він залишив їй гроші, але, коли вона подзвонила і сказала, що захворіла, він зрозумів так, що гроші вони витратила, тому перевів їй ще 500 грн.

З головою ОСББ він не спілкувався. Тільки коли він приїхав з відпустки та побачив, що його квартира опечатана, він звернувся до голови ОСББ, щоб відкрити квартиру його. ОСОБА_7 та голову ОСББ разом він не бачив.

За продаж майна з боку ОСОБА_7 йому нічого невідомо.

Відповідно до показань в судовому засіданні свідка ОСОБА_19 з обвинуваченою знайомий, оскільки вони мешкали в одній квартирі. Десь на початку березня 2020 року його орендодавець ОСОБА_48 , у якого він орендував кімнату в квартирі, де вони разом мешкали, пішов на побачення та повернувся з обвинуваченою. Вона залишилась. Вони разом проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Він проживав там приблизно з листопада 2019 року. Чим займалась обвинувачена, він не знає, ОСОБА_18 також не повідомляв. За час спільного проживання жодних її знайомих не бачив. Вона не скаржилась на свій стан здоров`я. Востаннє бачив обвинувачену приблизно 20 липня 2020 року, потім приблизно 25 липня він поїхав додому у АДРЕСА_8 і повернувся вже десь 10 серпня 2020 року. ОСОБА_18 через декілька днів після його ( ОСОБА_49 ) від`їзду мав їхати у відпустку зі своїм братом та дружиною брата на десять днів. Коли він поїхав, ОСОБА_18 та ОСОБА_7 ще були вдома. А потім вже йому з відпочинку подзвонив ОСОБА_50 та повідомив, що ОСОБА_51 когось вбила. Він тоді відразу подивився репортажі ЗМІ. Повернувся до квартири він приблизно 9 -10 серпня. ОСОБА_18 вже був вдома. Кілька разів чув сварки між ОСОБА_52 та ОСОБА_53 , однак ніяких погроз не чув. Це були сварки на побутовому підґрунті. Про ОСОБА_46 або якогось ОСОБА_31 , чи сусіда він нічого не знав.

Показання вказаних свідків в частині їхнього проживання в квартирі АДРЕСА_9 знайшли своє підтвердження даними протоколу обшуку від 5 серпня 2020 року, дозвіл на який у подальшому було надано у відповідності до ч. 3 ст. 233 КПК України ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року (ас. 60-69 т. 1 Докази) та який проведений з застосуванням технічних засобів фіксації (відеокамери Panasonic), в період з 17.04 до 18.47 годин в присутності двох понятих, спеціаліста, інших осіб, старшим слідчим з ОВС СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_54 проведений обшук квартири за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_18 , під час якого виявлено та вилучено:

- копії документів на 27 аркушах, зразки паперу з рукописним текстом, рецепт лікаря, упаковка з-під сім-карти, які поміщені в окремі паперові пакети;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серії НОМЕР_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , № НОМЕР_2 , ідентифікаційний код на ім`я ОСОБА_7 (поміщено до спецпакету № 0057322);

- планшет з клавіатурою та зарядним пристроєм із емблемою марки «Майкрософт», ноутбук марки «Emachines» s/n: НОМЕР_3 з зарядним пристроєм та флеш-накопичувачем фіолетового кольору, мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_4 , мобільний телефон «Moto» ІМЕІ: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 із двома картками лайфсел НОМЕР_7 і водафон НОМЕР_8 , мобільний телефон марки «Самсунг» ІМЕІ: НОМЕР_9 із наліпкою на батареї, на якій ручкою нанесено номер телефону « НОМЕР_10 », мобільний телефон Айфон 4 ІМЕІ: НОМЕР_11 (із сім-карткою «водафон»), прозорий сейф-пакет, в якому знаходиться шість сім-карт мобільних операторів ( НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , сім-картка YEZZZ, лайфселл- НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 ), поміщені в спеціальний прозорий пакет № SUD 4010030;

- 2 станки для гоління, які вилучені в паперовий конверт коричневого кольору;

- 3 станки для гоління, які поміщені в паперовий конверт коричневого кольору;

- 1 зубна щітка, яка поміщена в паперовий конверт коричневого кольору;

- пакет чорного кольору, в якому знаходяться особисті речі, а саме одяг, які поміщені до паперового мішку коричневого кольору;

- паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_17 , диплом бакалавра із додатком на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчення на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційна картка на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , договір оренди від 28 листопада 2019 року, укладений між ОСОБА_55 та ОСОБА_19 , фотокартка особи чоловічої статі, трудова книжка на ім`я ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (поміщено до експертного пакету EXP0203458;

- шприц із слідами РБК, поміщений до паперового конверту (ас. 53-58 т. 1 Докази).

Обставини, зафіксовані у протоколі обшуку, також підтверджуються відеозаписом вказаної слідчої дії (ас. 59 т. 1 Докази).

Відповідно до даних протоколу проведення слідчого експерименту від 25 серпня 2020 року слідчим СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_56 , з урахуванням заяви потерпілої ОСОБА_9 , яка не заперечувала та надала згоду на проведення слідчого експерименту за адресою: АДРЕСА_3 , у період часу з 13.49 год. до 19.40 год. проведений слідчий експеримент за участі підозрюваної ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 , понятих, до участі в слідчому експерименті були залучені потерпіла ОСОБА_9 , яка надала згоду на його проведення в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Слідчий експеримент проводився за участю спеціаліста, інших осіб, в присутності понятих. Під час слідчого експерименту застосовувались технічні засоби фіксації - відеокамера Panasonic.

Під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_7 повідомила, що 5 серпня 2020 року приблизно о 6 ранку вона прийшла до ОСОБА_13 , який проживав у сусідньому під`їзді. З собою взяла якісь речі, вату, мазь Вишневського. Двері квартири відчинила своїм ключем та побачила, що ОСОБА_13 лежить на підлозі вже мертвий. Зазначила, що приблизно за декілька тижнів до 5 серпня 2020 року у них з ОСОБА_13 відбувся конфлікт, в ході якого вона штовхнула останнього якоюсь залізякою, негострою, у живіт, щоб він її відпустив. Після цього удару жодних поранень у ОСОБА_13 не було. Далі підозрювана розказала та на місці показала механізм розчленування тіла ОСОБА_13 , внутрішні органи та м`які тканини вона поклала в холодильник, потім вона спакувала руки, ноги та м`які тканини в сумки та залишила квартиру, вказавши свій маршрут до місця де вона почала палити частини тіла ОСОБА_13 , аж доки не була затримана.

Наведені у протоколі слідчого експерименту обставини зафіксовані відеозаписом (ас. 111-120 т. 4 Докази).

Згідно з даними протоколу обшуку від 25 серпня 2020 року, дозвіл на який було надано у відповідності до ч. 1, 2 ст. 233 КПК України на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року (ас. 97-113 т. 1 Докази), у період з 17:56 год. до 22:42 год. слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_57 в присутності двох понятих, спеціаліста, інших осіб, з застосуванням технічних засобів фіксації (відеокамери Panasonic), проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_13 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Nokia» 6275, імеі НОМЕР_18 ; мобільний телефон марки «Bravis», імеі НОМЕР_19 ; мобільний телефон марки «Intertelecom» 203 С, без імеі; мобільний телефон марки «Asus», ітеі НОМЕР_20 ; флешка «Арасег», об`ємом 2 Gb; коробка з-під мобільного телефону «Орро A 5S», які поміщені до сейф пакету №ЕХР0275935;

- планшет білого кольору марки «Go» з штрих кодом « НОМЕР_21 », який поміщено до сейф пакету № ЕХР 0275914;

- папка чорного кольору, всередині якої скріплені файли з різними документами, квитанціями; флешкарта, обмотана скотчем білого кольору; рукописи на паперах різних форматів; договори на туристичне обслуговування; кольорові фотокартки невідомих осіб; файли з рукописами та квитанціями, які поміщені до сейф пакету № SUD 4009080;

- банківська карта «Альфа Банк» № НОМЕР_22 на ім`я «Pasieka»; банківська карта «Idea Bank» № НОМЕР_23 на ім`я « ОСОБА_58 »; карта з-під сім картки оператора «Lifecell» з вказаним номером НОМЕР_24 ; пластикова карта з-під сім картки мобільного оператору «Yezzz.ua» з номером НОМЕР_25 ; сім-картка оператору «лайфселл»; 2 упаковки з-під стартових пакетів оператору «Lifecell» та оператору «Yezzz.ua»; магнітний ключ чорного кольору; візитниця у чохлі червоного кольору з візитівками, які поміщені до сейф пакету № ЕХР 0275923;

- грошові кошти в сумі 800 грн., купюрами номіналом по 200 грн. кожна, які поміщені до паперового конверту;

- велосипед червоно-білого кольору з надписом «Decathlon» з сумкою чорного кольору на рульовій частині велосипеду, який опечатаний печаткою «Для пакетів СУ ГУНП у м. Києві»;

- 3 пили з рукоятками: чорного, синього, срібного кольору; будівельний ніж складний (з лезом); молоток з дерев`яною ручкою обмотаною скотчем; сокира, рукоятка якої обмотана джинсовою тканиною та зв`язана резинкою, які поміщені до паперової коробки коричневого кольору;

- пилка з рукояткою помаранчевого кольору; пилка з обгорнута в тканину, які поміщені до паперового конверту;

- рюкзак чорно-жовтого кольору, поміщено до сейф пакету № SUD 4009081;

- кофта синього кольору зі слідами речовини бурого кольору та джинсова юбка, які поміщені до паперового пакету;

- конверт білого кольору в якому знаходиться лезо зі слідами речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту;

- лезо металеве, яке поміщено до паперового конверту;

- паперовий конверт білого кольору зі слідами речовини бурого кольору, який поміщено до паперового конверту коричневого кольору;

- залізне відро, яке поміщено до паперового пакету;

-3 ножі з рукоятками: дві з яких з чорного кольору рукоятками, один - коричневого, які поміщені до паперового конверту;

- ніж з округлою формою заліза «для нарізання піци», який поміщено до паперової коробки;

- болгарка з рукояткою помаранчевого кольору; шліфувальна машинка синього кольору з скріпленою тканиною на рукоятці; перфоратор зеленого кольору; металевий будівельний зажим темно-зеленого кольору; металевий диск до болгарки, які поміщено до паперової коробки коричневого кольору;

- дві рукавиці з тканини чорного кольору, які поміщено до паперового конверту;

- рюкзак рожево-чорного кольору, в якому знаходився фрагмент тіла, схожий на таз, що знайшло своє відображення на відеозаписі вказаної слідчої дії.

