ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження апел.суду №11-кп/818/1934/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_6 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002615 від 25.07.2023 за частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 15 частини 4 статті 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 задоволено та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 04 жовтня 2024 року включно.

Обвинувачена ОСОБА_6 , не погоджуючись з ухвалою суду, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду від 06.08.2024 скасувати та звільнити її з-під варти, у зв`язку із прийняттям закону щодо декриміналізації дрібних крадіжок.

Зазначає, що з 31.08.2023 щодо неї діє запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжується протягом року. Не зважаючи на заперечення сторони захисту, судом 06.08.2024 знову продовжено строк тримання під вартою. З огляду на положення частини 1 статті 5 КК України на підставі Закону, який скасовує кримінальну відповідальність за інкриміновані злочини, просить звільнити з-під варти.

Відповідно до частини 4 статті 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Враховуючи відсутність відповідного клопотання, розгляд апеляційної скарги здійснюється без участі сторін, що узгоджується з вищенаведеними вимогами частини 4 статті 422-1 КПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги обвинуваченої, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не встановила, виходячи з наступного.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої, суд першої інстанції врахував, що ризики вчинення нею дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, у зв`язку із чим застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що ОСОБА_6 раніше неодноразово притягалася до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень. Востаннє була засуджена вироком Московського районного суду м. Харкова від 17.02.2021 за частиною 2 статті 15 частини 2 статті 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, звільнена по відбуттю строку покарання 21.02.2022. На теперішній час знову обвинувачується у вчиненні корисливого кримінального правопорушення, яке відповідно до обвинувального акту вчинене 24.07.2023. З матеріалів, наданих суду апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 обвинувачувалася у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, передбачених частиною 4 статті 185, частиною 2 статті 15 частини 4 статті 185 КК України. Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 13.08.2024 клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження - задоволено частково. Кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень за епізодами від 25.07.2023 року, 30 липня 2023 року, 31.07.2023 року, 28.08.2023 року, 31.08.2023 року за частиною 2 статті 15 частини 4 статті 185 КК України, 27.08.2023 року за частиною 4 статті 185 КК України - закрито на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002615 від 25.07.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення за епізодом від 24.07.2023 року за частиною 4 статті 185 КК України (потерпілий ОСОБА_7 , крадіжка на суму 2835 грн) виділено в окреме провадження та продовжено розгляд кримінального провадження за вказаним епізодом. Одночасно цією ж ухвалою суду у задоволенні клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_6 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та звільнення її з-під варти відмовлено. З наведеного вбачається, що судом першої інстанції вже надано оцінку окремим епізодам злочинної діяльності, у вчиненні яких обвинувачувалася ОСОБА_6 , та застосовано щодо ОСОБА_6 . Закон України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилання відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Не зважаючи на те, що провадження за частиною епізодів, у вчиненні яких обвинувачувалася ОСОБА_6 , закрито судом першої інстанції на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, ОСОБА_6 надалі обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України за епізодом від 24.07.2023, вартість викраденого майна за яким становить 2835 гривень, що перевищує розмір двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян на час вчинення кримінального правопорушення, а саме: 2684 гривні, який визначає діяння за Законом України № 3886-IX від 18.07.2024 «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилання відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» як дрібне викрадення чужого майна, у зв`язку із чим підстави для звільнення ОСОБА_6 з-під варти відсутні. З огляду на дані, що характеризують обвинувачену, яка раніше вже відбувала реальний строк покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 15 частини 2 статті 185 КК України, стадію судового провадження, яке триває, ризики, встановлені судом першої інстанції продовжують існувати. При цьому, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»). З оскаржуваної ухвали суду вбачається, що обвинувачена повідомила, що її близькі родичі, а саме двоє синів знаходяться у республіці Польща, одного з яких вона самостійно вивозила до Польщі, а інший перебував у цій республіці до війни. Інших близьких родичів в Україні обвинувачена не має. Крім того, обвинувачена повідомила, що вона не бажає, щоб її сини повертались до України. Крім того, обвинувачена повідомила, що її співмешканець більше не проживає у цій квартирі, а квартира належить їй, тому вважає, що може перебувати у цій квартирі під домашнім арештом, має рахунок в Ощадбанку, на якому у неї містяться грошові кошти, однак вона не може їх зняти за відсутності паспорту, який вона втратила. Також, повідомила, що документи на квартиру не долучались до справи. Надаючи оцінку пояснення обвинуваченої, суд першої інстанції не встановив міцних соціальних зв`язків обвинуваченої на території України, зазначив, що офіційної роботи обвинувачена не мала, незадовго до потрапляння під варту була звільнена з колонії. Документів, які б підтверджували її право власності на квартиру до суду не надала. З огляду на наведене, вирішуючи питання щодо можливості застосування до обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу, суд першої інстанції, враховуючи дані щодо особи обвинуваченої, її соціальних зв`язків, не встановив для цього достатніх підстав, з чим погоджується суд апеляційної інстанції. З оскаржуваної ухвали Московського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року вбачається, що ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 01.09.2023 року стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Харківський слідчий ізолятор» до 29.10.2023 року. Визначений розмір застави у сумі 53 680 (п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят) гривень. Ухвалами суду строк запобіжного заходу продовжувався на 60 днів.

Враховуючи встановлені обставини, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченої та звільнення її з-під варти.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: