УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2024 року

м. Київ

Справа № 636/262/22

Провадження № 51-410 ск 22

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження,

установив:

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року, на підставі ч. 4 ст. 399 КПК України, відмовлено у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2024 року, якою у підготовчому судовому засіданні прийнято рішення виділити із кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших осіб у рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000791, кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 425, 416 КК України в окреме та зупинити виділене судове провадження до закінчення відрядження ОСОБА_6 на час проходження ним військової служби.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, порушує питання про скасування ухвали апеляційного суду.

На обґрунтовування свої вимог зазначає, що апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті провадження з посиланням на норми ч. 4 ст. 399 КПК України, не перевіривши законність ухвали суду першої інстанції щодо наявності підстав для прийняття рішення про зупинення судового провадження стосовно ОСОБА_6 .

Перевіривши касаційну скаргу та оскаржувану ухвалу апеляційного суду, колегія суддів дійшла висновку, що підстав у відкритті касаційного провадження немає, а тому у відкритті касаційного провадження захиснику належить відмовити, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, п. 8 ч. 1 ст. 129 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; однією із основних засад судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

За змістом ч. 1 ст. 335 КПК України (в редакції Закону № 2201-IX від 14.04.2022) у разі, якщо обвинувачений був призваний для проходження військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, суд зупиняє судове провадження стосовно такого обвинуваченого до його звільнення з військової служби і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб.

Крім того, відповідно до вказаної статті Кодексу рішення про зупинення судового провадження із зазначеної підстави оскарженню не підлягає.

Згідно з ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Відповідно до змісту оскаржуваної ухвали, 09 жовтня 2024 року суддя Полтавського апеляційного суду, вирішуючи питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу суду першої інстанції про зупинення кримінального провадження щодо ОСОБА_6 встановив, що оскаржується судове рішення постановлене в порядку ч. 3 ст. 217, ч. 1 ст. 335 КПК України під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та інших по суті. Водночас таке судове рішення окремому оскарженню не підлягає, оскільки постановлено під час судового провадження у суді першої інстанції, тобто до ухвалення судових рішень, передбачених положеннями ч. 1 ст. 392 КПК України.

Тому, керуючись вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України, суддя-доповідач постановив ухвалу про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2024 року.

Згідно із ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до абзацу другого ч. 2 цієї статті Кодексу, ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першоюцієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першоюцієї статті.

Враховуючи зазначене, колегія суддів касаційного суду погоджується з мотивами наведеними в ухвалі апеляційного суду та вважає, що суддя апеляційного суду обґрунтованого дійшов висновку про безпідставність вимог захисника ОСОБА_4 щодо можливості оскарження ухвали Київського районного суду м. Полтави від 18 вересня 2024 року, у зв`язку з чим прийняв законне, належно вмотивоване судове рішення.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

На підставі викладеного та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 09 жовтня 2024 року про відмову у відкритті провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3