Провадження № 274/4356/24
ВИРОК Провадження № 1-кп/0274/679/24

І м е н е м У к р а ї н и

23.07.24 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання . . ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції кримінальне провадження № 274/4356/24 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі республіки Грузія, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, розлученого, не працював, проживаючого в АДРЕСА_1 , зі слів зареєстрованого у АДРЕСА_2 , раніше судимого: 1) 03.07.90 Шевченківським районним судом м. Львова за ст.ст. 144 ч. 3, 140 ч. 3, 42 КК УРСР на 2 роки 7 місяців 14 днів позбавлення волі з конфіскацією майна; 2) 26.02.96 Сімферопольським районним судом АР Крим за ч. 2 ст. 222 КК України 1960 року на 1 рік 6 місяців позбавлення волі; 3) 28.02.97 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року на 3 роки 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна; 4) 07.02.01 Ленінським районним судом м. Севастополя за ч. 3 ст. 140 КК України 1960 року на 4 роки позбавлення волі з конфіскацією майна; 5) 13.09.01 Бахчисарайським районним судом АР Крим за ст.ст. 185 ч. 3, 42 ч. 3 КК України на 5 років позбавлення волі; 6) 02.06.06 Київським районним судом м. Сімферополя за ч. 3 ст. 185 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 7) 08.04.11 Джанкойським міським судом АР Крим за ст.ст. 185 ч. 3, 186 ч. 3, 70 ч. 1 КК України на 4 роки позбавлення волі; 8) 17.05.16 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі; 9) 12.10.17 Оболонським районним судом м. Києва за ст.ст. 185 ч. 3, 70 ч. 4 КК України на 3 роки 1 місяць позбавлення волі; 10) 24.07.19 Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі; 11) 15.03.23 Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області за ст.ст. 185 ч. 4, 187 ч. 4, 70 ч. 1 КК України на 10 років позбавлення волі із конфіскацією майна,

за ст. 391 КК України,

за участі

прокурора . . . . . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_4

обвинуваченого . . . . . . . . . . . . . . ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

Вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 березня 2023 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187, ч. 1 ст. 70 КК України до основного покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Засуджений ОСОБА_3 , прибувши 25 жовтня 2023 року для відбування покарання до Державної установи «Бердичівська виправна колонія (№ 70)» (далі БВК-70), яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , будучи ознайомленим з порядком відбування покарання та своїми обов`язками в установі, систематично допускав дисциплінарні порушення.

Зокрема, у період часу з 25.10.22 до 16.02.24 ОСОБА_3 допустив 17 дисциплінарних порушень вимог режиму відбування покарання, за що 17 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності.

25 січня 2024 року відповідно до постанови від 19.01.24 про переведення засудженого ОСОБА_3 з дільниці ресоціалізації останнього переведено до дільниці посиленого контролю строком на 3 місяці, тобто переведено на більш суворий режим відбування покарання.

Однак, незважаючи на застосування заходів дисциплінарного впливу, ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробив та продовжив порушувати режим тримання в даній установі.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07 лютого 2024 року за вчинення чергового порушення встановленого порядку відбування покарання до засудженого ОСОБА_3 застосовано захід дисциплінарного стягнення у виді переведення до одиночної камери на строк один місяць.

З метою виконання ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.02.24 засудженому ОСОБА_3 16 лютого 2024 року перед переведенням до одиночної камери у приміщенні для проведення обшуків, яке розташоване в будівлі, де розміщені камери ПКТ (ОК) Державної установи «Бердичівська виправна колонія (№ 70)», запропоновано здати наявні у нього заборонені предмети та виконати вимоги процедури проведення особистого обшуку з роздяганням, а також прослідувати в одиночну камеру № 4 та зайняти визначене адміністрацією установи індивідуальне спальне місце, однак ОСОБА_3 в категоричній формі відмовився виконувати законні вимоги представників адміністрації.

Про вказаний факт інспектором відділу нагляду і безпеки ДУ «Бердичівська ВК (№ 70)» ОСОБА_5 повідомлено начальника установи, який у зв`язку із наведеним виніс письмове розпорядження засудженому ОСОБА_3 виконати вимоги процедури проведення особистого обшуку з роздяганням, прослідувати в одиночну камеру № 4 та зайняти визначене адміністрацією установи індивідуальне спальне місце.

