Єдиний унікальний номер 599/1427/24
Номер провадження 1-кп/599/87/2024
ВИРОК

іменем України

"31" липня 2024 р. Зборівський районний суд Тернопільської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , розглянувши в м. Зборові в залі судових засідань Зборівського районного суду Тернопільської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000103, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.05.2024 року, відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ярчівці, Зборівського району, Тернопільської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , громадянці України, одруженій, не депутату, з середньо-спеціальною освітою, тимчасово не працюючій, раніше не судимій, на утриманні неповнолітніх чи осіб похилого віку не має, обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

обвинувачена ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення проти власності.

Так, у квітні 2024 року, точної дати та часу не встановлено, ОСОБА_4 самовільно захопила земельну ділянку, що знаходиться поряд із залізничним переїздом на перегоні Озерна-Зборів, на 1375+227 м 3ПК та розміщена вздовж залізничної колії, яка знаходиться в охоронній зоні, з метою її подальшого обробітку та вирощування сільськогосподарських культур. Зокрема, ОСОБА_4 земельну ділянку, використовувала за відсутністю відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність чи користування (оренду) та за відсутністю вчиненого правочину щодо вказаної земельної ділянки, а також без державної реєстрації права власності на вказану земельну ділянку, права постійного користування і права оренди земельної ділянки та документів, що посвідчують право на земельну ділянку, діючи всупереч встановленим правилам щодо охорони земель, в період з квітня 2024 року до 10 травня 2024 року здійснювала обробіток та вирощування сільськогосподарських культур на частині земельної ділянки площею 0,0197 га, яка відповідно до Державного акту на право постійного користування землею ІІ-ТР №000500, належить регіональній філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця» та знаходиться вздовж залізничної колії, на відстані 20,80 м від її осі на перегоні Озерна-Зборів, 1375+227 м 3 ПК і відповідно до ст. 6 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. 112 Земельного кодексу України є охоронною зоною.

Таким чином ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 197-1 КК України, тобто самовільне зайняття земельної ділянки у охоронній зоні.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 повністю визнала свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, не заперечувала факту його скоєння, часу, місця та способу, за обставин, викладених в обвинувальному акті. Пояснила суду, що за відсутністю рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування щодо земельної ділянки, а також без державної реєстрації права власності на земельну ділянку в період з квітня 2024 року до 10 травня 2024 року здійснювала обробіток та вирощування сільськогосподарських культур на частині земельної ділянки площею 0,0197 га, яка відповідно до Державного акту на право постійного користування землею належить регіональній філії «Львівська залізниця» АТ «Укрзалізниця».

Обвинувачена ОСОБА_4 в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованого її органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акту та беручи до уваги, що прокурор, також не оспорювала фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачена, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

При призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

У відповідності до ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 є її характеристика, те, що розкаялась у вчиненому, шкоду відшкодувала.

При цьому, обставин, що обтяжують покарання, згідно ст.67 КК України судом не встановлено.

Так, скоєне кримінальне правопорушення, у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів.Таким чином, розгляд провадження проводився відносно обвинуваченої в межах пред`явленого її обвинувачення.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 і суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер і ступінь тяжкості наслідків, особу обвинуваченої, яка характеризується зпозитивно, пом`якшуючі її вину обставини, як те, що вона повністю визнала вину у скоєному кримінальному правопорушенні, збитки заподіяні кримінальним правопорушенням відшкодовано, щиро розкаялась у вчиненому, не судима, а тому вважає, що для її виправлення та запобігання вчиненню нею нових кримінальних правопорушень слід обрати покарання у виді обмеження волі. З врахуванням вказаних обставин, суд вважає недоцільним реальне відбуття покарання обвинуваченою ОСОБА_4 ою у виді обмеження волі, оскільки її виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства, а тому її слід звільнити від відбуття призначеного покарання з випробовуванням у відповідності до ст.75 КК України з покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.94, 369-371, 373-374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1КК України і призначити покарання за ч.2 ст.197-1КК України - два роки обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття основного покарання з іспитовим строком 1 рік з покладенням на неї обов`язків, передбачених п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України, зокрема, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. На даний вирок може бути подана апеляція до Тернопільського апеляційного суду через Зборівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Зборівського

районного суду ОСОБА_1