Справа № 367/9048/23
Провадження №1-кс/367/1006/2024
УХВАЛА

Іменем України

08 серпня 2024 року слідчий суддя Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_1 , за участі: секретаря судових засідань - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь клопотання про скасування арешту (в порядку ст. 174 КПК України) власника майна ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002046 від 01.08.2022 року,

ВСТАНОВИВ:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшло вищевказане клопотання, в якому ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_4 від 28 жовтня 2022 року у справі № 367/4438/22 у кримінальному провадженні, внесеному 01.08.2022 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002046 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, якою накладено арешт шляхом накладення заборони на відчуження, користування та розпорядження на земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0065 площею 0,97 га, яка належить на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 64177252 від 14.07.2022 р., зареєстрованого на підставі договору купівлі-продажу № 396 від 14.07.2022 року.

В обґрунтування свого клопотання заявник посилається на те, що ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 28 жовтня 2022 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні, внесеному 01.08.2022 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002046 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0065 площею 0,97 га, яка належить на праві власності ОСОБА_3 . В обґрунтування клопотання про арешт майна прокурор зазначав, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:005:0065 ймовірно належить до земель лісового фонду, а тому на земельну ділянку необхідно накласти арешт. ОСОБА_3 вважає, що з огляду на те, що земельну ділянку набуто ним у власність на підставі оплатного цивільно-правового договору, що виключає у діях ОСОБА_3 склад злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, а накладеним арештом порушується його право власності, також зазначає, що не має статусу підозрюваного в зазначеному кримінальному провадженні.

Наголошує, що клопотання прокурора про арешт майна містить формальні посилання на кваліфікацію, передбачену ст. 190 КК України, оскільки за змістом кваліфікації передбаченої ст. 358 КК України, виключається можливість визнання нерухомого майна об`єктом злочинних посягань, у такому випадку об`єктом злочинних посягань можу бути лише документ, отже арештована земельна ділянка не можу бути речовим доказом за ст. 358 КК України.

Зазначає, що прокурором не доведено, що земельна ділянка є доказом злочину, з огляду на відсутність в діях ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ст.190 КК України, не підлягає спеціальній конфіскації, оскільки набута правомірно.

Крім того зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні органами досудового розслідування не встановлено винних осіб, жодній особі не вручено підозру, не проведено експертизу в порядку ст. 242-244 КПК України, щодо підтвердження або спростування належності земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0065 до лісового фонду, не допитано у якості свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , тобто не вчинено всіх необхідних дій для забезпечення дієвості кримінального провадження.

Відтак, на думку власника майна, на даний час наявні підстави для скасування арешту майна щодо вказаного майна.

У судове засідання власник майна ОСОБА_3 не з`явився, 07.08.2024 року подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, клопотання про скасування арешту майна підтримує та просить задовольнити.

Окрім того, 08.08.2024 року від представника власника майна ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_6 до суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке представник мотивував невідкладною участю у слідчих діях. Разом з тим, не надавши жодних доказів на підтвердження зазначеного.

Прокурор Бучанської окружної прокуратури Київської області у судове засідання також не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання прокуратуру повідомлено належним чином.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Відтак, слідчий суддя, дослідивши клопотання та додані до нього документи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З наявних матеріалів вбачається, що в рамках кримінального провадження внесеного 01.08.2022 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002046, ухвалою ухвалу слідчого судді Ірпінського міського суду Київської області ОСОБА_4 від 28 жовтня 2022 року у справі № 367/4438/22 накладено арешт шляхом накладення заборони на відчуження, користування та розпорядження на земельну ділянку з кадастровим номером :03:005:0065 площею 0,97 га, яка належить на праві власності ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 64177252 від 14.07.2022 р., зареєстрованого на підставі договору купівлі-продажу № 396 від 14.07.2022 року.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пунктом 6 р. 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» від 07.02.2014, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Ч. 1 ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

З огляду на приписи п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що подальший арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав може порушити право власника на вільне використання належного йому майна, що буде суперечити загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини (зокрема, справа «Баландіна проти України», «Батрак проти України», «Панов проти України»).

Поряд з цим варто враховувати, що арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів та являється самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні та не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна, на відміну від інших правових підстав.

Відтак, твердження заявника стосовного того, що він не має статусу підозрюваного в зазначеному кримінальному провадженні, а також те, що клопотання прокурора про арешт майна містить формальні посилання на кваліфікацію, передбачену ст. 190 КК України, оскільки за змістом кваліфікації передбаченої ст. 358 КК України, виключається можливість визнання нерухомого майна об`єктом злочинних посягань, у такому випадку об`єктом злочинних посягань можу бути лише документ, отже арештована земельна ділянка не можу бути речовим доказом за ст. 358 КК України, не відповідає дійсності.

Таким чином, в ході розгляду клопотання не доведені обставини, які б давали підстави вважати, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, крім того заявником не доведено необґрунтованості накладення такого арешту.

Поряд з цим слідчий суддя зауважує, що накладений арешт на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, хоча власник обмежується у реалізації всіх правомочностей права власності, такий захід є тимчасовим, а тому відповідні обмеження є розумними і співмірними, з огляду на завдання кримінального провадження та, з урахуванням досліджених обставин в цьому кримінальному провадженні, потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи з метою виконання завдань кримінального провадження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 3, 131, 132, 170-174, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання власника майна ОСОБА_3 про скасування арешту (в порядку ст. 174 КПК України), подане в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002046 від 01.08.2022 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1