У подальшому першим заступником начальника ДУ «Бердичівська ВК (№ 70)» ОСОБА_6 16 лютого 2024 року о 13 год. 49 хв. у приміщенні для проведення обшуків, яке розташоване в будівлі, де розміщенні камери ПКТ (ОК) ДУ «Бердичівська ВК (№ 70)» засудженому ОСОБА_3 зачитано вголос письмове розпорядження начальника установи про необхідність виконати вимоги процедури проведення особистого обшуку з роздяганням, прослідувати в одиночну камеру № 4 та зайняти визначене адміністрацією установи індивідуальне спальне місце, однак ОСОБА_3 , будучи попередженим про кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 391 КК України, в категоричній формі відмовився виконувати законне письмове розпорядження начальника державної установи «Бердичівська виправна колонія (№ 70)», а саме виконати вимоги процедури проведення особистого обшуку з роздяганням, прослідувати в одиночну камеру № 4 та зайняти визначене адміністрацією установи індивідуальне спальне місце.

Кримінальна відповідальність за злочин, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнається винуватим, передбачена ст. 391 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що він відбуває покарання у БВК-70. Йому не подобається колонія та взагалі це обласне управління і тому він вирішив зробити все, щоб поїхати з цієї колонії. З цією метою він умисно вчиняв правопорушення, на нього складалися матеріали. У січні 2024 року його перевели на більш суворий режим. Десь у лютому 24-го йому дали одиночну камеру. При поміщенні до камери потрібно пройти обшук, він відмовився, також йому наказали йти у конкретну камеру він також відмовився. Його попереджали про кримінальну відповідальність, він і сам це знав. Перший заступник начальника установи під відеофіксацію прочитав йому письмове розпорядження начальника виконати законні вимоги, попередив про кримінальну відповідальність, він сказав, що знає і все рівно відмовився. Всі ці дії вчиняв, щоб виїхати з Житомирської області, вину визнає, кається, просить залишити строк, який залишається до кінця за попереднім вироком, але перевести у більш суворий, «критий» режим, визначити, за можливості, виправну колонію суворого режиму у Рівненській області.

Крім того, винуватість ОСОБА_3 також підтверджується:

-копією вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15.03.23, відповідно до якої ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 187 КК України, та на підставі ч. 1 ст. 70 КК України визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років із конфіскацією майна (т. 1, а.п. 46-51);

-даними копій виписок з протоколу № 1 засідання комісії БВК-70 по розгляду матеріалів на засуджених щодо зміни умов тримання в межах установи від 19.01.24 та спостережної комісії при Бердичівській РВА від 25.01.24, за результатами яких комісіями вирішено та погоджено переведення ОСОБА_3 з дільниці ресоціалізації до дільниці посиленого контролю згідно ст. 100 КВК України та розділу ХХVІІ ПВР УВП (т. 1, а.п. 78);

-даними копії постанови про переведення засудженого з дільниці ресоціалізації до дільниці посиленого контролю, відповідно до якої 25.01.24 ОСОБА_3 переведено до ДПК на строк три місяці (т. 1, а.п. 76);

-даними копії ухвали Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 07.02.24, згідно з якою подання БВК-70 задоволено, до засудженого ОСОБА_3 застосовано захід стягнення у виді переведення до приміщення одиночної камери на строк один місяць за скоєння чергового порушення режиму тримання (т. 1, а.п. 42-43, 41);

-даними довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_3 , згідно з якою за час відбування покарання останній не мав жодного заохочення та станом на 16.02.24 мав 17 стягнень, в т.ч. 7 у 2024 році, стягнення не зняті і не погашені у встановленому законом порядку (т. 1, а.п. 19);

-даними висновку по факту вчинення злісної непокори законним вимогам адміністрації колонії від 19.02.24 з додатками, на підставі якого і направлено матеріали до Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області по факту злісної непокори ОСОБА_3 законним вимогам начальника БВК-70 16.02.24 за обставин обвинувачення (т. 1, а.п. 12-13);

