Справа № 204 / 638 / 23
1-кп / 204 / 584 / 23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2023 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

при розгляді у підготовчому засіданні, в режимі відеоконференції, обвинувального акту по кримінальному провадженню №0001113 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001113 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України.

Прокурор в судовому засіданні надав клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки ризики, передбачені п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, не змінилися. Тобто залишилися ризики, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_4 , в судовому засіданні заперечували проти продовження запобіжного у вигляді тримання під вартою та просили відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали провадження, суд вважає, за необхідне задовольнити клопотання прокурора. При цьому суд враховує наступне.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 28.11.2022 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.01.2023 року. До спливу визначеного ухвалою суду строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою судове провадження не може бути закінченим.

Вирішуючи клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, суд враховує, що ОСОБА_5 раніше не судимий, при цьому обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого військового кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, а яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до 10 років. Ризики, на які посилається прокурор, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого, не змінилися та продовжують існувати, що вказує на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, а саме, що обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, тому продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу, в тому числі зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Летельє проти Франції».

Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/97 від 26 липня 2001 року.

Також, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, суд не автоматично, а перевіривши обґрунтованість підстав для його застосування, виконуючи функцію суворого судового контролю за застосуванням запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, закріпленого у статті 29 Конституції України, прийшов до висновку про обґрунтованість продовження застосування запобіжного заходу щодо обвинуваченого, пов`язаного з обмеженням його права на свободу та особисту недоторканність, з наведенням відповідних мотивів прийнятого рішення.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.

Будь-яких даних про зменшення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено, та на переконання суду, буде недостатнім для запобігання зазначених ризиків.

При цьому, суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченого належить продовжити, згідно ст. 197 КПК України, строком на 60 днів, з можливістю визначити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, заставу у розмірі 53 680 грн. 00 коп., що буде достатнім для забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого, з покладенням відповідних обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 314-316, 369-371 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора задовольнити частково.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком до 23 березня 2023 року, включно.

Визначити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів доходів громадян для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

У разі внесення застави обвинуваченим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановленої у розмірі 53680 гривень, вважати, що до нього застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- не відлучатися за межі дислокації військової частини без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого прокурора чи суд про зміну місця свого проживання чи роботи (дислокації );

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі не виконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід з накладенням грошового стягнення в розмірі до двох розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на прокурора.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1