У подальшому, відповідно до постанови слідчого від 26 серпня 2020 року, вилучені під час обшуку предмети, речі та фрагменти тіла визнані речовими доказами (ас. 114-117 т. 1 Докази).

Відповідно до даних протоколу обшуку від 26 серпня 2020 року, дозвіл на який було надано у відповідності до ч. 1,2 ст. 234 КПК України ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року (ас. 136-149 т. 1 Докази), ст. слідчим СУ ГУНП у м. Києві ОСОБА_56 з застосуванням технічних засобів фіксації (відеокамери Panasonic), в період з 17:35 до 19:54 годин в присутності двох понятих, спеціаліста, інших осіб, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено:

- мобільний телефон марки «Хуавей» імеі 1: НОМЕР_26 , імеі 2: НОМЕР_27 , сім 1: НОМЕР_28 , сім 2: НОМЕР_29 чорного кольору, який поміщено до експертного пакету № EXPO 1776440;

- записник коричневого кольору із особистими записами, який поміщено до експертного пакету № EXPO 176439;

- записник без обкладинки на пружині, який поміщено до експертного пакету № EXPO 176439;

- гаманець шкіряний коричневого кольору із картками: картка космо-клуб НОМЕР_30 , картка «Альфа Банк» № НОМЕР_31 , картка «Приватбанк» № НОМЕР_32 , карта для виплат «Приватбанк» № НОМЕР_33 , картка «Моно Банк» № НОМЕР_34 , картка «Приват Банк» Visa Gold № НОМЕР_35 , картка «Укргаз Банк» № НОМЕР_36 , картка «ПУМБ» № НОМЕР_37 , картка «Аптека Доброго дня», картка дисконтна з магазину «RED», посвідчення водія на ім`я ОСОБА_59 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чек на суму 249, 97 грн. із рукописними записами на зворотному боці « НОМЕР_38 з/п НОМЕР_39 , рем. Алексей, які поміщено до експертного пакету№ EXPO 17643 8;

- печатка ТОВ «Дербі Тайм Груп», печатка ПП «Юргаранта», які поміщено до експертного пакету № EXPO 176436;

- флеш-носій червоного кольору та флеш носій чорного кольору, серія POBGH2GRIS 8 Gb, які поміщено до експертного пакету№ EXPO 176436;

- тримачі до сім карток «ВФ Україна» без самих сім карток, НОМЕР_16 , НОМЕР_40 , НОМЕР_15 , коробки до стартових пакетів «Водафон» НОМЕР_16 , НОМЕР_15 , які поміщено до експертного пакету № ЕХР0176437;

- швейні ножиці золотистого кольору, які поміщено паперового конверту коричневого кольору;

- кросівки жіночі сіро-рожево-синього кольору, 38 розмір, марки «Reebok», що знайшло своє відображення на відеозаписі вказаної слідчої дії (ас. 149 т. 1 Докази).

У подальшому, відповідно до постанови слідчого від 27 серпня 2020 року, вилучені під час обшуку предмети, речі визнані речовими доказами (ас. 150-152 т. 1 Докази), на які ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 7 вересня 2020 року накладено арешт (ас. 153- 163 т. 1 Докази).

Даними протоколу огляду речей (документів) від 22 січня 2021 року підтверджується факт огляду слідчим СУ ГУ НП в м. Києві речей, вилучених під час обшуків за адресою: АДРЕСА_2 , та АДРЕСА_3 (ас. 146-158 т. 3 Докази).

Згідно з даними НСРД, отриманими у передбаченому законом порядку, встановлено, що станом на 25 серпня 2020 року місцезнаходження мобільних терміналів з абонентськими номерами: НОМЕР_41 , НОМЕР_42 , - АДРЕСА_3 (ас. 182-194 т. 1 Докази).

За даними протоколу огляду речей і документів від 21 січня 2021 року 3 серпня 2020 року на абонентський номер НОМЕР_43 ОСОБА_13 отримав два вхідних телефонних дзвінка від ОСОБА_7 з номеру НОМЕР_44 та один раз сам зателефонував ОСОБА_7 на її номер телефону НОМЕР_44 (ас. 222 т. 1 Докази).

Також виявлено один неприйнятий виклик (нульова тривалість) 5 серпня 2020 року о 00:57:38 від ОСОБА_7 з номеру НОМЕР_44 на абонентський номер НОМЕР_45 ОСОБА_13 (ас. 221 т. 1 Докази).

Інформація, яка аналізувалась старшим слідчим СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_56 , отримана від операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ТОВ «Лайфселл», ПрАТ «ВФ Україна» у відповідності до вимог ст. 159-164 КПК України (ас. 195-228 т. 1 Докази).

Постановою слідчої ОСОБА_60 від 21 січня 2021 року - DVD-R диски із інформацією операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ТОВ «Лайфселл», ПрАТ «ВФ Україна» визнані речовим доказом (ас. 229-230 т. 1 Докази).

Відповідно до даних протоколу огляду предмету від 22-23 січня 2021 року предметом огляду є мобільний телефон марки «Doogee S80», який вилучений під час обшуку 6 серпня 2020 року за місцем проживання ОСОБА_13 , під час якого виявлено його листування («Svetoch»), який відповідає номеру НОМЕР_45 та яким користувався ОСОБА_13 , з « ОСОБА_61 », який відповідає номеру телефону НОМЕР_44 та яким користувалась ОСОБА_7 , згідно з даними якого о 06:37 год. 5 серпня 2020 року з номеру ОСОБА_13 на номер ОСОБА_7 відправлено повідомлення «мене забирають в лікарню. Приготуй речі на зміну».

Також зафіксовано переписку з номеру ОСОБА_13 з абонентом « ОСОБА_62 » з 29 липня 2020 року, згідно з даними якої обговорюються робочі моменти, та ОСОБА_13 скаржиться на стан здоров`я, наявного у нього «цистіту», на що ОСОБА_63 радить ОСОБА_13 звернутись в лікарню.

5 серпня 2020 року о 09:54 год. з номеру ОСОБА_13 на номер ОСОБА_20 направлено повідомлення «Поїхав в лікарню», та на запитання, в яку, отримана відповідь «я не сам, знайомий везе. Маякну… говорять нічого страшного….» (ас. 231-245 т. 1 Докази).

Згідно з даними протоколу огляду предмету від 23 січня 2021 року оглянуто телефон марки «Huawei», який вилучено 26 серпня 2020 року в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , на якому зафіксовано та відображено листування аналогічного змісту з ОСОБА_13 (ас. 246-253 т. 1 Докази).

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_7 підтвердила обставини того, що це вона, перебуваючи у квартирі ОСОБА_13 , відправила вказані повідомлення і собі, і ОСОБА_64 , у той час, як ОСОБА_13 був вже мертвим, що було підтверджено обвинуваченою і під час апеляційного розгляду.

За даними протоколу слідчого експерименту від 10 вересня 2020 року підозрювана ОСОБА_7 за участю захисника, спеціалістів, понятих розказала та показала, як вона спільно з ОСОБА_13 розчленували чоловіка та жінку (ас. 121-129 т. 4 Докази).

Згідно з висновком експерта від 10 вересня 2020 року № КСЕ-19/111-20/43619 за результатами комплексної судової дактилоскопічної та молекулярно-генетичної експертизи на слідосприймальній поверхні предмета схожого на лезо - слідів папілярних узорів не виявлено (ас. 242-248 т. 2 Докази).

Даними протоколу огляду місця події від 27 жовтня 2020 року за участі потерпілої ОСОБА_9 підтверджується факт надання потерпілою слідчому трьох спортивних сумок (ас. 180-184 т. 3 Докази).

Відповідно до даних висновку експерта від 3 листопада 2020 року № КСЕ-19/111-20/43449 за результатами комплексної судової дактилоскопічної та молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами, виявлених на диску від болгарки (об`єкт №1), на проводі від шліфувальної машинки (об`єкт №7), перфораторі (об`єкт № 8,10), є змішаними, містять генетичні ознаки більше ніж двох осіб та не придатні для ідентифікації.

Генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами, виявлених на шліфувальній машинці (об`єкт №5), на проводі від перфоратора (об`єкт №11), на проводі від болгарки (об`єкт № 16), є змішаними, містять генетичні ознаки більше ніж двох осіб і можуть бути придатні для порівняльного аналізу лише по домінуючому ДНК-профілю, який збігається з генетичними ознаками (ДНК-профіль) зразка кісткової тканини трупа ОСОБА_13 та не збігаються з генетичними ознаками (ДНК - профілем) зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_7 (т. 3 Докази ас. 110-123).

