Справа № 204/1161/23
Провадження № 1-кп/204/331/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000833, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.12.2022, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, маючого на утриманні сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186, ч. 4 ст. 187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська здійснюється судовий розгляд вищевказаного кримінального провадження.

Прокурор подала до суду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 . Клопотання прокурора обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які обумовлені тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від восьми до п`ятнадцяти років із конфіскацією майна та покарання у вигляді позбавлення волі від семи до десяти років відповідно. Обвинувачений, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке йому загрожує в випадку визнання судом винуватим, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Обвинувачений схильний до вчинення кримінальних правопорушень, не має офіційного місця роботи, з огляду на що з метою забезпечення свого рівня життя, перебуваючи на волі, може вчинити інші корисливі дії та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, просила суд його задовольнити.

Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив суд обрати обвинуваченому більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Вислухавши думку учасників процесу, подане суду клопотання, суд доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Розглядаючи питання доцільності продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності певної особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Під час розгляду в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, знайшли своє підтвердження обставини існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема, продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховування від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначені висновки суду ґрунтуються на тому, що з урахуванням характеру висунутого обвинувачення, кількості епізодів, які інкримінуються обвинуваченому, достатньо підстав вважати що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним у інкримінованих злочинах, обвинувачений може переховуватися від суду чи перешкоджати кримінальному провадженню. Крім того, оцінюючи ризик можливого переховування ОСОБА_5 , суд враховує той факт, що існування вищевказаного ризику знаходиться у взаємозв`язку з іншими факторами, зокрема відсутністю міцних соціальних зв`язків, оскільки обвинувачений не одружений, а також соціальне та матеріальне становище ОСОБА_5 , який офіційно не працевлаштований та немає доходів, що з достатньою вірогідністю дає підстави вважати, що останній може переховуватись від суд, у тому числі шляхом виїзду за межі області та України, враховуючи дію воєнного стану на території України.

Таким чином, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку визнання його винним у вчиненні злочинів, не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, у той же час, тяжкість злочинів, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , покарання, яке може бути призначено, враховуючи відомості про особу обвинуваченого у своїй сукупності, дає підстави вважати, що саме запобіжний захід, пов`язаний з ізоляцією від суспільства в цьому випадку зможе попередити встановлений судом ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Існування ризику передбаченого п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, обвинувачується у вчинені злочинів з корисливих мотивів, отже з високою імовірністю, з метою забезпечення своєї життєдіяльності, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи наявність об`єктивних обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення строку дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою, та те, що хоча ризики у даному кримінальному провадженні зменшилися, зокрема в частині ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, але продовжують існувати, та виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою.

Обраний обвинуваченому запобіжний захід з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю обвинувачення та наявної обґрунтованої підозри на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає визначеним КПК України підставам та меті застосування, кореспондується з суспільним інтересом. Обставин, які б перешкоджали тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Вирішуючи питання про можливість застосування альтернативних запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_5 , суд бере до уваги п.1 ч.4 ст.183 КПК України, враховує інкриміновані обвинуваченому злочини та вважає, що жоден із інших - альтернативних запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не може забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних рішень суду.

Крім того, суд звертає увагу, що, ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою неодноразово були предметом перегляду у Дніпровському апеляційному суді та залишені без змін.

Враховуючи всі викладені в даній ухвалі обставини, суд не знаходить підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, у зв`язку з чим клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 на цілодобовий домашній арешт задоволенню не підлягає.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання прокурора та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України на 60 днів.

Згідно ч. 4 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись статтями 110, 176-178, 183, 193-194, 197, 331, 369-372, 376, 392-393 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів до 12 жовтня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який відмовити.

Копію ухвали направити до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 16.08.2024 року.

Суддя ОСОБА_1