-даними розпорядження начальника БВК-70 від 16.02.24, яким останній дає розпорядження засудженому ОСОБА_3 виконати вимоги процедури особистого обшуку з роздяганням, прослідувати в одиночну камеру № 4 та зайняти визначене адміністрацією установи індивідуальне спальне місце для подальшого відбування дисциплінарного стягнення. Засудженому ОСОБА_3 додатково роз`яснено, що відповідно до п. 2 р. ХХІV та п. 6 р. ХХІ Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 2823/5 від 28.08.18, під час приймання засуджених у одиночну камеру вони підлягають особистому обшуку з роздяганням та забезпечуються індивідуальним спальним місцем. У разі невиконання письмового розпорядження засудженого ОСОБА_3 попереджено про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України за злісну непокору законним вимогам адміністрації колонії (т. 1, а.п. 14);

-даними протоколу огляду предмету, в подальшому визнаного речовим доказом, від 15.03.24, а саме DVD-R-диску з відеофайлами, на яких зафіксовано, як 16.02.24 о 13:39 представники адміністрації ОСОБА_3 декілька разів пропонують пройти особистий обшук з роздяганням, після чого прослідувати в камеру № 4 та зайняти індивідуальне спальне місце, ОСОБА_3 категорично відмовляється, мотивуючи, що у нього своє життя, він сам буде вибирати камеру і роздягатися не буде; о 13:49 1-й заступник начальника установи ОСОБА_6 доводить письмове розпорядження начальника установи про те, що засуджений перед поміщенням до одиночної камери повинен піддатись повному особистому обшуку з роздяганням, після чого прослідувати в одиночну камеру та зайняти визначене адміністрацією спальне місце. Також ОСОБА_3 попереджається про кримінальну відповідальність за ст. 391 КК України, тобто злісну непокору законним вимогам адміністрації установи, однак ОСОБА_3 відмовляється від виконання дій, зазначених у розпорядженні (т. 1, а.п. 71-72).

За клопотанням прокурора, проти задоволення якого не заперечили інші учасники судового розгляду, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінивши ж наведені докази в їхній сукупності, суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 доведеною повністю та кваліфікує його дії за ст. 391 КК України, як злісну непокору законним вимогам адміністрації установи виконання покарань особою, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі та за порушення вимог режиму відбування покарання протягом року переводилась на більш суворий режим відбування покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченому, суд визнає: рецидив злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_3 суд керується загальними засадами призначення покарання, визначеними у ст. 65 КК України, і враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ст. 391 КК України, є нетяжким злочином.

Обвинувачений раніше неодноразово судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі, за місцем відбування покарання характеризується негативно, за час відбування покарання на час скоєння злочину допустив 17 порушень вимог режиму тримання, за які притягувався до дисциплінарної відповідальності, заохочень не має жодного, не працевлаштований, у суспільно-корисної праці участі не бере, має повних 60 років.

З урахуванням наведеного, зокрема того, що ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, відбував покарання у виді позбавлення волі, однак висновків для себе не зробив і, відбуваючи покарання, знову вчинив умисний злочин, пов`язаний з неналежною поведінкою, беручи до уваги санкцію закону, суд приходить висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства неможливе, і тому призначає покарання у виді позбавлення волі. Остаточне покарання суд призначає за сукупністю вироків шляхом часткового складання покарань, призначених за цим вироком та вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 березня 2023 року. На думку суду саме призначене покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подано, дані про процесуальні витрати матеріали провадження не містять.

Підстав для обрання щодо обвинуваченого запобіжного заходу, враховуючи особу обвинуваченого, його статус засудженого до позбавлення волі, беручи до уваги відсутність клопотань з даного приводу, до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні злочину, передбаченого ст. 391 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 01 (один) рік 06 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 суд призначає за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за вироком Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 15 березня 2023 року, та призначає ОСОБА_3 до відбуття 09 (дев`ять) років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Початок строку відбування призначеного основного покарання ОСОБА_3 обраховувати з 23 липня 2024 року.

Речовий доказ після набрання вироком законної сили: DVD-R диск з відеофайлами, який приєднано до матеріалів провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили обвинуваченому ОСОБА_3 - не обирати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок протягом тридцяти днів з дня проголошення може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд. Для особи, яка перебуває під вартою (відбуває покарання у виді позбавлення волі), строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Головуючий - суддя ОСОБА_1