За даними висновку комплексної судової дактилоскопічної та молекулярно-генетичної експертизи № КСЕ-19/111-20/43607 від 12 листопада 2020 року встановлено, що на наданих на дослідження: предметі, схожому на ніж, позначеному як ОСОБА_65 (об`єкти №№ 1,2), на предметі, схожому на ніж, позначеному як «II» (об`єкти №№ 3,4), на предметі, схожому на ніж, позначеному як «III» (об`єкти №№ 5,6) (у постанові слідчого як «три ножі») виявлено клітини з ядрами, крові не виявлено.

Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами, виявлених на предметі, схожому на ніж, позначеному як ОСОБА_65 (об`єкти №№ 1,2), на предметі, схожому на ніж, позначеному як «II» (об`єкти №№ 3,4), на предметі, схожому на ніж, позначеному як «III» (об`єкти №№ 5,6), які наведені в таблиці результатів дослідження (таблиця 1.1 додаток 1).

Генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами, виявлених на предметі, схожому на ніж, позначеному як ОСОБА_65 (об`єкти №№ 1,2), на предметі, схожому на ніж, позначеному як «ІІ» (об`єкти №№ 3,4), на предметі, схожому на ніж, позначеному як «III» (об`єкти №№ 5,6) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразків кісткової тканини трупа ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ас. 147-191 т. 2 Докази).

Відповідно до висновку експерта від 13 листопада 2020 року № КСЕ-19/111-20/43455 за результатами комплексної судової дактилоскопічної та молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що на наданій на дослідження пилці з рукояткою помаранчевого кольору (об`єкти №№ 1, 2) та на пилці обгорнутою тканиною (об`єкт № 3) виявлені клітини з ядрами, кров не виявлена, на пилці обгорнутою тканиною (об`єкт № 4) клітини та кров не виявлені.

Генетичні ознаки (ДНК - профілі) клітин з ядрами, виявлених на пилці з рукояткою помаранчевого кольору та пилці, обгорнутою тканиною (об`єкти №№ 1-3) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками (ДНК - профілями) зразків кісткової тканини трупа ОСОБА_13 , не збігаються з генетичними ознаками (ДНК - профілем) зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_7 (т. 3 Докази ас. 29-41).

За даними висновку експерта від 13 листопада 2020 року № КСЕ-19/111-20/43442 за результатами комплексної судової дактилоскопічної та молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що генетичні ознаки (ДНК - профілі) клітин з ядрами, виявлених на сокирі (об`єкт № 1), клітин з ядрами, виявлених на пилці з рукояткою чорного кольору, а саме: на лезі (об`єкт № 7), на пилці з рукояткою срібного кольору, а саме: на лезі (об`єкт № 13) збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками (ДНК - профілями) зразків кісткової тканини трупа ОСОБА_13 , не збігаються з генетичними ознаками (ДНК - профілем) зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_7 .

Генетичні ознаки (ДНК - профіль) клітин з ядрами, виявлених на сокирі, а саме: на робочій частині (об`єкт № 2), поодиноких клітин з ядрами, виявлених на молотку, а саме: на руків`ї (об`єкт № 3) є змішаними, придатні для ідентифікації тільки по домінуючому ДНК-профілю, який збігається з генетичними ознаками (ДНК - профілями) зразків кісткової тканини трупа ОСОБА_13 та не збігаються з генетичними ознаками (ДНК - профілем) зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Генетичні ознаки (ДНК - профілі) клітин з ядрами, виявлених на молотку, а саме: на робочій частині (об`єкт № 4), на будівельному ножі, а саме: на руків`ї (об`єкт № 5), поодиноких клітин з ядрами, виявлених на будівельному ножі, а саме: на лезі (об`єкт № 6), на пилці з рукояткою чорного кольору, а саме: на руків`ї (об`єкт № 8) є змішаними, містять генетичні ознаки більш ніж двох осіб та не придатні для ідентифікації (ас. 81-95 т. 3 Докази).

Згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/111-20/43502-Б від 17 листопада 2020 року на наданих на дослідження зрізах (об`єкти №№ 1-3) і фрагментах зрізів (об`єкт № 4) з правої руки та зрізах (об`єкти №№ 5-7) і фрагментах зрізів (об`єкт № 8) з лівої руки підозрюваної ОСОБА_7 виявлено клітини з ядрами, крові не виявлено.

2. Встановлені генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами, виявлених на зрізах (об`єкти №№ 1-3) і фрагментах зрізів (об`єкт № 4) з правої руки та зрізах (об`єкти №№ 5-7) і фрагментах зрізів (об`єкт № 8) з лівої руки підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (таблиця 1.1 додаток 1).

3. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами, виявлених на зрізі з правої руки підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (об`єкт № 1) збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не збігаються з генетичними ознаками зразків кісткової тканини трупа ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами, виявлених на зрізах (об`єкти №№ 2,3) і фрагментах зрізів (об`єкт № 4) з правої руки та зрізах (об`єкти №№ 5-7) і фрагментах зрізів (об`єкт № 8) з лівої руки підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є змішаними, збігаються між собою та містять генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зразків кісткової тканини трупа ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (ас. 219-234 т. 2 Докази).

За висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/111-20/43477-Б від 18 листопада 2020 року генетичні ознаки (ДНК - профілі) клітин з ядрами, виявлених на трьох гумових перчатках (об`єкти №№ 1-3,5,6) та на водостічному «коліні» (об`єкт № 7), збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками (ДНК - профілями) зразків кісткової тканини трупа ОСОБА_13 , не збігаються з генетичними ознаками (ДНК - профілем) зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Походження вищевказаних клітин з ядрами від підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виключається (ас. 135-146 т. 2 Докази).

Відповідно до висновку експерта від 4 грудня 2020 року № КСЕ-19/111-20/43447 за результатами судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами на відрі, а саме: на ручці (об`єкт № 1) та на зовнішній поверхні (об`єкти №№ 2, 4, 5), які збігаються між собою та з генетичними ознаками зразка кісткової тканини трупа ОСОБА_13 та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ас. 53-67 т. 3 Докази).

Згідно з висновком судової молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/111-20/43450-Б від 17 грудня 2020 року на наданих на дослідження трусах (об`єкти №№ 2,4,5) виявлена кров людини, на кепці (об`єкт № 1), на трусах (об`єкти №№ 3,6), на кедах (об`єкти №№ 7,8), на бюстгальтері (об`єкти №№ 9,10), на штанах (об`єкти №№ 11-16), на сорочці (об`єкти №№ 17-21), на шкарпетках (об`єкти №№ 22,23) кров не виявлена.

Встановлені генетичні ознаки (ДНК - профілі) слідів крові, виявлених на трусах (об`єкти №№ 2,4,5) (таблиця 1.1, додаток 1).

Генетичні ознаки (ДНК - профілі) слідів крові, виявлених на трусах (об`єкти №№ 2,4,5), збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками (ДНК - профілями) зразків кісткової тканини трупа ОСОБА_13 , не збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію підозрюваної ОСОБА_7 (ас. 53-111 т. 2 Докази).

Згідно з даними експертних досліджень та висновку експерта № 021-1774-2020, дослідження по якому розпочато 6 серпня 2020 року, закінчено 31 грудня 2020 року:

1.(1) При дослідженні трупа ОСОБА_13 виявлені ушкодження з ознаками прижиттєвого походження:

- 3 рани на шкірі передньої черевної стінки, що не проникають в черевну порожнину;

- масивний розрив правої частки печінки.

Ушкодження у вигляді поранень черевної стінки мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що не знаходяться у зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13

Розрив печінки є наслідком однократної ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, що діяв з значною силою в область верхньої ділянки правої половини передньої черевної стінки. Це ушкодження має ознаки небезпеки для життя, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Наявність розриву печінки, недокрів`я органів і тканин, відсутність крові в просвіті судин та крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця, а також слабка вираженість трупних плям у комплексі свідчать про те. що смерть ОСОБА_13 спричинила отримана ним закрита травма живота у вигляді розриву печінки, що супроводжувалось ОСОБА_14 внутрішньою кровотечею та призвело до крововтрати.

Розчленування трупа ОСОБА_13 та видалення органів черевної і грудної порожнин проведено після настання його смерті з використанням плаского ріжучого предмета, який мав гостре лезо.

Надані на дослідження фрагменти верхніх кінцівок є частинами відсутніх ділянок тіла трупа ОСОБА_13 (ас. 1-23 т. 2 Докази).

Відповідно до даних висновків експертних досліджень та висновку експерта № 022-61-1774-2020, дослідження по якому розпочато 6 серпня 2020 року, а закінчено 31 грудня 2020 року, при дослідженні трупа ОСОБА_13 виявлені ушкодження з ознаками прижиттєвого походження:

- 3 рани на шкірі передньої черевної стінки, що не проникають в черевну порожнину;

- масивний розрив правої частки печінки.

Встановлення механізму спричинення непроникаючих поранень черевної стінки та індивідуальних властивостей предметів, якими вони могли бути нанесені, за результатами проведення медико-криміналістичного дослідження не є можливим. Ушкодження у вигляді поранень черевної стінки мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що не знаходяться у зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13

Розрив печінки є наслідком однократної ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, що діяв з значною силою в область верхньої ділянки правої половини передньої черевної стінки. Це ушкодження має ознаки небезпеки для життя, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Наявність розриву печінки, недокрів`я органів і тканин, відсутність крові в просвіті судин та крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця, а також слабка вираженість трупних плям у комплексі свідчать про те, що смерть ОСОБА_13 спричинила отримана ним закрита травма живота у вигляді розриву печінки, що супроводжувалось ОСОБА_14 внутрішньою кровотечою та призвело до крововтрати.

Надані на дослідження фрагменти верхніх кінцівок є частинами відсутніх ділянок тіла трупа ОСОБА_13 .

