490/8668/24 11.11.2024
н/п 1-кп/490/894/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/8668/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000383 від 19.09.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянкою України, має середню спеціальну освіту, офіційно не працює, незаміжня, має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

18.10.2023 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.125 КК України до 240 годин громадських робіт;

03.04.2024 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.389 КК України до пробаційного нагляду строком на 1 рік, вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.10.2023 року виконувати самостійно,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

24.04.2024 року ОСОБА_3 постановою Центрального районного суду м.Миколаєва визнано винною y вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, та призначено покарання у виді штрафу розміром 340 гривень та направлено до Департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради з метою проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", строком на 3 місяці, а також попереджено про кримінальну відповідальність за ст.390-1 КК України, за умисне ухилення від проходження програми для кривдників.

12.05.2024 року співробітниками Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 було вручено направлення для проходження програми для кривдників та повідомлено про необхідність виконання рішення суду й попереджено про кримінальну відповідальність за ст.390-1 КК України у разі не проходження програми для кривдників. Того ж дня, а саме 12.05.2024 року до Миколаївського міського центру соціальних служб, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , з направленням проходження програми для кривдників прибула ОСОБА_3 .. Після чого, між Миколаївським міським центром соціальних служб в особі директора ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було підписано договір про реалізацію програми для кривдників (далі Договір), де роз`яснено її права та обов`язки. Згідно Договору, ОСОБА_3 зобов`язана надавати правдиву та актуальну інформацію про себе, бути в тверезому та охайному стані, не перешкоджати виконувати свої обов`язки спеціалістам, які реалізують програму, завчасно повідомляти виконавця, тобто Миколаївський міський центр про неможливість виконання заходів індивідуального плану за наявності об`єктивних причин, підтвердження існування яких повинна надати, дбайливо ставитись до майна в приміщенні, де проводяться заходи з реалізації програми. Вказаний Договір було підписано ОСОБА_3 та Миколаївським міським центром в особі директора ОСОБА_4 , саме 15.05.2024 року. Після підписання договору було розроблено індивідуальний план проходження програми для кривдників, з яким ОСОБА_3 була ознайомлена особисто.

Згідно листа Миколаївського міського центру соціальних служб, ОСОБА_3 під час проходження програми для кривдників, передбаченої Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" відвідала лише 9 консультацій, а саме: 15.05.2024 року, 31.05.2024 року, 05.06.2024 року, 19.06.2024 року, 26.06.2024 року, 10.07.2024 року, 31.07.2024 року, 07.08.2024 року, 21.08.2024 року. На заплановані зустрічі 28.08.2024 року, 04.09.2024 року та 11.09.2024 року не з`явилась та не попередила співробітників Миколаївського міського центру соціальних служб про свою відсутність з поважних причин.

Таким чином, ОСОБА_3 достовірно знаючи про покладений на неї обов`язок проходження тримісячної програми для кривдників відповідно до Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", встановлений постановою Центрального районного суду м.Миколаєва від 24.04.2024 року справа №490/1705/24, провадження №3/490/1431/2024, умисно ухилилась від проходження програми для кривдників, так як будучи ознайомленою з правами проходження, діючи умисно, маючи реальну можливість для її проходження, та з метою ухилення від проходження, без поважних причин з 28.08.2024 року по 27.09.2024 року не з`явилась для проходження програми для кривдників до фахівця, який має фахову вищу освіту (в тому числі психолог, психотерапевт, психіатр) та пройшов відповідне спеціалізоване навчання з проведення програм для кривдників, а саме до психолога Миколаївського міського центру соціальних служб, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Внаслідок таких дій, ОСОБА_3 заподіяно шкоду суспільним відносинам, що забезпечують нормальну, регламентовану законодавством діяльність суду і органів, які йому сприяють, щодо реалізації завдань і цілей у сфері здійснення правосуддя, державній політиці у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямованій на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Відповідно до письмової заяви, складеної у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , обвинувачена ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Заява обвинуваченої щодо беззастережного визнання вини у пред`явленому їй обвинуваченні не викликає сумнівів у її добровільності.

Проаналізувавши викладене, дослідивши обвинувальний акт та матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку та кваліфікує її дії за ст.390-1 КК України, як умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, що має бути призначене обвинуваченій, суд, відповідно до ст.ст.65-67 КК України, враховує, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, її особу, а саме те, що вона є раніше судимою, має невідбуте покарання за попереднім вироком, офіційно не працює, за даними КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради на даний час на лікуванні у даному медичному закладі (КНП "МОЦПЗ" МОР) не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Санкцією статті 390-1 КК України передбачено покарання у виді пробаційного нагляду на строк до двох років або обмеження волі на той самий строк.

Відповідно до ч.5 ст.59-1 КК України, пробаційний нагляд не призначається особам, які під час відбування цього виду покарання вчинили кримінальне правопорушення.

Так, ОСОБА_3 засуджена вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 03.04.2024 року за ч.2 ст.389 КК України до пробаційного нагляду строком на 1 рік.

Згідно довідки Центрального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях від 25.10.2024 року №29/24/3364-24, ОСОБА_3 перебуває на обліку Центрального районного відділу з 07.12.2023 року по теперішній час, як засуджена 18.10.2023 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.125 КК України до 240 годин громадських робіт та з 20.05.2024 року по теперішній час, як засуджена 03.04.2024 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.389 КК України до пробаційного нагляду строком на 1 рік.

З огляду на що, такий вид покарання, як пробаційний нагляд неможливо в порядку ч.5 ст.59-1 КК України застосувати до обвинуваченої ОСОБА_3 ..

Крім цього, статтею 61 КК України передбачено, що обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 є матір`ю малолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Як встановлено вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 03 квітня 2024 року, рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 22.02.2019 року було вирішено відібрати малолітнього ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення її батьківських прав та передано органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для його подальшого влаштування, що не виключає повернення дитини в будь який час.

З урахуванням зазначеного, такий вид покарання, як обмеження волі також не може бути застосований оскільки обвинувачена ОСОБА_3 має дитину до 14 років і батьківських прав не позбавлена.

Відповідно до абз.7 п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду №18 (v0018700-04) від 10.12.2004 р.; №8 (v0008700-09) від 12.06.2009 р.; №11 (v0011700-09) від 06.11.2009 р., суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, відповідно до ст.7 КПК (1001-05) повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_3 є матір`ю дитини віком до 14 років, слід визнати її винуватою та звільнити від покарання, з огляду на те, що до неї не можуть бути застосовані покарання, передбачені санкцією ст.390-1 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.390-1 КК України, та звільнити її від покарання.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1