Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 1-кп/733/151/24
Єдиний унікальний №733/2114/24
Ухвала

11 жовтня 2024 року Ічнянський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

10.10.2024 року прокурор Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 через систему «Електронний суд» звернувся до Ічнянського районного суду Чернігівської області з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 днів, мотивуючи тим, що ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.06.2024 року до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». Ухвалами слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09.08.2024 року та від 10.09.2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 12 жовтня 2024 року включно. Таким чином, строк тримання під вартою закінчується 12 жовтня 2024 року. Обставини, які стали підставою для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та строків його продовження не змінились, ризики, передбачені п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, існують, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, так як обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує у разі визнання судом його винним у вчиненні кримінального правопорушення, а також враховуючи поведінку ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення злочину, яка полягала у вчиненні дій, спрямованих на приховування злочину; незаконно впливати на свідків, оскільки в ході досудового розслідування допитано свідків, які є співслужбовцями та родичами ОСОБА_5 , показання яких мають важливе значення для даного кримінального провадження, тоді як перебуваючи на волі та в умовах зацікавленості обвинуваченого у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням його до кримінальної відповідальності, маючи інформацію про місце проживання (перебування) свідків, ОСОБА_5 матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на вказаних осіб у різних формах з метою їх спонукання до ненадання показань, їх зміни на свою користь, перекручування, спотворення обставин, які їм відомі, для подальшого уникнення кримінальної відповідальності; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може виразитися у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа односельців та близьких родичів, які проживають в с. Івангород Прилуцького району, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень; вчинити інше кримінальне правопорушення, так як ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, а тому останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності за злочин, який йому інкримінується, може вчинити правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби. Таким чином, підстави для зміни запобіжного заходу та застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні, так як вони не забезпечать виконання покладених на обвинуваченого обов`язків. Запобіжний захід у вигляді особистої поруки обрати неможливо, так як в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про осіб, які заслуговують на довіру. Запобіжний захід у вигляді застави також не забезпечить покладених на ОСОБА_5 обов`язків, оскільки відсутні будь-які заставодавці, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок. Домашній арешт, як альтернативний запобіжний захід, не може бути застосований у зв`язку із характером виконання обов`язків військової служби ОСОБА_5 в умовах воєнного стану та відсутністю, у зв`язку з цим, постійного місця проживання.

11.10.2024 року від захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 до Ічнянського районного суду Чернігівської області через канцелярію суду надійшло клопотання про зміну обраного обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, в якому просив змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, а саме, домашній арешт в нічний час з 21 год. до 06 год. із покладенням на нього наступних обов`язків: прибувати на кожен виклик до суду; не виїжджати за межі території України; повідомляти про місце проживання або перебування; не відлучатися із міста без дозволу суду.

Клопотання мотивує тим, що на розгляді Ічнянського районного суду Чернігівської області перебуває клопотання прокурора Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_3 від 08.10.2024 року про продовження тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, на 60 днів з подальшим утриманням його в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». Запобіжний захід у виді тримання обвинуваченого під вартою є занадто суворим по відношенню до останнього, який утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» з 14 червня 2024 року. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор, дізнавач не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням. Наявність спроб, передбачених ст. 177 КПК України, яким слід запобігти, має бути підтверджене доказами. Припущення слідчого/прокурора про їх наявність, якщо вони не ґрунтуються на доказах, визначених ст. 84 КПК України, не може вважатися належною метою обрання запобіжного заходу у розумінні ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки по суті є припущенням. Також слідчий суддя під час обрання/зміни/продовження/скасування запобіжного заходу, в кожному випадку розгляду відповідного клопотання зобов`язаний зробити висновок про обґрунтованість/необґрунтованість повідомлення про підозру; наявність/відсутність ризику/ризиків у вигляді вчинення відповідних спроб порушення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а у разі продовження запобіжного заходу також про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують його подальше застосування (п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України). Слідчий суддя є суб`єктом оцінки доказів під час обрання/зміни/скасування запобіжних заходів. Вважає, що застосування домашнього арешту з 21.00 до 06.00 часу доби до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , буде достатнім та ефективним заходом забезпечення кримінального провадження.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні проти клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 заперечив та зазначив, що зміна обвинуваченому забопіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт в нічний час є недоцільним, так як наявні ризики переховування обвинуваченого від суду, впливу на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Подане ним клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав та просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 в підготовчому судовому засіданні подане ним клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час підтримав, просив суд його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні. Також просив відмовити в клопотанні прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою з мотивів, вказаних у його клопотанні.

Потерпіла ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні проти клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_6 заперечила та підтримала клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , зазначивши, що оскільки обвинувачений здійснив тяжкий злочин проти життя особи та повинен утримуватися під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання його захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу відносно нього із тримання під вартою на домашній арешт в нічний час, та проти клопотання прокурора про продовження йому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою заперечував.