Рани в надлобковій ділянці виникли за 2-3 доби до настання смерті ОСОБА_13

Травма живота спричинена за 30-60 хв. до настанням смерті ОСОБА_13 .

Стан виявлених трупних явищ свідчить про те, що його смерть настала за 48-72 годин до дослідження трупа ОСОБА_13 , яке було проведене 6 серпня 2020 року. При виникненні травми живота ОСОБА_13 міг знаходитись в різноманітних статичних та динамічних положеннях.

2. В крові трупа етиловий спирт не знайдений. В органах трупа снодійні, наркотичні та сильнодіючі речовини не виявлені.

3. Розчленування трупа ОСОБА_13 та видалення органів черевної і грудної порожнин проведено після настання його смерті з використанням плаского ріжучого предмета (предметів), який (які) мав (мали) гостре лезо. Розчленування в області кінцівок проведене на межі анатомічних ділянок - рівнях ліктьових суглобів та кульшових суглобів, в області тулуба на межі грудної та черевної порожнин, вилучення органів проведене окремими комплексами без ушкоджень органів. В лініях розчленувань виявлені ознаки неодноразової дії леза гострого предмета. Встановлення послідовності розчленування, часу розчленування, терміну на протязі якого воно відбувалось та кількості осіб, які могли провести розчленування, за даними дослідження не є можливим. Особа, що здійснювала розчленування володіє знаннями анатомії людини та секційної техніки.

Судово-медичних даних, які б вказували на ознаки токсичної дії перерахованими лікарськими засобами на організм ОСОБА_13 немає (ас. 30-38 т. 2 Докази).

Згідно з висновком експерта № 022-5-1774-2021 від 18 січня 2021 року, розрив печінки є наслідком однократної ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, що діяв з значною силою в область верхньої ділянки правої половини передньої черевної стінки. Таким предметом могли бути поверхні руки, ноги, тупий предмет в руці на який посилається у протоколі слідчого експерименту ОСОБА_7 , та інше. Травма живота спричинена за 30-60 хв. до настанням смерті ОСОБА_13 , давність її можливого виникнення в інший час виключається.

Можливість спричинення травми живота внаслідок падіння з вертикального або близького до нього положення виключається (ас. 51-52 т. 2 Докази).

Відповідно до висновку комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 154 від 17 листопада 2020 року ОСОБА_7 у період часу, до якого відносяться діяння, в скоєнні яких вона на даний час підозрюється, на будь-який психічний розлад не страждала. За своїм психічним станом вона могла усвідомлювати свої дії та керувати ними.

ОСОБА_7 на даний час на будь-який психічний розлад не страждає. За своїм психічним станом вона може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (ас. 195-198 т. 4 Докази).

За висновком комісійної судової психологічної експертизи у кримінальному провадженні від 25 листопада 2020 року № 23708/23709/20-61 у поведінці ОСОБА_7 наявні психологічні особливості, властиві для самостійного відтворення нею подій під час проведення за її участю слідчих експериментів від 25 серпня 2020 року та 10 вересня 2020 року.

У відеозаписах слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 від 25 серпня 2020 року та 10 вересня 2020 року ознак здійснення на неї психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у проведенні даної слідчої дії, не виявлено. У відеозаписах слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 від 25 серпня 2020 року та 10 вересня 2020 року наявні психологічні ознаки щирості та психологічні ознаки нещирості у процесі надання нею відповідей на поставлені питання із загальним переважанням психологічних ознак щирості над психологічними ознаками нещирості (ас. 130-137 т. 3 Докази).

Даними протоколу огляду від 6 серпня 2020 року підтверджуються обставини огляду та дослідження слідчим СУ ГУ НП в м. Києві ОСОБА_57 інтернет сторінки ОСОБА_7 в соціальній мережі «Facebook» ІНФОРМАЦІЯ_4 (ас. 138-145 т. 3 Докази).

Постановою слідчого від 25 січня 2021 року скляну пляшку «Сомерсбі» та паперовий стаканчик, чорну сумку з червоними вставками після проведення експертного дослідження, чорну сумку з фіолетовими вставками після проведення експертного дослідження, одяг ОСОБА_7 (кепка, труси, кеди, бюстгальтер, штани, сорочка, шкарпетки) після проведення експертного дослідження; відро та первинне пакування після проведення експертного дослідження; предмет, схожий на ніж після проведення експертного дослідження; водостічне «коліно» з раковини у картонній коробці після проведення експертного дослідження; одяг, вилучений 6 серпня 2020 року в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , а саме штани, футболка, кепка, рушник, шкарпетки, пакет, після проведення експертного дослідження; зразок букального епітелію ОСОБА_7 після проведення дослідження; зрізи та фрагменти зрізів нігтьових пластин з правої руки ОСОБА_7 після проведення експертного дослідження; зрізи та фрагменти зрізів нігтьових пластин з лівої руки ОСОБА_7 після проведення експертного дослідження; контрольний зразок дистильованої води на марлевий бинт у первинному пакуванні, первинне пакування змивів з правої та лівої руки трупа ОСОБА_13 після проведення експертного дослідження; лезо та первинне пакування після проведення експертного дослідження; лезо та первинне пакування після проведення експертного дослідження; шість недопалків сигарет «Parlament» та один недопалок марки «LD» разом із первинним пакуванням після проведення експертного дослідження; 1 арк. паперу з накл. відрізком липкої стрічки з 1 слідом папілярного узору із попередньою упаковкою після проведення експертного дослідження; зрізи нігтьових пластин з правої руки трупа, після проведення експертного дослідження; зрізи нігтьових пластин з лівої руки трупа після проведення експертного дослідження; три предмети, схожі на ножі після проведення експертного дослідження; три резинові перчатки після проведення експертного дослідження; пилка з рукояткою помаранчевого кольору та пилка, обгорнута тканиною після проведення експертного дослідження; паперовий пакет разом із первинним пакуванням після проведення експертного дослідження; велосипедна сумка зеленого кольору після проведення експертного дослідження; рюкзак після проведення експертного дослідження; зразок кісткової тканини трупа ОСОБА_13 після проведення експертного дослідження; болгарку, шліфмашинку, перфоратор (інструменти) після проведення експертного дослідження; 3 пили з рукоятками чорного, синього та срібного кольорів, буд. ніж, молоток, сокира після проведення експертного дослідження; станки для гоління; зубна щітка; пакет чорного кольору, у якому знаходяться особисті речі, шприц із слідами РБК; простирадло білого та простирадло зеленого кольору зі слідами РБК, рукописні записи особистого характеру на різних поверхнях, молоток, змиви, контрольний зразок марлевого бинта з дистильованою водою визнано речовими доказами та передано на зберігання до Деснянського УП ГУНП у м. Києві (ас. 159-168 т. 3 Докази).

Згідно з протоколом доступу до речей і документів від 12 січня 2021 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 23 грудня 2020 року, якою надано право тимчасового доступу до документів (інформації) з можливістю вилучення їх копій, які перебувають у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_66 , робоче місце нотаріуса якої розташовано за адресою: АДРЕСА_10 , а саме: заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_67 28 травня 2019 року за реєстровим № 937, на нотаріальному бланку № ННН339729; документи, на підставі яких він був посвідчений, реєстр для реєстрації нотаріальних дій за 2019 рік, що містить запис про заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_67 28 травня 2019 року за реєстровим № 937 у повному обсязі, слідчим вилучені копія заповіту ОСОБА_13 , копія паспорту на його ім`я, копія картки фізичної особи - платника податків, які посвідчені нотаріусом «згідно оригіналу(ас. 36-61 т. 4 Докази).

За даними протоколу огляду від 13 січня 22021 року копії заповіту встановлено, що він складений 28 травня 2019 року ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за змістом якого ОСОБА_68 заповів належне йому на день смерті нерухоме майно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ас. 52 т. 4 Докази).

Постановою слідчого від 23 січня 2021 року вилучені документи визнані речовими доказами та передані на зберігання до Деснянського УП ГУ НП у м. Києві (ас. 27-35 т. 4 Докази).

Даними протоколу огляду речей та предметів від 22 січня 2021 року підтверджуються обставини, що старшим слідчим СУ ГУ НП у м. Києві ОСОБА_56 оглянуто два паспорти та ідентифікаційний код ОСОБА_7 , які були вилучені під час обшуку 5 серпня 2020 року за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 (ас. 199 - 205 т. 4 Докази).

Оцінюючи та аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази, суд першої інстанції дійшов такого висновку.

Так, суд першої інстанції констатував, що у судовому засіданні встановлено та не заперечувалось ані обвинуваченою, ані її захисником, що ОСОБА_7 та ОСОБА_13 були знайомі протягом тривалого часу; що спочатку ОСОБА_7 проживала спільно із ОСОБА_13 за адресою: АДРЕСА_3 , а з березня 2020 року обвинувачена ОСОБА_7 з`їхала від ОСОБА_13 та почала проживати спільно із ОСОБА_18 за адресою: АДРЕСА_2 , тобто, в сусідньому під`їзді. При цьому в обвинуваченої залишились ключи від квартири ОСОБА_13 , які були вилучені під час її затримання 5 серпня 2020 року.

Також суд акцентував увагу, що обвинувачена заперечувала, що завдала ОСОБА_13 удар в верхню ділянку правої половини передньої черевної стінки, що призвів до закритої травми живота у вигляді розриву печінки.Зокрема, в судовому засіданні обвинувачена стверджувала, що коли 5 серпня 2020 року вона прийшла до ОСОБА_13 та відкрила двері своїми ключами, він вже був мертвим, а вона, злякавшись його погроз, що з нею може статись щось недобре, а також пам`ятаючи, що він хотів, щоб його тіло спалили, вирішила його розчленувати та спалити. Зазначила, що під час досудового розслідування, під час слідчого експерименту 25 серпня 2020 року оговорила себе в частині того, що ударила ОСОБА_13 за декілька тижнів до 5 серпня 2020 року якоюсь «залізякою», оскільки на неї морально тиснули та погрожували працівники поліції. З приводу свого «побиття» в неї була прийнята заява про вчинене кримінальне правопорушення.

