Справа № 191/3343/24
Провадження № 1-кс/191/634/24
У Х В А Л А

іменем України

09 серпня 2024 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3 , слідчої - ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верби, Нижньосірогозький район, Херсонської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, який не працює та не навчається, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в посаді водія стрільця військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000585 від 11.07.2024 року за ознаками ч.1 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з вищезазначеним клопотанням, в якому посилається на те, що старший солдат ОСОБА_6 підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, в посаді водія стрільця військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 10 липня 2024 року, близько 19:15 год., ОСОБА_6 , перебуваючи в салоні автомобіля «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , рухалися по АДРЕСА_3 , де між ними розпочався словесний конфлікт. В цей час, у ОСОБА_6 раптово виник умисел, спрямований на заподіяння ОСОБА_7 , тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи, що шляхом завдання ударів по тілу людини будуть спричинені тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості, передбачаючи такі наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, правою рукою стисненою у кулак, перебуваючи в салоні вищевказаного автомобіля, почав наносити численні, хаотичні та послідовні удари в область голови та тулубу ОСОБА_7 .

Після чого в цей же день близько 19:18 год. у зв`язку з несправністю автомобіля «ВАЗ 2101» р.н. НОМЕР_2 , останній зупинився навпроти території домоволодіння, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , де ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вийшли з автомобіля. В подальшому, в період часу з 19:18 год. по 19:22 год. ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій раптово виниклий прямий злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , ногами та руками стисненими в кулак, почав наносити не менше 15-ти хаотичних та послідовних ударів в область голови та тулубу ОСОБА_7 , внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: відкритої тяжкої черепно мозкової травми, забій головного мозку 3 ступеню, гостра епідуральна гематома зліва, лінійний перелом скроневої кістки зліва з переходом на основу, які за своїм характером і в своїй сукупності, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, тобто підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

30.07.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121 КК України.

Слідчий зазначає, що у ході досудового слідства у кримінальному провадженні та вивчення особистості підозрюваного ОСОБА_6 встановлено ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо невиконання ним покладених процесуальних обов`язків.

Оцінюючи ризик попередження спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду є те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення, яке карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми. Обґрунтуванням вказаного ризику при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 є те, що відповідно до п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише у передбачених законом випадках та встановленою процедурою, при цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Разом з тим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Крім цього, підозрюваний ОСОБА_6 може змінити місце фактичного мешкання, перетнути державний кордон поза пунктами пропуску, виїхати на тимчасово окуповану територію України та переховуватися від суду.

Крім того, з обставин кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем, який на підставі статутів Збройних сил України, взявши на себе зобов`язання сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватися Конституції і законів України, порушив ці обов`язки.

Також не можна лишити поза увагою той факт, що підозрюваний ОСОБА_6 , як військовослужбовець, який тривалий час знаходився в районі ведення бойових дій, значно краще ніж пересічний громадянин України володіє інформацією, щодо місць проходу на територію, яка тимчасово непідконтрольна органам державної влади України, і може використовувати вказану інформацію для переховування на вказаній території.

Крім того, слід зазначити, що ОСОБА_6 після нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 покинув місце вчинення злочину. Вказана поведінка підозрюваного свідчить про наміри уникнення кримінальної відповідальності, що підтверджує актуальність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду.

Щодо наявності ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій. Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілим у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України.

Також, враховуючи, що підозрюваний має доступ до матеріалів кримінального провадження, в тому числі до анкетних даних свідків у кримінальному провадженні, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому підозрюється ОСОБА_6 та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні шляхом погроз або застосуванням насильства, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень, про що, зокрема, свідчать зухвалий спосіб вчинених злочину, крім того слід зазначити, що ризик впливу на свідків та потерпілих існує не лише на етапі досудового розслідування, а й у подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та потерпілого, дослідження їх судом.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки, характер та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється останній, а також навички останнього поводження з вогнепальною зброєю як військовослужбовця та доступ під час виконання службових обов`язків до вогнепальної зброї та бойових припасів в тому числі до необлікованих, свідчить про підвищену небезпеку останнього. В тому числі, є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі і злочин проти життя та здоров`я особи, про що свідчить очевидна психологічна спроможністю підозрюваного вільно, виключно за своїм бажанням, без розумної причини самозахисту чи виконання державного або громадського обов`язку застосувати насильство відносно інших осіб.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Неможливість покладення на підозрюваного обов`язків без застосування запобіжного заходу пов`язана з тим, що вказаний спосіб застосування заходу забезпечення і не може бути застосований до особи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, пов`язаного із порушенням Присяги військовослужбовця Збройних Сил України, особи.

