Справа № 711/7714/24
Номер провадження 1-кп/711/568/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000796 від 15.06.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, українця, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Епізод № 1

ОСОБА_6 , 21.05.2024, близько 20 години 30 хвилин, перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин з неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільну небезпеку та бажаючи їх настання, умисно, з метою спричинення фізичного болю, схопив лівою рукою за праве плече ОСОБА_7 та умисно наніс їй один удар долонею правої руки по обличчю з лівої сторони, завдавши неповнолітній потерпілій фізичний біль і не спричинив останній тілесних ушкоджень, після чого ОСОБА_6 пішов у невідомому напрямку.

Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Епізод № 2

Крім того, ОСОБА_6 , 27.07.2024, близько 18 години 12 хвилин, перебуваючи за адресою АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин з неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи навпроти неповнолітньої потерпілої, умисно наніс ОСОБА_7 один удар долонею правої руки по обличчю з лівої сторони, чим заподіяв неповнолітній потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді садна та крововиливу лівої щоки, які у відповідності до висновку експерта за № 02-01/728 від 12.08.2024 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вказаними діями ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений П ОСОБА_9 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю та пояснив, що познайомився він з потерпілою ОСОБА_10 у 2022 році через соціальну мережу «Інстаграм». У них розпочалися стосунки, які носили періодичний характер, тобто то вони сварилися, то мирилися. Скільки було потерплій років він не зав, сама Біата казала, що 19 років. Проживала вона разом з бабусею і звісно її бабусю непокоїли їх стосунки, оскільки вона знала, що ОСОБА_11 неповнолітня, постійно її контролювала, а йому це не подобалось. Перевірити чи була потерпіла повнолітньою у нього можливості не було. Він вважав, що вона повнолітня, оскільки він навіть допомагав влаштуватися їй на роботу. Потім вже від слідчого дізнався, що потерпіла є неповнолітньою. Де ОСОБА_12 навчається він також не знав. Перший раз у 2022 році вони розірвали стосунки по його ініціативі, потім повернули їх і знову через його ревнощі посварилися. Завжди допомагав їй і фінансово, навіть коли вони сварилися. 21.05.2024 їхав на велосипеді з молодшим братом і побачив Біату, хоча вона сказала, що в цей день знаходилась в м. Київ. Попросив брата потримати велосипед, а сам підійшов до Біати, розвернув її і вдарив правою рукою по обличчю. Побачив, що на руці є кров, розсік палець об її сережку, і подумав, що міг їй нашкодити. Тому підійшов знову до неї, а вона сиділа на лавці з якоюсь жінкою, подивився чи немає у неї крові і пішов. Другий раз він її не бив. Вважає, що він вчинив неправильно. 27.07.2024 ОСОБА_11 сама написала йому, щоб зустрітися і вирішити всі питання. На зустріч він не погодився, а через 2-3 дні вирішив поговорити з нею і попросив, щоб вона повернула його речі. Біата сама склала його речі і всі подарунки, що він подарував їй і повернула, сказавши, що вона так вирішила. Він в той день був без настрою. Підійшов до її будинку, за декілька метрів від неї стояла бабуся. Біата віддала пакет з речами, а у нього виникла агресія і він вдарив її долонею правої руки по обличчю по тій самій точці, що і минулого разу. ОСОБА_13 підбігла до нього і намагалась його вдарити. Біата в цей час дістала газовий балончик і намагалась його розпилити, але він махнув пакетом, тим самим відвернув газовий балончик, і вдарив її ногою в бік животу. Біата відступила назад від удару, вдарилась об машину і він від неї відійшов. Він махнув ногою, тому що був на емоціях. Підійшла його однокласниця і зробила йому зауваження, він забрав речі, які потім викинув і пішов. У скоєному щиро розкаявся, вину усвідомив та повністю визнав, просив суворо не карати, зробив для себе належні висновки, засуджує свою поведінку, вибачився перед потерпілою.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що в лютому місяці 2022 року вона познайомилась з обвинуваченим через соціальну мережу «Інстаграм», почали зустрічатися, через півтора місяці вони посварились. Потім через деякий час знову помирились, тобто їх стосунки носили нестабільний характер. На початку вересня 2023 року остаточно розійшлися. З 2014 року вона проживає разом з бабусею, оскільки мама залишилась жити в Луганську, а тато знаходиться в рф. З бабусею вона обвинуваченого довго не знайомила, оскільки він був набагато старшим, але потім познайомила їх. Коли вони розривали стосунки обвинувачений постійно дзвонив, писав, наполягав на зустрічах, погрожував в телефонних розмовах, навіть приходив до неї додому. 21.05.2024 він вдень написав смс, зазначивши, що вона його не гідна, погрожував вбити. І вона, розуміючи, що він може прийти до коледжу де вона навчається написала, що знаходиться в м. Київ. Здавалося, наче він був тверезий, але вона його все одно заблокувала в телефоні. Ввечері коли поверталася від психолога остаточно вирішила, що напише заяву до поліції. Йшла додому і біля будинку 395 по бульв. Шевченка хотіла перейти дорогу та побачила обвинуваченого, він з братом їхав на велосипеді. Вона сховалась за припаркований автомобіль, думаючи, що він її не побачив. Але він її погукав і вона почала тікати, перебігати через дорогу, а він її наздогнав, схопив за плече та вдарив правою рукою в обличчя, зліва. Їй стало зле і вона підійшла до лавки та сіла. До неї підійшла якась дівчина, спитала що сталося. Потім підійшов ОСОБА_14 , витирав кров на руці, знову почав її звинувачувати і потім при дівчині знову її вдарив рукою. Потім він нарешті пішов, а вона трохи заспокоїлась попросила, щоб дівчина її провела до ТРЦ «Депот». Обвинувачений відразу почав їй дзвонити, знову погрожувати. Вона подзвонила бабусі, все пояснила і повідомила, що буде ночувати у подруги. Вранці повернулася додому і вона разом з бабусею поїхали до поліції написати заяву, потім у травмпункт, де її обстежили, щелепа дуже боліла, але синців не було, тільки сліди від пальців. 27.07.2024 він з м. Одеси відправив посилку на її ім`я і подзвонив, щоб вона забрала подарунок. Вона йшла йому назустріч, не хотіла його провокувати, щоб все бистріше закінчилося, бо не можна було спокійно закінчити ці стосунки. Потім через день він вибачався, а вже через 2-3 дні знову подзвонив і вимагав, щоб вона повернула йому речі і подарунки. Вона зібрала все і пішла на зустріч з бабусею. ОСОБА_13 була від неї за декілька метрів. ОСОБА_15 знову кричав на неї, підійшов і вдарив правою рукою у ліву нижню щелепу, а бабуся підбігла та почала її захищати, а вона бризнула в його бік газовим балончиком і почала відбігати. ОСОБА_15 вдарив її ногою в бік спини. До них підійшла однокласниця обвинуваченого та зробила зауваження йому. Потім вони поїхали додому і вдома викликали поліцію, пройшли обстеження в лікарні. Він в цей день ще писав і погрожував їй.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні повідомила, що влітку 2024 року приблизно о 18:00 год. виходила з під`їзду будинку де проживає і стала свідком конфлікту між молодим чоловіком, дівчиною та похилого віку жінкою. Вона була в навушниках, тому саму сварку не чула, єдине, що побачила в ході конфлікту як чоловік завдав удару дівчині рукою в обличчя, вона почала тікати, але він її наздогнав та штовхнув ногою в спину чи в бік.

