Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/2447/24
У Х В А Л А

17.07.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

представників потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів клопотання прокурора про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та клопотання захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про зміну обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000768 від 27.11.2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.7 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисниками ОСОБА_8 та ОСОБА_9 подано клопотання про зміну обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Подані прокурором клопотання мотивовано тим, що що 27 листопада 2023 року близько 13 години 40 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків, з хуліганських мотивів, тобто грубо порушуючи встановлені норми суспільної поведінки, виражаючи явну неповагу до суспільства, діючи з особливою зухвалістю, відкрито нехтуючи встановленим у суспільстві порядком, в ході конфлікту, що виник між мешканцями компактного ромського поселення вищевказаного населеного пункту, усвідомлюючи, що він знаходиться у громадському місці, в присутності інших осіб, прагнучи самоутвердитися способом демонстрації грубої фізичної сили, тримаючи в правій руці металеву лопату з дерев`яним руків`ям, використовуючи малозначний привід, а саме прохання ОСОБА_16 припинити з ним словесний конфлікт, підійшов ззаду до останнього та діючи з метою заподіяння смерті іншій людині, наніс вістрям вищезазначеної лопати один удар в область тім`яної частини голови ОСОБА_16 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у виді рвано-забійної рани на шкірних покривах тім`яної ділянки голови з крововиливом в м`які тканини внутрішньої поверхні м`яких покривів тім`яної ділянки голови та перелому склепіння черепа, внаслідок яких ОСОБА_16 помер у приймальному відділенні КНП «Виноградівська районна лікарня» Виноградівської міської ради Закарпатської області.

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 218/в від 26.01.2024 вищевказані тілесні ушкодження відповідно до пункту 2.1.1.а) «Правил судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України № 6 від 17.01.1995, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, вкладаються в час пригоди та знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_16 .

Вищевказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, з хуліганських мотивів.

27 листопада 2023 року близько 12 години 30 хвилин, ОСОБА_7 , знаходячись в громадському місці, а саме на вулиці неподалік будинку АДРЕСА_1 , діючи умисно, маючи умисел на вчинення хуліганства, безпричинно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, яке проявилось у нахабному та зневажливому ставленні до норм громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, тримаючи у правій руці заздалегідь приготовлений предмет - дерев`яну биту, з метою нанесення тілесних ушкоджень, показуючи свою зверхність над оточуючими, в присутності сторонніх людей, під час конфлікту, який виник між місцевими жителями, спричинив тілесні ушкодження громадянам ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Вищевказані дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч. 4 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинені із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 29.11.2023 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.

19.01.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні керівником Берегівської окружної прокуратури продовжено до трьох місяців, тобто до 28.02.2024.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 30.01.2024 строк тримання під вартою підозрюваним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено до 28.02.2024.

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 23.02.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 28.05.2024.

Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду від 23.02.204 строк тримання під вартою підозрюваним ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжено до 22.04.2024.

05.04.2024 слідчим завершено досудове розслідування вищевказаного кримінального провадження та, на підставі доручення прокурора, матеріали кримінального провадження відкрито стороні захисту для ознайомлення, та 12.04.2024 обвинувальний акт скеровано до суду.

Ухвалами колегії суддів Виноградівського районного суду від 18.04.2024, 07.06.2024 строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою продовжено ще на 60 діб.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину проти життя та здоров`я особи, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, а ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину проти громадського порядку та моральності, за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, з врахуванням того, що обвинувачені можуть переховуватися від органу досудового розслідування та суду, не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, з метою переховування від органів досудового розслідування, можуть виїхати за межі Закарпатської області, впливати на свідків в кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та існує ризик протиправної поведінки, у зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із продовженням тримання під вартою.

Узагальнені доводи клопотань захисників щодо зміни обвинуваченим запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який зводяться до того, що обвинувачені вже тривалий час перебувають під вартою, із того часу обставини у справі змінилися. Наведені прокурором ризики є виключно припущеннями. Жодних доказів на підтвердження таких не надано. Обвинувачені мають тісні соціальні зв`язки, позитивно характеризуються.

Зокрема згідно довідки Підвиноградівського старостинського округу Виногрідівської міської ради Закарпатської області до складу сім`ї ОСОБА_7 входять : ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - дружина, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - син, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - син , ОСОБА_19 , 2009 р.н. - син.

Ця довідка вказує на те, що у обвинуваченого на утриманні перебуває троє неповнолітніх дітей і даний факт взагалі не відображений в матеріалах кримінального провадження, які характеризують обвинуваченого. Це також підтвердується характеристикою виданою Підвиноградівським старостинським округом Виноградівської міської ради.

Після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, п. 60 рішення у справі «Єлоєв проти України»).

Стороною обвинувачення не встановлено/визначено належним чином та у відповідності до чинного законодавства, у регламентованому порядку наявності у підозрюваного захворювань, які можуть вказувати на можливість чи неможливість застосування запобіжного заходу у виді взяття під варту, також викликає сумнів позиція та співвідношення такого фізичного стану як «працездатність» та «можливість застосування вказаного запобіжного заходу» як визначальної категорії, що не є до кінця зрозумілим засобом аргументації. Як і не враховано, що на утриманні підозрюваного ОСОБА_6 , перебувають дружина ОСОБА_20 та 7 дітей, які цілком залежать від ОСОБА_6 , в аспекті належного соціального захисту.

