УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2024 року місто Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 її захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці м. Маріуполь, Донецької області, громадянці України, українці, без освіти, зі слів має дитину під опікою, офіційно не працевлаштованій, не заміжній, фактично проживаючій за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимій,

якому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до слідчого судді Київського районного суду м. Одеси з погодженим із прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_7 клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваної ОСОБА_4 ..

З клопотання вбачається, що Слідчим відділенням ВП № 4 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000732 від 12.11.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 11.11.2024, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 11.11.2024 приблизно об 14:20 год. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_10 прибули до багатоповерхового житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де біля будинку зустріли ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Діючи з прямим умислом, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 представились ОСОБА_11 працівницями соціальної служби, повідомили останній, що вона може отримати соціальну виплату в розмірі 600 Євро. Після чого ОСОБА_4 запропонувала ОСОБА_11 пройти до її квартири щоб там віддати останній не існуючу соціальну виплату, на що остання погодилась.

В подальшому ОСОБА_4 та ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_11 пройшли до її квартири АДРЕСА_3 . Перебуваючи в квартирі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 скориставшись необачністю ОСОБА_11 довідались де остання зберігає свої грошові кошти. Надалі ОСОБА_8 відволікала увагу ОСОБА_11 . В цей момент ОСОБА_4 в цей час пішла до шафи, яка розташовується в коридорі квартири, впевнившись, що за її діями не спостерігає власниця квартири, шляхом вільного доступу дістала звідти та таємно викрала сумку коричневого кольору, в якій перебували грошові кошти в розмірі 2000 доларів США (згідно з курсом НБУ станом на 11.11.2024, складає 82 400 гривень), купюрами номіналом по 100 доларів США та 2 000 гривень, купюрами по 500 і 100 гривень, а також в якій перебував золотий ланцюжок вагою 5 грам, вартістю 14 115 гривень та паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_11 . Після цього ОСОБА_4 з викраденим майном вийшла з приміщення квартири.

ОСОБА_8 завершивши розмову з ОСОБА_11 теж покинула квартиру і вони разом із ОСОБА_4 залишили місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 98 515 гривень.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із застосуванням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний та його захисник проти задоволення клопотання заперечували, зважаючи на повне визнання вини, бажання компенсації шкоди, є особою похилого віку та переселенкою, просили застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання.

Вислухавши доводи учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 11.11.2024;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

- протоколами оглядів відеозаписів;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілою ОСОБА_11 від 14.11.2024;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілою ОСОБА_11 від 14.11.2024;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 від 14.11.2024;

- протоколом огляду місця події від 14.11.2024 за участю ОСОБА_14 ;

- протоколом огляду місця події від 14.11.2024 за участю ОСОБА_4 ;

- протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 від 14.11.2024;

- протоколом затримання особи підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 від 15.11.2024;

- протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту підозрюваної ОСОБА_4 ;

- повідомленням про підозру ОСОБА_8 ;

- повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

За такого, слідчий суддя, приходить до висновку про обґрунтованість підозри по кримінальному провадженню за № 0000732 від 12.11.2024 року відносно ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Враховуючи зазначене, а також обставини вчинення кримінального правопорушення, є підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також вчинити аналогічне кримінальне правопорушення.

Зазначені ризики обґрунтовуються тим, що ОСОБА_4 може:

переховуватись від органів досудового розслідування та суду

Слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, які згідно класифікації, передбаченої ст. 12 КК України, належать до тяжких ч.4 ст.185 КК України.

На переконання слідчого судді, очікування можливого суворого покарання саме по собі може бути реальним мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який зазначав, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (п. 80 рішення у справі «Ілійков проти Болгарії»).

Разом з тим, сама лише тяжкість кримінального правопорушення та суворість можливого покарання без врахування інших факторів не є достатньою підставою для висновку про наявність такого ризику.

Слідчий суддя погоджується з доводами слідчого про те, що з огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску. А тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон, на що звертала увагу сторона захисту, не виключають такої можливості.

Наведені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, не маючи стримуючих факторів у вигляді міцних соціальних зв`язків та маючи матеріальні ресурси для тривалого перебування за кордоном, чому буде надано оцінку далі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Викладене переконує слідчого суддю в обґрунтованості доводів слідчого щодо наявності цього ризику.

- Щодо ризику незаконно впливати на потерпілу, свідків, інших підозрюваних, експертів у кримінальному провадженні

Під час оцінки цього ризику слідчий суддя виходить з того, що:

- по-перше, показання свідків, як тих, що вже допитані в ході досудового розслідування, так і тих, які можуть бути допитані у подальшому, є процесуальними джерелами доказів (ч. 2 ст. 84 КПК України) та можуть мати важливе значення в контексті предмету доказування у цьому кримінальному провадженні;

- по-друге, встановлена кримінальним процесуальним законом процедура отримання показань свідків передбачає безпосереднє сприйняття їх судом у судовому засіданні (ст. 23, 224 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наведені обставини свідчать про обґрунтованість доводів прокурора в частині наявності ризику незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою підбурення їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання неправдивих показань чи відмови від дачі показань на користь підозрюваної.

ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення з метою уникнення від кримінальної відповідальності, зокрема, щодо тиску на учасників провадження, або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення майнового характеру, а також враховуючи тяжкість вчиненого злочину, тривалість та зухвалість вчинення, що характеризує стійкість сформованих злочинних намірів останнього, особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, приймаючи до уваги те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що потребує більшої суворості в оцінці порушень цінності суспільства, орган досудового розслідування вважає, що викладенні обставини, є достатніми для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з передбачених більш м`яких запобіжних заходів, не дасть змоги запобігти наведеним у клопотанні ризикам.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його не можливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суду з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, зокрема цілодобового домашнього арешту не зможуть забезпечити усунення встановлених ризиків, через те, що ОСОБА_4 зможе покинути місце проживання та територію України, а також спілкуватися із іншими учасниками провадження за допомогою електронних засобів зв`язку, а також здійснювати вплив на свідків.

Враховуючи встановлені обставини, існування ризиків в їх сукупності та взаємозв`язку, на переконання слідчого судді запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може негативно вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

З урахуванням встановлених в судовому засіданні ризиків та обставин кримінального правопорушення, а також обґрунтованості клопотання сторони обвинувачення, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Таким чином, прокурором під час розгляду клопотання, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, доведено недостатність для запобігання вказаному ризику застосування до підозрюваного більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а це у свою чергу, враховуючи обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, згідно ч.1, п.5 ч.2 ст.183 КПК України, є підставою для застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинення тяжкого кримінального правопорушення, проти власності, особливо високий ступінь встановлених ризиків, обставини інкримінованих дій щодо потерпілої похилого віку, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що застава в розмірі 300 прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 908 400грн. зможе забезпечити виконання підозрюваною ОСОБА_4 обов`язків, передбачених цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 184, 193, 194 КПК України,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 погоджене з прокурором Київської окружної прокуратури м. Одеса ОСОБА_7 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 січня 2025 року включно.

Визначити розмір застави у розмірі 300 прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 908 400грн ( дев`ятсот вісім тисяч чотириста ) гривень, за умови внесення якої на призначений для цього депозитний рахунок територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеської області, ОСОБА_4 слід негайно звільнити з - під варти.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача - ДКСУ м.Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваної ОСОБА_4 , обов`язки строком до 06 січня 2025 року включно, передбачені ч.5 ст.194 КПК України: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичність;

-не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із свідками, потерпілим у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваній ОСОБА_4 що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1