печерський районний суд міста києва
Справа № 757/8834/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суді в м. Києві скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна під час проведення обшуку, в рамках кримінального провадження №0000886 від 08.09.2022, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна під час проведення обшуку, в рамках кримінального провадження №0000886 від 08.09.2022.

В обґрунтування доводів та вимог скарги зазначено, що 16.05.2023 слідчим було проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено мобільні телефони, сім-холдери, зошит з записами, банківську картку, системний блок, що належить ОСОБА_4 .

Адвокат вказує, що вилучене майно не має відношення до кримінального правопорушення та на яке в подальшому арешт накладено не було, а відтак вилучене майно підлягає поверненню його законному володільцю.

Представник особи, в інтересах якої подано скаргу в судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду скарги повідомлявся належним чином, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Представник Головного слідчого управління Національної поліції України у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Оскільки особа, яка подала скаргу, та слідчий про день, час, місце розгляду скарги повідомлені належним чином, враховуючи принцип диспозитивності та скорочені строки розгляду скарги, слідчий суддя враховуючи принцип диспозитивності, визнав можливим розглянути скаргу за їх відсутності, на підставі наявних матеріалів.

Згідно ст. 27, ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду скарги фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга задоволенню не підлягає, зважаючи на наступне.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000886 від 08.09.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ч. 4 ст. 190 КК України.

Так, адвокат долучив до матеріалів скарги перший аркуш копії ухвали слідчого судді №757/17084/23-к про обшук, з мотивувальної частини якої вбачається, що сторона обвинувачення клопотала слідчого суддю про надання дозволу на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

16.05.2023 слідчим було проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено мобільні телефони, сім-холдери, зошит з записами, банківську картку, системний блок.

Частиною 2 статті 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Разом з цим, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Слідчий суддя при вирішенні даної скарги, враховує, приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Так, статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

За вказаних обставин, слід дійти висновку, що особі, за скаргою якої здійснюється судове провадження, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки, тобто обов`язок доказування обставин, на які посилається заявник, покладається саме на нього.

Так, до матеріалів скарги не долучено повний текст копії ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, що, як наслідок, позбавляє слідчого суддю встановити статус майна, яке як вказує адвокат було вилучено 16.05.2023, що як наслідок позбавляє вирішити питання щодо його повернення законному володільцю.

На підставі викладеного, враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про не доведення та безпідставність вимог скарги, а відтак у задоволенні вимог, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 22, 98, 100, 169-170, 303, 305, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у неповерненні тимчасового вилученого майна під час проведення обшуку, в рамках кримінального провадження №0000886 від 08.09.2022 - залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1