Також належним чином не досліджено соціальні зв`язки підозрюваного у рамках громади, на підставі чого будуються хибні висновки, щодо репутації ОСОБА_6 .

Міцність соціальних зв`язків ОСОБА_6 підтверджується наявністю у останнього широкого кола родинних зав`язків, наявністю братів та сестер, батьків, дружини та семи дітей.

Згідно наданої характеристики (копія додається), громадянин ОСОБА_6 народився в селі Підвиноградів де і проживає по сьогоднішній день. Перебуває у шлюбі з ОСОБА_21 , разом з якою виховує 7 дітей, має добрі стосунки в сім`ї. Скарг і звернень від сусідів та жителів села на нього до Підвнноградівського старостинського округу не надходило.

Також згідно довідки про склад сім`ї (копія додається), встановлено, що разом з підозрюваним ОСОБА_6 , проживає його дружина ОСОБА_20 , дружина - ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також 7 дітей.

На даний момент дружина ОСОБА_20 , тимчасово не працевлаштована, разом з підозрюваним проживає троє дітей, сім`я фактично втратила єдиного годувальника сім`ї, позаяк ОСОБА_6 регулярно брав участь у сезонних роботах, тримання під вартою якого безсумнівно впливає на становище всієї родини.

ОСОБА_6 раніше не судимий та немає повідомлення про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.

Прокурор подані клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваних підтримав з підстав, викладених у клопотаннях.

Щодо поданих стороною захисту клопотань про зміну запобіжного заходу відносно обвинувачених заперечив та зазначив, що наразі розгляд справи триває, обвинувачені, потерпілі та свідки не допитувалися, обвинувачені мають значний соціальний статус у ромській громаді, тому можуть впливти на свідків та потерпілих, а також можуть з метою переховування від суду покинути територію України.

Захисники подані клопотання підтримали, просили змінити обвинуваченим запобіжні заходи у виді тримання під вартою та обрати більш м`які запобіжні заходу. У задоволенні клопотання прокурора просили відмовити.

Представники потерпілих підтримали клопотання прокурора. Щодо клопотань сторони захисту заперечили.

Потерпілі підтримали доводи своїх представників.

Обвинувачені щодо клопотання прокурора заперечили. Підтримали доводи своїх захисників.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази, з`ясувавши обставини, які мають значення для вирішення вказаних клопотань, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення (ч.3 ст.331 КПК України).

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Запобіжні заходи застосовуються за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії викладені вище.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Вирішуючи питання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинувачених суд враховує не тільки положення, передбачені в КПК України, а й вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Аналізуючи доцільність подальшого застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення у вчиненні якого вони обвинувачуються, приймає до уваги, що ризики, передбачені положеннями 177 КПК України, що стали підставою для обрання слідчим суддею відносно обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися.

Суд констатує, що розгляд кримінального провадження триває. З часу закінчення підготовчого провадження та призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту по матеріалам кримінального провадження № 0000768 від 17.11.2023 року про обвинувачення ОСОБА_6 за п.7 ч.2 ст.115 КК України та ОСОБА_7 за ч.4 ст.296 КК України, тобто з 01.05.2024 року неодноразово призначалися судові засідання, однак розглянути справу судом не виявилося можливим.

Свідки та потерпілі у судовому засіданні наразі не допитувалися.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Зокрема, судом враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

До уваги приймається практика Європейського суду з прав людини, зокрема, п. 51 у справі «Летелье проти Франції» (рішення від 26. 06. 1991) про те, що «суд визнає, що особлива тяжкість деяких правопорушень може визвати таку реакцію суспільства та соціальні наслідки, які роблять виправдане попереднє утримання в крайньому разі на протязі певного часу. При виключних обставинах цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, в крайньому разі в такій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку в наслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна рахувати виправданим, тільки, якщо маються підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно знаходиться під загрозою».

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, суд звертає увагу на те, що такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, апріорі, останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, останній може бути виправданий судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Суд вважає, що обраний відносно обвинувачених запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, яке їм інкримінуються, тяжкістю покарання, яке загрожує згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості обвинуваченню, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинувачених на більш м`який.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених судом, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, тож суд приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого до двох місяців.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особам ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та тяжкості пред`явленого їм обвинувачення, зможе забезпечити виконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованих кримінальних правопорушень, а також приймає до уваги ту обставину, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді взяття під варту, не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Доводи сторони захисту про те, що обвинувачені вже значний час перебувають під вартою, раніше не судимі, мають тісні сімейні та соціальні зв`язки, раніше не судимі, дійсно мають значення при обранні та продовженні запобіжного заходу.

Разом з тим, з врахуванням всіх обставин кримінального провадження, не тільки тяжкості інкримінованого обвинуваченим, але й інші обставини справи, зокрема резонансність події, наслідки вчиненого, з врахуванням того, що обвинуваченим інкриміновано вчинення умисних тяжкого та особливо тяжкого злочину із застосуванням насильства, за вказаних обставин та на вказаній стадії процесу доводи щодо зміни запобіжних заходів відносно обвинувачених є необґрунтованими.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про зміну обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 запобіжного заходу відмовити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів починаючи з 17.07.2024 року по 14.09.2024 року (включно).

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_22 Леньо

Судді ОСОБА_3 ОСОБА_2