21.07.2022 близько 14 год. 20 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи біля буд. АДРЕСА_2 , шляхом перелазу через паркан, проник до подвір`я, де побачив біля будинку на лавці сумку чорного кольору, в якій знаходився жіночий клатч (гаманець) бордового кольору торгової марки «Baellerry». Підійшовши до вказаної лавочки, ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету таємного викрадення чужого майна, вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, в умовах воєнного стану, викрав жіночий клатч, в якому знаходились візитки, дисконтні картки, банківська картка АТ Райфайзен Банк «Аваль» № НОМЕР_1 , банківська картка ПАТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , транспортна картка синього кольору № НОМЕР_4 , картка «Новус Клаб» № НОМЕР_5 та грошові кошти номіналом 200 грн в кількості 7 шт. та дві купюри номіналом по 50 грн, на загальну суму 1500 грн.
Після цього ОСОБА_4 покинув територію домоволодіння та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 1692,52 грн.
Таким чином ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся. Обвинувачений не оспорював фактичних обставин та доказів по справі, об`єм викраденого та його вартість не заперечував. Показав, що знаходячись за вказаною вище адресою переліз через паркан та на подвір`ї викрав жіночий гаманець, в якому були картки та гроші. Викрадені кошти витратив на продукти харчування, а гаманець викинув.
Будучи належно повідомленою про дату, час і місце розгляду справи потерпіла в судове засідання не прибула, звернувшись із відповідним клопотанням про проведення розгляду справи за її відсутності.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, враховуючи повне визнання вини обвинуваченим ОСОБА_4 , думку прокурора, обвинуваченого, який пояснив, що бажає закінчити судовий розгляд без дослідження доказів, що маються в матеріалах справи в частині підтвердження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним дослідження вказаних доказів.
З урахуванням викладеного та наданих в суді обвинуваченим показань, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні умисного кримінального правопорушення проти власності.
Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Призначаючи обвинуваченому покарання, суд, відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, всі обставини по справі в їх сукупності, а також особу обвинуваченого, його вік і стан здоров`я, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.
Разом із цим, суд зазначає, що згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, тому особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_4 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, неодружений, має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, з 2016 року офіційно не працевлаштований, займається підробітками, під наглядом лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Згідно із складеною у відношенні обвинуваченого досудовою доповіддю, органом пробації визначено ОСОБА_4 високий рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та середній рівень ризику небезпеки для суспільства, в тому числі для окремих осіб. За висновком органу пробації виправлення особи без ізоляції від суспільства є можливим.
Обставиною, яка пом`якшує покарання суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення. Інших обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання судом на встановлено.
Виходячи із загальних засад призначення покарання, враховуючи наведені вище характеризуючи дані обвинуваченого, думку потерпілої, яка у вирішенні питання про міру покарання покладалась на розсуд суду, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень необхідним і достатнім є покарання в межах санкції ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі.
Підстав для застосування положень статей 69, 69-1,75 КК України суд не знаходить.
Тільки таке покарання, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, принципу індивідуалізації покарання є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, засадам гуманності і справедливості.
Враховуючи, що ОСОБА_4 є раніше судимою особою, встановлене судом кримінальне правопорушення вчинене ним в період іспитового строку призначеного вироком від 22.06.2021, що свідчить про те, що останній відповідних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та продовжив вчинення умисних кримінальних правопорушень, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливо виключно в умовах ізоляції від суспільства.
Вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.06.2021 ОСОБА_4 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.185 КК України та йому призначено покарання в порядку ч.4 ст.70, ст.72 КК України у виді 4 років позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком на 2 роки.

Таким чином, остаточне покарання ОСОБА_4 необхідно призначити виходячи з положень ч.1, ч.5 ст.71 КК України за сукупністю вироків.

Процесуальні витрати у справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави в порядку ст.124 КПК України.

Питання про речові докази вирішено судом у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся, заходи забезпечення у виді арешту майна підлягають скасуванню.

До набрання вироком законної сили до обвинуваченого слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

у х в а л и в :

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.06.2021 та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 05 (п`ять) років 01 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 04.07.2024.

До набрання вироком законної сили застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 566,31 грн.

Скасувати арешт на майно, накладений за ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Полтави від 27.07.2022.

Речові докази: жіночий клатч (гаманець), дисконтні картки, банківські картки, візитки, чеки, аркуші паперу з календарями, монети, картку спеціального квитка на проїзд, гроші, які передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів ВП №1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області за квитанцією № 1699, повернути потерпілій ОСОБА_5 , як їй належні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу до Полтавського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається через Ленінський районний суд м. Полтави протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження теж мають право отримати копію вироку.

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави ОСОБА_1