Заслухавши учасників судового провадження, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За приписами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; його майновий стан, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Суд зазначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Тобто ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої можливості здійснення обвинуваченим зазначених дій.

Водночас КПК України не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. При чому ризик кримінального провадження як критерій застосування запобіжного заходу має прогностичний характер, спрямований на усунення негативного впливу на кримінальне провадження в майбутньому.

У відповідності до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, суд зобов`язаний оцінити в сукупності інші обставини, що стосуються тяжкості покарання та вагомості доказів вчинення кримінального правопорушення, та особу підозрюваного, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Домашній арешт являє собою позбавлення свободи в розумінні підпункту "с" пункту 1 статті 5 Європейської конвенції з прав людини (пункт 17 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Вітторіо та Луіджи Манчіні проти Італії", "Лавентс проти Латвії").

Частиною 1 ст. 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Ічнянського районного суду Чернігівської області від 14.06.2024 року відносно ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор». Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 09 серпня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 вересня 2024 року включно. Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 10 вересня 2024 року обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 12 жовтня 2024 року включно. Таким чином, строк тримання під вартою закінчується 12 жовтня 2024 року.

Згідно матеріалів кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція статті якого передбачає безальтернативну міру покарання у вигляді позбавлення волі від 7 до 15 років, в зв`язку з чим може не виконувати обов`язки та не з`являтися до суду, незаконно впливати на свідків, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, що може виразитися у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

Вирішуючи клопотання захисника обвинуваченого про зміну запобіжного заходу та клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу суд враховує те, що обраний обвинуваченому слідчим суддею запобіжний захід у виді тримання під вартою, з метою попередження ризику переховування ОСОБА_5 від суду, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином прийшов до висновку, що заявлені ризики не зменшилися та жоден з більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі домашній арешт, не зможе запобігти встановленим ризикам. Також суд враховує те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 115 КК України перебуває на стадії розгляду та не допитані свідки та потерпіла.

Таким чином, судом встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України: обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років та усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, що загрожує у разі визнання судом його винним у вчиненні кримінального правопорушення, а також враховуючи поведінку ОСОБА_5 безпосередньо після вчинення злочину, яка полягала у вчиненні дій, спрямованих на приховування злочину; наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України: незаконно впливати на свідків, оскільки допитані в ході досудового розслідування свідки є співслужбовцями та родичами ОСОБА_5 , показання яких мають важливе значення для даного кримінального провадження, тоді як перебуваючи на волі та в умовах зацікавленості обвинуваченого у відверненні негативних наслідків, обумовлених притягненням його до кримінальної відповідальності, маючи інформацію про місце проживання (перебування) свідків, ОСОБА_5 матиме реальну можливість здійснювати незаконний вплив на вказаних осіб у різних формах з метою їх спонукання до ненадання показань, їх зміни на свою користь, перекручування, спотворення обставин, які їм відомі, для подальшого уникнення кримінальної відповідальності; наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що може виразитися у створенні обвинуваченим штучних доказів та підбурюванні осіб, зокрема, з числа односельців та близьких родичів, які проживають в с. Івангород Прилуцького району, які не були свідками кримінального правопорушення, до надання завідомо неправдивих свідчень; наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: вчинити інше кримінальне правопорушення, так як обвинувачений ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, а тому останній з метою ухилення від кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, може вчинити правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби.

Враховуючи вищевказане та встановлені судом обставини, приймаючи до уваги тяжкість інкримінованого обвинуваченому злочину, суд не може взяти до уваги доводи захисника обвинуваченого про те, що застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою є занадто суворим по відношенню до останнього, який утримується в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор» з 14 червня 2024 року, оскільки поведінка останнього після вчинення ним інкримінованого кримінального правопорушення свідчить про його поведінку, спрямовану на переховування від суду, впливу на свідків та створення штучних доказів, підбурення осіб, які не були свідками в кримінальному провадженні та надання обвинуваченим неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, що доводить обґрунтованість наявних ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, домашній арешт, як альтернативний запобіжний захід, не може бути застосований у зв`язку із перебуванням ОСОБА_5 на військовій службі в умовах воєнного стану та відсутністю, у зв`язку з цим, постійного місця проживання, а тому суд вважає, що відсутні підстави для застосування жодного з більш м`яких запобіжних заходів щодо обвинуваченого, які б могли запобігти встановленим судом ризикам.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову у клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну засудженому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час та задоволення клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту ухвали суд вважає обмежитися проголошенням її резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту ухвали в день її проголошення.

Керуючись ст.ст. 176-177, 179, 181, 194, 196, 314-316, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

В клопотанні захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 про зміну обраного засудженому запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 в здійсненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 України, задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 09 грудня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та направити Державній установі «Чернігівський слідчий ізолятор» для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Cуддя ОСОБА_1