Перевіряючи доводи обвинуваченої про застосування до неї незаконних методів ведення слідства, суд врахував, що прокурором у процесі надано постанову про закриття кримінального провадження від 12 травня 2022 року, за змістом якої кримінальне провадження, внесене 15 вересня 2020 року під № 0001822, закрито старшим слідчим Другого СВ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_69 , у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення у діях працівників поліції (ас. 213-215 т. 2).

Додатково на запит суду направлено протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від 6 серпня 2020 року, згідно з даними якої ОСОБА_7 повідомила, що «5 серпня 2020 року близько 19 години за адресою: АДРЕСА_7 , у відділенні поліції нанесли тілесні ушкодження працівники поліції» (ас. 23-25 т. 3).

Окрім того, на запит суду КНП «Центр ЕМД та МК» повідомило, що згідно з реєстрацією викликів у базі АІДС 5 серпня 2020 року о 23.13 год. з приводу «побили» за адресою: АДРЕСА_7 , до пацієнта на прізвище Пасєка зареєстрований один виклик екстреної медичної допомоги за № 1581, проте карта виїзду швидкої медичної допомоги не зберіглась у зв`язку із закінченням терміну зберігання медичної документації (ас. 20-21 т. 3).

З огляду на встановлені обставини, те, що органом досудового розслідування в день затримання обвинуваченої ОСОБА_7 (5 серпня 2020 року) до неї на її вимогу викликано швидку медичну допомогу, а 6 серпня 2020 року працівником Деснянського УП ГУНП у м. Києві прийнято заяву про вчинене кримінальне правопорушення, суд дійшов висновку, що були вжиті усі належні та необхідні заходи для ініціювання офіційного ефективного розслідування заяви підозрюваної, яке було проведено відповідно до вимог КПК та не підтвердило факту застосування до ОСОБА_7 недозволених методів під час проведення досудового розслідування.

Інших заяв від обвинуваченої ОСОБА_7 чи її захисника не надходило.

Окрім того, доводи обвинуваченої, що під час слідчого експерименту 25 серпня 2020 року вона оговорила себе в частині завдання удару ОСОБА_13 , а також змушена була розказати про обставини вчиненого нею розчленування через погрози та вмовляння з боку працівників поліції, судом визнані надуманими та такими, що покликані поставити під сумнів вказану слідчу дію, яка проводилась відповідно до вимог ст. 240 КПК України у присутності захисника.Також судом першої інстанції перевірялись доводи сторони захисту про визнання недопустимим протоколу обшуку та додатку до нього, який проводився в квартирі 39, з огляду на позицію захисту, що обстановка в квартирі після першого обшуку суттєво змінилась, оскільки передбачена ст.236 КПК України процедура була дотримана. Судом констатовано, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , було дійсно проведено два обшуки - 6 та 25 серпня 2020 року на підставі ухвал слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 10 серпня 2020 року та 13 серпня 2020 року, відповідно, а отже у суду відсутні підстави вважати протокол обшуку від 25 серпня 2020 року недопустимим доказом.

Також судом першої інстанції критично оцінені доводи обвинуваченої, що вона не завдавала ударів ОСОБА_13 , а лише розчленувала, оскільки, як встановлено судом, у вказаному кримінальному провадженні проведена велика кількість слідчих (розшукових) дій, у тому числі щодо встановлення місцезнаходження рештків тіла ОСОБА_13 , тощо. З моменту затримання ОСОБА_7 висувала різні версії обставин вчиненого нею кримінального правопорушення, про що повідомили свідки ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_27 , тощо. Щоб уникнути кримінальної відповідальності, надіслала з телефону ОСОБА_13 , перебуваючи у його квартирі, на свій номер, при цьому лишивши свій телефон за місцем свого проживання, та направила на номер телефону ОСОБА_70 повідомлення, щоб склалась думка, що ОСОБА_13 ще живий.Про заподіяння ОСОБА_13 тілесного ушкодження «якоюсь залізякою», оскільки між ними відбувся конфлікт та «щоб він її відпустив», ОСОБА_7 повідомила під час слідчого експерименту 25 серпня 2020 року, щоправда, зазначила, що це відбулось за декілька тижнів до його смерті.Проте, згідно з висновками експерта, смерть ОСОБА_13 спричинена через масивний розрив правої частки печінки та є наслідком однократної ударної дії тупого предмета. Травма живота спричинена за 30-60 хвилин до настання смерті ОСОБА_13 , а стан виявлених трупних явищ свідчить про те, що його смерть настала за 48-72 годин до дослідження трупа ОСОБА_13 , яке було проведене 6 серпня 2020 року.

Судом не прийнято до уваги доводи сторони захисту, що стороною обвинувачення не доведено можливості отримання тяжкого тілесного ушкодження самостійно чи від будь-яких сторонніх осіб. При цьому судом враховано, що за результатами слідчого експерименту було проведено експертизу № 022-5-1774-2021 від 18 січня 2021 року, за висновком якої розрив печінки є наслідком однократної ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, що діяв з значною силою в область верхньої ділянки правої половини передньої черевної стінки. Таким предметом могли бути поверхні руки, ноги, тупий предмет в руці, на який посилається у протоколі слідчого експерименту ОСОБА_7 , та інше. Травма живота спричинена за 30-60 хв. до настанням смерті ОСОБА_13 , давність її можливого виникнення в інший час виключається, як і виключається можливість спричинення травми живота внаслідок падіння з вертикального або близького до нього положення.

Про заподіяння тілесного ушкодження ОСОБА_13 ОСОБА_7 повідомила 25 серпня 2020 року, а експертизи, якими було встановлено ушкодження та причини смерті ОСОБА_13 , завершені у грудні 2020 року.

В судовому засіданні встановлено, що місцем вчинення вказаного злочину є квартира АДРЕСА_4 , ключі від якої були вилучені у ОСОБА_7 під час її затримання та, з її слів, перебували у неї навіть після того, як вона переїхала жити до ОСОБА_18 .

Судом визнані слушними доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення так і не було встановлено знаряддя злочину, проте, водночас судом враховано, що за місцем проживання ОСОБА_13 виявлено значну кількість інструментів та проведено ряд експертиз, що свідчить про намагання сторони обвинувачення встановити знаряддя злочину, однак, генетичні ознаки клітин з ядрами, як правило, були не придатні для ідентифікації. Більш того, ОСОБА_7 була затримана саме під час, коли намагалась знищити рештки тіла, а, отже, мала достатньо часу, щоб знищити знаряддя злочину або свої сліди на ньому.

При цьому судом визнано неналежним доказом та виключено з числа доказів протокол слідчого експерименту від 10 вересня 2020 року, під час якого підозрювана ОСОБА_7 в присутності свого захисника, спеціалістів, понятих розказала та показала, як вона спільно із ОСОБА_13 розчленували чоловіка та жінку, оскільки відомості, які у ньому викладені, не стосуються вказаного кримінального провадження.

Також судом враховано, що мотивом вчинення злочину стали раптові неприязні відносини з боку ОСОБА_7 до ОСОБА_13 через конфлікт, який між ними виник.

З огляду на встановлені обставини, суд першої інстанції дійшов висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме, у спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, тобто умисного тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за встановлених судом обставин.

Перевіряючи доводи апеляційних скарг, дослідивши повторно за клопотанням сторін обставини та допитавши свідка ОСОБА_20 , колегія суддів доходить такого висновку.

Допитаний 26 липня 2023 року під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_63 показав, що близько 12 років тому назад познайомився з ОСОБА_13 по роботі, він виготовлював рекламну продукцію, а він ( ОСОБА_23 ) її встановлював по м. Києву, по іншим містам. Це орієнтовний час, пройшло багато часу. Стосовно смерті ОСОБА_13 йому відомо зі слів слідчого, коли його ( ОСОБА_23 ) викликали та повідомили, що у ОСОБА_13 була насильницька смерть. Перед смертю ОСОБА_13 він з останнім спілкувався. Трохи більше за тиждень до його смерті він вийшов на зв`язок, говорив, що у нього чи рана, чи гангрена, щось таке чи з ногою, чи з рукою. Він ( ОСОБА_23 ), буквально за декілька днів до смерті ОСОБА_46 запропонував ОСОБА_45 на таксі самому поїхати до лікарні, але ОСОБА_13 відмовився. Тоді він ( ОСОБА_23 ) запропонував приїхати до ОСОБА_46 та відвезти його в лікарню, але ОСОБА_13 і на це відмовився. Він запитував у ОСОБА_46 адресу, але ОСОБА_71 не говорив, повідомивши, що, якщо йому не стане краще за день-два, тоді він повідомить адресу, і він ( ОСОБА_23 ) його відвезе. На той час вони переписувались тільки по « ОСОБА_72 ».

Він у ОСОБА_46 бував дома, але чи є це місце його проживання, не знає. Він бував і по вул. Березняківський. Це було перед ковідом. ОСОБА_71 до нього звертався про фінансову допомогу, але тоді він ( ОСОБА_23 ) не міг йому фінансово допомогти, але приносив ОСОБА_45 їжу, купляв йому пакети гречки, рису та інше. Останній раз він бачився з ОСОБА_21 до ковіда за рік або півроку, саме перед смертю не бачився. ОСОБА_71 взагалі зник десь на рік-два, говорив перед цим, що хоче виїхати на пмж до Європи. Тому він вважав, що ОСОБА_71 вже там, на зв`язок він не виходив. Під час виконання завдань - рекламної продукції він запрошував своїх знайомих, друзів, щоб йому допомагали. Декілька разів він бачив цих друзів, на виробництві, але він ( ОСОБА_23 ) їх вже не пам`ятає.

Перед смертю ОСОБА_71 з приводу роботи не звертався, а звертався за дружньою допомогою. Він ( ОСОБА_23 ) поважав ОСОБА_46 , як фахівця, тому що таких фахівців по виготовленню рекламної продукції дуже мало.

З приводу останньої переписки, то ОСОБА_71 вийшов з ним на зв`язок. Він ( ОСОБА_23 ) запитав, як справи, як самопочуття, може потрібна допомога, оскільки поважав ОСОБА_46 як фахівця, який був близький йому по духу, він знав, яка це була людина, яка фірма у нього була, і він завжди намагався ОСОБА_45 допомогти, чим міг. По його словам, його працівники у нього розкрали інструменти, у зв`язку з цим йому прийшлося закривати свою фірму, він залишився сам. Його ( ОСОБА_23 ) допомога спрямовувалась на те, що, можливо пройде час, що він, як підприємець, візьме себе в руки та відновить виробництво. Можливостей відновити виробництво у нього було безліч.

Усю переписку з ОСОБА_21 він ( ОСОБА_23 ) надав слідчому, але пам`ятає, що у той останній період ОСОБА_71 говорив, що у нього якась частина тіла: чи нога, чи рука в поганому стані, від неї був неприємний запах, він потребував допомоги, але не казав, звідки вона у нього з`явилась. Як він пам`ятає, мова йшла про ногу чи руку. ОСОБА_71 не розповідав, щоб йому хтось наніс тілесні ушкодження. Він перед тим, як перестав виходити на зв`язок, розповідав, що у нього була дівчина, та з нею він хотів переїхати до Європи, але розповів, що вона загинула у літаку через підвищення тиску зупинилось серце, та він дуже переживав з цього приводу. Через певний час він просто пропав.

Чи міг ОСОБА_71 сам пересуватись, він не знає, але, якщо він ( ОСОБА_23 ) пропонував ОСОБА_45 їхати до лікарня, а той тягнув з цією допомогою, то є декілька варіантів: або він не хотів туди йти, або не було грошей на таксі, або не міг. Йому (Привроцькому) невідомо.

Причин, чому він не може звернутись до лікарні, не пояснював, а може він ( ОСОБА_23 ) не пам`ятає.

Йому ( ОСОБА_23 ) відомо, що на той часу, коли вони ще спілкувались, у ОСОБА_46 було багато боргів. Йому невідомо, чи віддавав ОСОБА_71 ці кредити, ні разу за весь час не давав натяку на те, що йому хтось погрожував, він не казав, що його шукає поліція за борги. ОСОБА_71 - неконфліктна людина, він ( ОСОБА_23 ) не пам`ятає, щоб ОСОБА_71 брав участь у якихось бійках, не було навіть натяку на агресію.

ОСОБА_71 цікавився Біблією, на цю тему вони декілька разів з ним спілкувались, але відношення до ОСОБА_73 у ОСОБА_46 своєрідне, він цитував вірші з Біблії, але не розповідав, що хоче позбавитися життя. ОСОБА_71 не захоплювався окультизмом.

Оцінюючи показання свідка ОСОБА_20 відносно обставин, які є предметом даного кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку, що вони підтверджують факт наявності у ОСОБА_13 рани та те, що між ОСОБА_74 та ОСОБА_21 відбувалась переписка по «Вайберу» незадовго до смерті останнього. Будь-яких доказів на підтвердження або спростування обставин вчинення ОСОБА_7 злочину, наведені показання не містять.

При цьому, колегія суддів приймає до уваги, що обставини нанесення ОСОБА_7 . ОСОБА_13 тілесного ушкодження металевим негострим предметом, про що останньою було зазначено 25 серпня 2020 року під час слідчого експерименту, знайшли у подальшому своє відображення у висновку судово-медичної експертизи № 021-1774-2020 від 31 грудня 2020 року, за змістом якого розрив печінки є наслідком однократної ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, що діяв з значною силою в область верхньої ділянки правої половини передньої черевної стінки. Це ушкодження має ознаки небезпеки для життя, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень.

Також колегія суддів звертає увагу, що під час проведення слідчого експерименту саме ОСОБА_7 , відповідаючи на запитання слідчої щодо її стосунків з ОСОБА_13 , вказала на постійні конфлікти з останнім, розповіла та показала, як і внаслідок чого, з якою метою штовхнула ОСОБА_13 «негострою залізякою в живіт» («Хотіла сильно штовхнути, щоб він зрозумів, що я не буду піддаватись. Він тримав залізяку, я її тримала. Я штовхала, щоб він зрозумів, що я буду чинити опір. Штовхнула його в живіт Він став. Побачила, що кров не йде, і пішла. Він був в одязі. Штовхнула його, щоб він зрозумів, що я буду штовхати, опиратись, щоб він зрозумів, що я силу буду застосовувати, щоб йому було боляче, та таке. На тілі нічого не було. Приблизно через тиждень сказав, що йому погано, що буде помирати. Я прийшла, він каже: «Подивись, що у мене». Не каже, що це я його штовхнула. Я подивилась, рана появилась приблизно у тому місці), зазначила місце нанесення такого удару, вказала про відсутність ран на той час у ОСОБА_13 та те, що ОСОБА_13 у той час був одягнутий, і лише після того, коли саме захисник ОСОБА_8 вказав на те, що раніше ОСОБА_7 таких показань не давала, а слідчий експеримент проводиться з метою перевірки наданих до слідчого експерименту показань, ОСОБА_7 перестала відповідати на питання, пов`язані з нанесенням удару ОСОБА_13 .

При цьому колегія суддів враховує, що ОСОБА_7 називала різний проміжок часу, коли нею був нанесений удар ОСОБА_13 (декілька тижнів, 4 тижні, за тиждень), однак, за висновками експертів тілесне ушкодження ОСОБА_13 було нанесено за 30-60 хвилини до настання смерті останнього.

За висновками експертів рани в надлобковій ділянці у ОСОБА_13 виникли за 2-3 доби до настання його смерті.

Даними висновку експерта № 022-5-1774-2021 від 18 січня 2021 року підтверджується, що розрив печінки є наслідком однократної ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, що діяв з значною силою в область верхньої ділянки правої половини передньої черевної стінки. Таким предметом могли бути поверхні руки, ноги, тупий предмет в руці на який посилається у протоколі слідчого експерименту ОСОБА_7 , та інше. Травма живота спричинена за 30-60 хв. до настанням смерті ОСОБА_13 , давність її можливого виникнення в інший час виключається. Можливість спричинення травми живота внаслідок падіння з вертикального або близького до нього положення виключається.

Також даними висновку експерта № 022-61-1774-2020 від 31 грудня 2020 року підтверджується, що наявність розриву печінки, недокрів`я органів і тканин, відсутність крові в просвіті судин та крововиливи під ендокардом лівого шлуночка серця, а також слабка вираженість трупних плям у комплексі свідчать про те, що смерть ОСОБА_13 спричинила отримана ним закрита травма живота у вигляді розриву печінки, що супроводжувалось ОСОБА_14 внутрішньою кровотечою та призвело до крововтрати. Травма живота спричинена за 30-60 хв. до настання смерті ОСОБА_13 , яка, з огляду на стан виявлених трупних явищ свідчить про те, що його смерть настала за 48-72 годин до дослідження трупа ОСОБА_13 , яке було проведене 6 серпня 2020 року з 09.20 до 14 год., тобто, смерть ОСОБА_13 могла настати у проміжок часу приблизно з 09.20 год. 3 серпня 2020 року до 14 год. 4 серпня 2020 року.

За даними переписки між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , а також між ОСОБА_13 та свідком ОСОБА_74 , за відсутності будь-яких доказів, що протягом часу переписки смс-повідомлення від імені ОСОБА_13 писала інша особа, ОСОБА_13 станом на період 3 серпня 2020 року та до 14.18 год. 4 серпня 2020 року був живий.

Згідно з показаннями обвинуваченої під час судового розгляду вона спілкувалась з ОСОБА_13 по «Вайберу» до 4 серпня 2020 року до 14 год.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 переписка ведеться досить тривалий час, починаючи з 21.49 год. 3 серпня до 00.56 год. 4 серпня, після цього 4 серпня 2020 року з 09.54 год. до 12.07 год., під час якої ведеться розмова, що ОСОБА_13 буде чекати ОСОБА_7 , поки вона прийде. О 13.57 год. 4 серпня 2020 року у переписці ОСОБА_7 задає ОСОБА_13 питання, чи живий він. Отримавши відповідь, що він лежить, не може стояти, хотів до туалету (закінчено о 14.18 год.), задавши запитання, чи вставав він (о 14.25 год.), наступні записи ОСОБА_7 розпочинаються 4 серпня 2020 року о 20.08 год., на які відповіді остання вже не отримує.

Відеозаписами камер спостереження будинку АДРЕСА_6 , які є об`єктивними доказами у справі, незалежними від сприйняття будь-якої особи, спростовуються показання обвинуваченої, що вона лише зранку 5 серпня 2020 року прийшла до ОСОБА_13 та побачила, що він мертвий, оскільки камерами відеоспостереження зафіксовано тільки те, що ОСОБА_7 5 серпня 2020 року вийшла з під`їзду будинку, маючи за плечима рюкзак, а в руках сумку.

