27 червня 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , представника потерпілого ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Запоріжжя кримінальне провадження, відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина Україну, який працює у ПП «Рубіж-центр» на посаді охоронця, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України,
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.190 КК України.
Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, у денний час доби, 29.09.2011 звернувся до органів Пенсійного фонду України в Запорізькій області задля отримання пенсії у зв`язку із зниженням пенсійного віку, на підставі поданої ним заяви про призначення пенсії від 29.09.2011, запевнивши співробітників вказаної служби про наявність у нього пільгового страхового стажу за списком №1, який розраховано на підставі довідки, виданої 17.01.2011 року №14 філією шахти «Грамотеииская» «УК ЮЖКузбассуголь» ( АДРЕСА_2 та наказів про атестацію робочих місць по підприємству від 16.11.1994 . 12.11.1999, 14.11.2004 рр. разом із заявою про призначення пенсії та наказом про атестацію робочих місць від 14.11.2004, підписаною директором шахти ОСОБА_7 .
Після цього, продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_5 надав копію дублікату трудової книжки при поданні заяви на призначення пенсії, І згідно якої в період з 28.05.1992 року по 01.06.2005 року останній працював підземним гірником та підземним прохідником на території РФ на підприємстві філія «Шахта Грамотеииская» ОАО « ІНФОРМАЦІЯ_2 »», та був звільнений на підставі наказу № 141 К від 03.06.2005 року. Після чого, на підставі наданих ОСОБА_5 документів, 29.09.2011 останнього взято на облік у Головному Управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області, а саме в Центральному об`єднаному управлінні ПФУ України м. Запоріжжя з правом отримувати пенсію за віком призначену на підставі протоколу №828287 від 06.11.2011.
Згідно з інформацією наданою на запит №14-159 у ході міжнародного співробітництва Управлінням Пенсійного фонду РФ в м. Бєлово:
-в архівному фонді відсутні документи що підтверджують факт роботи ОСОБА_5 ;
-перелік робочих місць, професій та показників, які надають право на пільгове пенсійне забезпечення, підписаний директором шахти ОСОБА_8 , а не ОСОБА_7 , прізвище директора шахти ОСОБА_7 в документах наглядової справи відсутнє;
-ОСОБА_5 згідно з системою обов`язкового страхування не зареєстрований;
-згідно з довідкою архівного відділу адміністрації Бєловського міського округу Кемеровської області №259/01-28 від 08.02.2019 року особова картка на прізвище ОСОБА_5 відсутня, в розрахункових відомостях по нарахуванню заробітної плати за період з 1999 по 2005 рік прізвище ОСОБА_5 також відсутнє;
-наказ №141К від 03.06.2005 року на звільнення ОСОБА_5 відсутній.
У зв`язку з чим, на підставі отриманої інформації, 27.03.2019 органами Пенсійного фонду прийнято рішення № 34/05 про призупинення виплати пенсії, у зв`язку з не підтвердженням трудового стажу.
Відповідно до висновку експерта за №20-69 від 25.06.2020 загальний розмір пенсії, що отримував за віком пенсіонер ОСОБА_5 , відповідно з наданою на дослідження довідкою про доходи № НОМЕР_1 від 21.02.2020 Центрального об`єднаного управління ПФУ України м. Запоріжжя за період з січня 2016 року по березень 2019 року, складає 223 247 гривень 46 копійок.
Таким чином, за період часу з вересня 2011 року по березень 2019 року ОСОБА_5 , маючи прямий умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, скориставшись підробленими документами, а саме: довідкою, виданою 17.01.2011 року №14 філією шахти «Грамотеииская» «УК ЮЖКузбассуголь» ( АДРЕСА_2 ) та наказів про атестацію робочих місць по підприємству від 16.11.1994 , 12.11.1999, 14.11.2004 рр. разом із заявою про призначення пенсії та наказом про атестацію робочих місць від 14.11.2004, підписаною директором шахти ОСОБА_7 , копією дублікату трудової книжки згідно якої в період з 28.05.1992 року по 01.06.2005 року останній працював підземним гірником та підземним прохідником на території РФ на підприємстві філія «Шахта Грамотеииская» ОАО « ІНФОРМАЦІЯ_2 »», та був звільнений на підставі наказу № 141 К від 03.06.2005 року, незаконно заволодів грошовими коштами Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області у загальному розмірі 472 017 гривень 45 копійок, тим самим завдавши матеріального збитку на загальну суму яка в 250 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто у великих розмірах.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене у великих розмірах.
В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_4 заявив клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 - від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення його до кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно нього за ч. 3 ст.190 КК України.
В судовому засіданні обвинувачений вказане клопотання підтримав повністю, просив його задовольнити та звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження за ч.3 ст.190 КК України, оскільки минули строки давності на підставі ст. 49 КК України.
В судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника.
В судовому засіданні представник потерпілого також не заперечував проти задоволення клопотання захисника.
Крім того, судом було роз`яснено обвинуваченому наслідки звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Обвинувачений повідомив суд, що цілком розуміє суть обвинувачення, підстави і наслідки звільнення від кримінальної відповідальності відповідно.
Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши наявні матеріали кримінального провадження, вважає, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України не підлягає закриттю, з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність, особа звільняється від кримінальної відповідальності.
При встановленні підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, суд, відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, суд має невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з таким клопотанням.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до частини восьмої цієї статті, закриття кримінального провадження не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.
Положеннями ст. 49 КК України визначено: строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.
Строк давності - це передбачений ст. 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення злочину і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила злочин, від кримінальної відповідальності.
У відповідності до ст. 49 КК України (в редакції на момент вчинення злочину обвинуваченим) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі; 3) п`ять років - у разі вчинення злочину середньої тяжкості; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.
Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч.1 ст. 49 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг (ч. 2 ст. 49 КК України); не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.
Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченого; згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності.
Таким чином, строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.
Також суд зазначає, що дотримання умов, передбачених ч.ч. 1-3 ст. 49 КК України є безумовним і звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим.
Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа) - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.
Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, підсудного, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого, підсудного від кримінальної відповідальності.
Згідно з вимогами ч. 3 ст. 4 КК України часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.
Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Отже, як кримінально-правова відповідальність, так і підстави звільнення від неї мають визначатися на час вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, тобто з вересня 2011 року по березень 2019 року.
Суд враховує, що за змістом клопотання захисника, сторона захисту вважає, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України в редакції Закону України № 3233-IX від 13 липня 2023 року, згідно якої вчинення такого злочину, а саме: шахрайство, вчинене в умовах воєнного чи надзвичайного стану, що завдало значної шкоди потерпілому, карається штрафом від чотирьох тисяч до восьми тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від трьох до п`яти років та є не тяжким злочином.
Проте, згідно обвинувального акту ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України яке кваліфікується як заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене у великих розмірах, в редакції Законами України № 270-VI від 15 квітня 2008 року, яка була чинною на час вчинення інкримінованого ОСОБА_5 діяння.
За передбаченою ст. 12 КК України класифікацією злочинів, злочин у вчинені якого обвинувачується ОСОБА_5 є тяжким.
Як передбачено п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину до дня набрання вироком законної сили минули такі строки зокрема десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.
Оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_5 діяння, яке за обвинувальним актом кваліфіковано як тяжкий злочин, десять років не минуло, строк давності на цей час не закінчився, отже передбачені законом підстави для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження з цих підстав відсутні.
За наведених обставин, клопотання захисника задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 44, 49 КК України, ст. 284, 288 КПК України суд, -
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відмовити.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя : ОСОБА_1