У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 жовтня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , подане у кримінальному провадженні №0000009, про накладення арешту на майно,

встановив:

Зі змісту клопотання з`ясовано, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000009 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.02.2023.

17.09.2024 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 358 КК України.

Згідно з отриманої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за ОСОБА_5 на праві приватної власності у частці 1 зареєстровані наступні об`єкти нерухомого майна: 1) земельна ділянка кадастровий номер :09:001:0005, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236; 2) квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 53,7 кв.м., реєстраційний номер майна 9162484; 3) будівля кафе, розташоване за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 932,5 кв.м. літ. А-1, реєстраційний номер майна 5949826.

Приймаючи до уваги викладене і те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 190 (чинна на 11.08.2023) КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких і за який йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, а тому зважаючи на обґрунтованість підозри, з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваних та забезпечення відшкодування шкоди завданої діями ОСОБА_5 , завданої внаслідок кримінального правопорушення та подальшого, просить накласти арешт на об`єкти рухомого та нерухомого майна, які належать останньому, шляхом заборони відчуження.

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує та просить таке задовольнити. В прохальній частині міститься клопотання про накладення арешту на майно розглянути без участі підозрюваного ОСОБА_5 для забезпечення арешту майна.

Згідно з ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна (ч. 2 ст. 172 КПК України).

Зважаючи на те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, зокрема за ч. 4 ст. 190 КК України, санкція статті якої передбачає такий вид покарання як конфіскація майна, може вжити заходів щодо його відчуження майна, належного йому на праві власності, тому відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання слід розглянути без повідомлення такого.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України: арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3 1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з витягу з ЄРДР слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управлінням Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000009 від 24.02.2023за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 209 КК України.

17.09.2024 ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 358 КК України.

Разом з цим, санкція ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції чинній до 11.08.2023), за якою серед іншого ОСОБА_5 повідомлено про підозру, передбачає позбавлення волі з конфіскацією майна.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за ОСОБА_5 на праві приватної власності у частці 1 зареєстровані наступні об`єкти нерухомого майна:

1) земельна ділянка кадастровий номер :09:001:0005, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236;

2) квартира, розташована за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 53,7 кв.м., реєстраційний номер майна 9162484;

3) будівля кафе, розташоване за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 932,5 кв.м. літ. А-1, реєстраційний номер майна 5949826.

У випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Тож, необхідність накладення арешту на об`єкти нерухомості та т/з, які перебувають у власності підозрюваного, може бути виправдана в розглядуваному випадку, оскільки ОСОБА_5 , як зазначалося вище, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, санкція якої дає достатні підстави вважати, що суд може призначити покарання у виді конфіскації майна, у разі доведення стороною обвинувачення вини особи в інкримінованому.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку про накладення арешту на об`єкти нерухомості та т/з, оскільки таке втручання у права та інтереси власника майна в особі підозрюваного, є виправдане та відповідає завданням кримінального провадження, а саме здійснюється з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання.

У відповідності до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положенням ч. 4 ст. 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відтак, враховуючи вищевикладене, клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 98, 132, 170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Накласти арешт на нерухоме майно, належне підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

1) земельну ділянку кадастровий номер :09:001:0005, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 236;

2) квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 53,7 кв.м., реєстраційний номер майна 9162484;

3) будівлю кафе, розташовану за адресою АДРЕСА_2 , загальною площею 932,5 кв.м. літ. А-1, реєстраційний номер майна 5949826, заборонивши відчуження вказаного майна.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Власник майна, який не був присутній при розгляді питання про арешт майна, має право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1