Доводи захисника про те, що показання ОСОБА_7 на досудовому слідстві та слідчий експеримент з ОСОБА_7 не можуть бути доказами її вини через недопустимість внаслідок порушення норм процесуального закону під час їх отримання внаслідок тортур, яких вона зазнала при затриманні, були предметом перевірки під час судового розгляду, і, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції, з урахуванням встановлених обставин, дійшов обґрунтованого висновку про безпідставність таких доводів.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що у кримінальному провадженні № 0001822, внесеному 15 вересня 2020 року на підставі заяви ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 365 КК України, за результатами проведеного досудового розслідування слідчим винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення в діях працівників поліції, і стороною захисту не надано жодних доказів на підтвердження обставин оскарження цієї постанови або її скасування, тобто, на даний час постанова слідчого про закриття кримінального провадження набрала законної сили, і будь-яких доказів на спростування вказаних обставин сторона захисту не надала.

При цьому колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту в присутності захисника та понятих зазначені обставини вчинення кримінального правопорушення та його деталі, які могла знати лише особа, яка їх безпосередньо вчинила, і які у подальшому були підтверджені іншими, зібраними під час досудового розслідування та дослідженими в судовому засіданні, доказами в їх сукупності.

Водночас колегія суддів приймає до уваги, що за висновком комісійної судової психологічної експертизи у кримінальному провадженні від 25 листопада 2020 року № 23708/23709/20-61 у поведінці ОСОБА_7 наявні психологічні особливості, властиві для самостійного відтворення нею подій під час проведення за її участю слідчих експериментів від 25 серпня 2020 року та 10 вересня 2020 року. У відеозаписах слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 від 25 серпня 2020 року та 10 вересня 2020 року ознак здійснення на неї психологічного впливу з боку осіб, які брали участь у проведенні даної слідчої дії, не виявлено. У відеозаписах слідчих експериментів за участю ОСОБА_7 від 25 серпня 2020 року та 10 вересня 2020 року наявні психологічні ознаки щирості та психологічні ознаки нещирості у процесі надання нею відповідей на поставлені питання із загальним переважанням психологічних ознак щирості над психологічними ознаками нещирості.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника про те, що обшук від 25 серпня 2020 року у квартирі потерпілого та всі похідні докази є неналежними, так як всі об`єкти знайдені під час цього обшуку очевидно підкинуті на місце події, оскільки не були виявлені в цій же квартирі в день затримання ОСОБА_7 під час обшуку, на думку колегії суддів, є непереконливими та спростовуються показаннями самої ОСОБА_7 в суді першої інстанції по обставинах розчленування тіла ОСОБА_13 та розкладання частин тіла у пакети, рюкзаки, тощо, так і тим, що самою ОСОБА_7 було чітко зазначено, що тазову кістку вона поклала у чорно-рожевий рюкзак, та зазначила місце, де його залишила, - десь біля дивану, і у подальшому під час проведення обшуку 25 серпня 2020 року саме там і був виявлений рюкзак з тазовою кісткою ОСОБА_13 .

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що підставою проведення обшуку 25 серпня 2020 року були саме показання ОСОБА_7 та встановлені під час досудового розслідування обставини, і наведені обставини знайшли своє відображення як у клопотанні слідчого, так і в ухвалі слідчого судді.

За встановлених обставин, на думку колегії суддів, доводи захисника про те, що речі, які визнані доказами по справі постановою від 26 серпня 2020 року, не можуть бути доказом у справі внаслідок їх неналежності, так як ці речі не були описані у даній квартирі під час першого обшуку, а явно з`явилися в квартирі після першого обшуку, є безпідставними та додатково спростовуються змістом протоколу обшуку від 25 серпня 2020 року, в якому зафіксовані виявлені та вилучені в ході обшуку предмети, які у подальшому постановою слідчого від 26 серпня 2020 року визнані речовими доказами.

Доводи захисника про те, що судом не враховано, що зі слів допитаних осіб ОСОБА_13 цікавився життям після смерті, а за показаннями ОСОБА_7 . ОСОБА_13 вводив і навчав її гіпнозу, вірив та вивчав життя після смерті, розповідав про те, що він хоче померти, описував спосіб його поховання, та за допомогою вмовлянь та погроз змушував ОСОБА_7 після його смерті спалити його в місці, яке він описував, детально розповідав та показував спосіб, яким чином його потрібно спалити та захоронити, розвіяти його прах для того, щоб він гарно почував себе після смерті, що погрожував ОСОБА_7 тим, що, якщо вона не спалить його відповідним шляхом, з нею фізично розберуться його друзі, яких ОСОБА_7 наглядно знала, тощо, не спростовують висновок суду в частині умисного заподіяння ОСОБА_7 тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_13 , внаслідок якого настала смерть останнього.

Окрім того, всупереч доводів апеляційної скарги захисника, ОСОБА_7 зазначала, що не знала осіб, з якими спілкувався ОСОБА_13 .

На думку колегії суддів, є непереконливими і доводи захисника про безпідставну відмову судом у допиті сестри ОСОБА_7 - ОСОБА_17 , оскільки з показань свідка ОСОБА_18 . ОСОБА_7 з молодшою сестрою з невідомих йому причин не спілкувалась та на його пропозицію поїхати до останньої відмовлялась.

Колегія суддів також враховує, що показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що ОСОБА_7 є емоційною людиною, скандальна, що під час сварок остання могла дряпатись, лаялась та била посуду, після чого він виставляв її за двері квартири, а, коли вона заспокоювалась, то поверталась до дому; що сварки були один раз на тиждень, а свідок ОСОБА_19 також вказував, що чув скандали між ОСОБА_7 та ОСОБА_18 , спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про те, що жодний із свідків не вказав на жодний факт агресивної поведінки з боку ОСОБА_7 .

Доводи захисника про те, що відсутні докази, які б підтверджували будь-яку сварку чи конфлікт між потерпілим та обвинуваченою, спростовуються змістом переписки між ОСОБА_7 та ОСОБА_13 , яка досліджена як під час розгляду справи в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, а, окрім того, даними, наведеними ОСОБА_7 під час слідчого експерименту 25 серпня 2020 року, про те, що між ними з ОСОБА_75 часто були конфлікти, оскільки він не хотів, щоб вона уходила.

Є безпідставними доводи захисника про те, що наявними у провадженні доказами не доведено час, місце інкримінованого діяння та спосіб нанесення удару, чи був взагалі нанесений сторонньою особою удар ОСОБА_13 , чи можливо він сам завдав собі тілесних ушкоджень, не надано оцінки судом тому, що рана у надлобковій ділянці потерпілого отримана за 2-і доби до смерті ОСОБА_13 , її походження також не встановлено, оскільки вказані доводи спростовуються висновками експертиз, згідно з якими рани в надлобковій ділянці виникли за 2-3 доби до настання смерті ОСОБА_13 , мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що не знаходяться у зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 ; розрив печінки є наслідком однократної ударної дії тупого предмету з обмеженою поверхнею, що діяв з значною силою в область верхньої ділянки правої половини передньої черевної стінки; таким предметом могли бути поверхні руки, ноги, тупий предмет в руці, на який посилається у протоколі слідчого експерименту ОСОБА_7 , та інше. Травма живота спричинена за 30-60 хв. до настання смерті ОСОБА_13 , давність її можливого виникнення в інший час виключається. Можливість спричинення травми живота внаслідок падіння з вертикального або близького до нього положення виключається.

Наведеними висновками експертів спростовуються і доводи захисника про те, що висновок СМЕ № 022-61-1774-2020 не виключає можливість отримання тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_13 помер без будь-якої сторонньої допомоги.

Є необґрунтованими доводи сторони захисту і про те, що ОСОБА_13 вів антисоціальний спосіб життя, оскільки вказані доводи спростовуються як показаннями свідка ОСОБА_76 , так і показаннями свідка ОСОБА_20 .

Так, під час судового розгляду допитана в судовому засіданні 7 грудня 2021 року свідок ОСОБА_77 показала, що вона є колишньою дружиною померлого ОСОБА_13 . Перебували з ним у шлюбі з 2003 до 2005 року, востаннє бачила ОСОБА_13 24 квітня 2019 року, а востаннє говорили телефоном взимку 2020 року. Знайомі були з 2002 року. За час спільного проживання він був талановитим, з гарним характером, але був слабохарактерним. Багато навчався, постійно вивчав щось нове. За весь час проживання разом він не підвищував на неї голос жодного разу. У його квартирі на вул. Березняківській вона не бувала. Коли вони востаннє бачились, ОСОБА_13 був абсолютно здоровою людиною. Тільки мав пошкодження верхньої щелепи та через це мав проблеми з верхніми зубами. Коли вони проживали разом, мешкали з ОСОБА_13 разом з його мамою на проспекті АДРЕСА_11 . ОСОБА_13 цікавився езотерикою, читав книги з цієї теми. Дослідів не робив по цим книгам. Вона теж читала ці книги, і вони обговорювали це. ОСОБА_13 не завжди сплачував комунальні послуги.

Допитаний 26 липня 2023 року під час апеляційного розгляду свідок ОСОБА_20 показав, що близько 12 років тому назад познайомився з ОСОБА_13 по роботі, який виготовлював рекламну продукцію, а він ( ОСОБА_23 ) її встановлював по м. Києву, по іншим містам. Він поважав ОСОБА_46 як фахівця, який був близький йому по духу, він знав, яка це була людина, яка була фірма у нього була, і він завжди намагався ОСОБА_45 допомогти, чим міг. Зі слів ОСОБА_13 , його працівники у нього розкрали інструменти, у зв`язку з цим йому прийшлося закривати свою фірму, він залишився сам. Його ( ОСОБА_23 ) допомога спрямовувалась на те, що, можливо пройде час, що ОСОБА_13 , як підприємець, візьме себе в руки та відновить виробництво. Можливостей відновити виробництво у нього було безліч. Йому ( ОСОБА_23 ) відомо, що на той часу, коли вони ще спілкувались, у ОСОБА_46 було багато боргів. Йому невідомо, чи віддавав ОСОБА_71 ці кредити, ні разу за весь час не давав натяку на те, що йому хтось погрожував, він не казав що його шукає поліція за борги. ОСОБА_71 - неконфліктна людина, він ( ОСОБА_23 ) не пам`ятає, щоб ОСОБА_71 брав участь у якихось бійках, не було навіть натяку на агресію.