За таких обставин покладення обов`язків без застосування запобіжного заходу не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальне правопорушення та особистість підозрюваногосвідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.

З огляду на те, що органом досудового розслідування доведено та підтверджено вищевказаними матеріалами існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; що підозрюваний має можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, може здійснити вплив на свідків, тому що суворість покарання за кримінальне правопорушення, наслідки та ризик втечі для обвинуваченого у цьому випадку можуть бути признаними як менш небезпечними ніж покарання і процедура виконання покарання, а також беручи до уваги вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, його вік, посаду, репутацію, стан здоров`я, майновий стан та інші обставини, приймаючи до уваги особливу суспільну небезпеку протиправних дій для запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу - тримання під вартою як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

В свою чергу, в умовах воєнного стану на території України, з метою належного покарання осіб, які вчинили тяжкі та особливо тяжкі злочини, такий підхід національних судів щодо застосування викличного виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, не допустить негативного впливу на обороноздатність держави в умовах воєнного стану, підриву авторитету, бойової готовності та боєздатності підрозділу Збройних Сил України та не створить в очах військовослужбовців уяву безкарності та свавілля.

Отже, досягнення мети визначеної у ст. 177 КПК України наразі можливе виключно шляхом взяття під варту підозрюваного.

Враховуючи вищевикладені обставини слідча просить, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 60 днів в умовах Дніпровської установи виконання покарань №4, без визначення розміру застави.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав і просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як вказані слідчим ризики не обґрунтовані, просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту. Зазначив, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким характеризується позитивно, має міцні соціальні зв`язки, вину свою визнає, сприяє розкриттю кримінального правопорушення, отже ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків мінімальний, крім того останній надає потерпілому матеріальну допомогу (грошові перекази), що підтверджується платіжними дорученням, які просить долучити до матеріалів справи.

Підозрюваний ОСОБА_6 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, підтримав позицію свого захисника.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення учасників, дослідивши надані докази, вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання слідчого погодженого з прокурором, слідчий суддя враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Рішення ЄСПЛ «Харченко проти України» визначає, що таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи. Крім того, згідно рішення ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» ризик вчинення нових правопорушень має місце, коли попередня поведінка дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятись у своїх злочинних діях; коли небезпека має бути явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 вищезазначеного кримінального правопорушення підтверджується зібраними матеріалами під час досудового розслідування, а саме: протоколами огляду місця події, протоколами допитів свідків, протоколами проведення пред`явлення особи для впізнання, іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, в тому числі вилученими у встановлений законом спосіб речовими доказами.

Доводи захисника про недоведеність слідчим ризиків та можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту навіть з урахуванням того, що підозрюваний надав матеріальну допомогу у вигляді грошового переказу потерпілому, слідчий суддя вважає безпідставними, так як цим не виключається ні можливість переховування від органу досудового розслідування або суду, ні вплив на свідків, потерпілого, ні можливість вчинення інших кримінальних правопорушень.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 є тяжким злочином проти життя та здоров`я особи, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, підозрюваний не одружений, неповнолітніх дітей не має, що свідчить про відсутність у нього стійких соціальних.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вважає, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органу досудового розслідування, в силу резонансності подій, впливати на потерпілого, свідків, вчините інше кримінальне правопорушення.

У зв`язку з цим клопотання слідчого обґрунтоване, а клопотання сторони захисту не підлягає задоволенню.

Також керуючись ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, слідчий суддя вважає за необхідне заставу підозрюваному не визначати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 193, 194, 196-198 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , задовольнити, без визначення розміру застави.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, а саме, до 07 жовтня 2024 року, включно.

Копію ухвали вручити підозрюваному негайно після оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 .

На ухвалу може бути подана апеляція протягом п`яти днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1