ОСОБА_71 цікавився Біблією, на цю тему вони декілька разів з ним спілкувались, але відношення до ОСОБА_73 у ОСОБА_46 своєрідне, він цитував вірші з Біблії, але не розповідав, що хоче позбавитися життя. ОСОБА_71 не захоплювався окультизмом.

Наявність безладу в квартирі та часткова захаращеність її, які очевидні на відеозапису під час проведення обшуку, або наявність у ОСОБА_13 . боргових зобов`язань, на переконання колегії суддів, не можуть бути беззаперечними доказами ведення антисоціального життя ОСОБА_13 .

Будь-яких інших доказів на підтвердження таких доводів сторони захисту, як і висновків суду в цій частині, матеріали провадження не містять і сторонами не надано.

За встановлених обставин колегія суддів вважає слушними у цій частині доводи апеляційної скарги представника потерпілої, а відтак, у цій частині апеляційна скарга представника потерпілого підлягає до задоволенню, а вирок суду зміні шляхом виключення з вироку суду посилання про ведення ОСОБА_13 антисоціального способу життя.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що доводи захисника про те, що за наслідками проведеного обшуку залишився в квартирі відносний порядок, спростовуються відеозаписом проведення обшуку 6 серпня 2020 року і частково знайшло своє відображення на фототаблиці до обшуку. За наслідками проведеного обшуку квартира була опечатана, і при проведенні повторного обшуку відеозапис розпочинається саме із зняття опломбування квартири, в якій проживав ОСОБА_13 , що спростовує доводи сторони захисту про доступ до квартири сторонніх осіб та порушення обстановки в квартирі.

Більш того, обвинувачена під час судового розгляду підтвердила місце і в чому саме вона поклала тазову частину тіла ОСОБА_13 , і саме у тому зазначеному нею місці під час повторного обшуку виявлено та вилучено рюкзак з тазом у тому місці, в якому вона зазначила.

Також доводи захисника з приводу того, що судово-медичні експертизи № 021-1774-2020 від 31 грудня 2020 року, АДРЕСА_12 , як і всі інші досліджені експертизи, не доводять жодним чином будь-яку причетність ОСОБА_7 до завдання смерті потерпілому, а лише фіксує стан тіла, причини настання смерті та результати дослідження повністю узгоджуються з показаннями ОСОБА_7 , а, окрім того, експерт описав, що на експертизу надійшло 3 пакети, а потім описує, що предметом дослідження є чотири пакети з рештками потерпілого, колегія суддів вважає непереконливими.

Так, колегія суддів наголошує, що згідно з даними висновку експерта № 021-1774-2020 від 31 грудня 2020 року для проведення дослідження доставлено труп та 3 поліетиленові пакети, що відображено у тексті висновку.

У висновку експерта № 022-61-1774-2020 від 31 грудня 2020 року зазначена, що дослідна частина - дані судово-медичного дослідження трупа ОСОБА_13 , викладені у «Висновках експерта» № 021-1773-2020, 021-1774-2020 та № 021-1908-2020.

За висновком експерта № 021-1773-2020 від 31 грудня 2020 року взагалі доставлені частини тіла людини, які були виявлені 5 серпня 2020 року у лісопарковій зоні.

Висновками експертів за результатами проведених у кримінальному провадженні експертиз встановлені не тільки причина смерті, а й час заподіяння ОСОБА_13 тілесного ушкодження, внаслідок якого настала смерть останнього, з зазначенням дати та часу настання смерті, що у сукупності з іншими доказами у справі дає можливість встановити обставини вчинення ОСОБА_7 злочину.

Що стосується доводів захисника про відсутність слідів ОСОБА_7 на пилках та інших знаряддях з квартири, проте, наявність слідів, які збігаються з днк та слідами потерпілого, то колегія приймає до уваги, що ОСОБА_7 при дачі показань чітко було зазначено, що вона під час розчленування тіла ОСОБА_13 перебувала у перчатках. Окрім того, колегія суддів враховує, що з моменту вчинення злочину до часу затримання ОСОБА_7 остання мала достатньо часу для знищення слідів злочину, і, як сама показала, що мила їх, прибирала у квартирі, а тому колегія суддів доходить висновку, що такі доводи сторони захисту не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про пояснення потерпілої у дебатах про те, що у справі вбивці її сина досі на волі, тобто, вона реально підозрює інших осіб, то колегія суддів вважає їх непереконливими, оскільки потерпіла в суді першої інстанції, як і під час апеляційного розгляду, вказувала, що ОСОБА_7 вбила її сина разом з іншими особами, і просила суворо покарати обвинувачену. Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що доказів на підтвердження такої версії потерпілої (вбивство її сина ОСОБА_7 разом з іншими особами) під час досудового розслідування не встановлено, а дії ОСОБА_7 , якій першочергово повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 115 КК України, за результатами проведеного досудового розслідування на підставі сукупності зібраних у справі доказів були у подальшому перекваліфіковані на ч. 2 ст. 121 КК України.

За встановлених обставин колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину за встановлених судом першої інстанції обставин, та кваліфікацією дій останньої за ч. 2 ст. 121 КК України, а, відтак, апеляційна скарга захисника, не підлягає до задоволення.

Що стосується доводів апеляційної скарги представника потерпілої про призначення обвинуваченій м`якого покарання, то колегія суддів доходить такого висновку.

За змістом оскаржуваного вироку, вирішуючи питання призначення обвинуваченій виду та розміру покарання, судом враховані ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; конкретні обставини справи, поведінку обвинуваченої під час та після вчинення злочинних дій; дані про особу обвинуваченої, яка на обліку у лікаря-нарколога та лікаря - психіатра не перебуває, раніше не судима, відсутність обставин, що пом`якшує та обтяжує покарання обвинуваченої.

При цьому судом врахований висновок комплексної судової психолого-психіатричної експертизи № 154 від 17 листопада 2020 року, згідно з яким ОСОБА_7 в період часу, до якого відносяться інкриміновані їй діяння та на період даного обстеження, на будь-який психічний розлад не страждала та не страждає. ОСОБА_7 на даний час на будь-який психічний розлад не страждає. За своїм психічним станом вона може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т. 4 Докази ас. 195-198).

За встановлених даних суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідним і достатнім для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України.

З таким рішенням місцевого суду погоджується й колегія суддів.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі , яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3 визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину й його обставин.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні злочину. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та врахував тяжкість, обставини, наслідки вчиненого обвинуваченою злочину, поведінку обвинуваченої після вчинення злочину, дані про її особу, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, тобто, врахував і ті обставини, на неврахування яких посилався представник потерпілої в апеляційній скарзі, та дійшов висновку про призначення обвинуваченій покарання у виді 8 років позбавлення волі, що, на переконання колегії суддів, не є занадто м`яким або не справедливим для обвинуваченої, та у повній мірі відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 КК України.

За таких обставин колегія суддів доходить висновку, що в цій частині апеляційна скарга представника потерпілої особи не підлягає до задоволення.

Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_9 , у задоволенні якого просить відмовити захисник, то колегія суддів враховує, що положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав передбачене Цивільним кодексом України, Конституцією України та багатьма іншими нормативно-правовими актами.

При цьому колегія суддів враховує, що статтею 16 ЦК України закріплено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів кожної особи є відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до п. 3 постанови пленуму Верховного Суду України у п.3 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з положеннями ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

При цьому колегія суддів приймає до уваги, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, тим більше, якщо така компенсація стосується юридичної особи. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним.

Отже, на думку колегії суддів, рівень моральних страждань визначається не тільки видом правопорушення та його складністю, а моральними стражданнями потерпілого внаслідок заподіяння йому шкоди та значенням наслідків цього правопорушення для його особистості, що і зумовлює розмір суми компенсації моральної шкоди.

Колегія суддів враховує, що судом першої інстанції встановлено, що діями ОСОБА_7 потерпілій не завдано матеріальної шкоди, проте, завдана моральна шкода, оскільки внаслідок злочинних дій обвинуваченої потерпіла втратила єдину дитину, а також вказаний злочин призвів до значного погіршення стану здоров`я потерпілої та втраті сталих життєвих зв`язків.

При цьому судом враховано, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Виходячи з критеріїв розумності та справедливості, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_9 підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з обвинуваченої моральної шкоди у сумі 400000 грн.

Таким чином, на переконання колегії суддів, цивільний позов судом першої інстанції розглянутий з дотриманням вимог закону, а тому підстав для зміни судового рішення у цій частині, про що зазначається в апеляційній скарзі захисника, апеляційний суд не вбачає.

За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника не підлягає до задоволення, а апеляційна скарга представника потерпілої підлягає до задоволення частково, вирок суду - зміні з виключенням зі змісту вироку твердження про ведення ОСОБА_13 . антисоціального способу життя.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_10 - задовольнити частково.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 22 серпня 2022 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України - змінити: виключити зі змісту вироку твердження про ведення ОСОБА_13 антисоціального способу життя.

В іншій частини вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 3 місяців з дня її оголошення, обвинуваченою ОСОБА_7 , яка перебуває під вартою, в той же строк, з дня вручення копії ухвали.

Судді:

_______________________ __________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4