На уточнююче питання прокурора пояснила, що чоловік вдарив правою рукою по лівій стороні обличчя. Чоловік, який наносив удари це саме обвинувачений, який знаходиться в залі суду. Вона навчалась з обвинуваченим в одному класі та після цього не спілкувались.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що в квітні 2024 обвинувачений ОСОБА_6 прийшов до неї, сказав що зустрічається з її онукою ОСОБА_11 та почав розповідати погані речі про неї. Через деякий час, в травні її онука повідомила по телефону, що її зустрів ОСОБА_14 і побив, також сказала, що вона залишиться у подружки. Коли повернулась додому, розказала як все було, вона побачила на обличчі Біати подряпину і вирішила поїхати з нею до поліції написати заяву та до лікарні, щоб зняли побої. 27 липня 2024 року онука повідомила, що їй подзвонив ОСОБА_14 і попросив повернути йому всі його подарунки. Просила, щоб вона пішла з нею. Коли підійшли, то ОСОБА_6 схопив ОСОБА_11 за руки, вдарив правою рукою по лівій щоці. Вона підбігла і стала між ними, але обвинувачений почав хапати її за руки, а онуку вдарив ногою в бік лівої сторони тулубу, в область нирок. Біата впала на машину, а він схопив сумку та втік. Тоді вони на місці викликали поліцію і знову написали заяву.

На підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень-проступків, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 125 КК України, стороною обвинувачення надані наступні докази, які були судом досліджені, оголошені та перевірені на предмет їх достовірності в судовому засіданні.

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 22.05.2024, ОСОБА_17 , подано заяву, в якій зазначено, що 21.05.2024 близько 20.45 год. за адресою АДРЕСА_2 її онуці ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 завдав тілесні ушкодження колишній хлопець ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (Т.2 а.с. 4-5)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 29.07.2024 з фотобалицею та диском, який був переглянутий в судовому засіданні, ст.дізнавач сектору дізнання ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_18 в період часу з 16.18 год. по 16.21 год. в присутності законного представника ОСОБА_17 , психолога ОСОБА_19 , за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , провів слідчий експеримент, в ході якого неповнолітня ОСОБА_7 показала, що 21.05.2024 близько 20.40 год. вона перебувала на алеї по бульвару АДРЕСА_2 , де до неї підійшов її колишній хлопець на ім?я ОСОБА_14 та в ході розмови наніс їй удари, а саме один удар долонею правої руки по обличчю потерпілої з лівої сторони, від чого потерпіла відійшла, після чого потерпіла сіла на лавку, а хлопець, що її ударив ОСОБА_14 пішов. В той момент коли потерпіла сиділа на лавці, вказаний хлопець повернувся та стоячи навпроти потерпілої в ході розмови наніс потерпілій ще один удар долонею правої руки по обличчю потерпілої з лівої сторони від чого потерпіла відійшла вбік. (Т.2 а.с.7-12,13)

Відповідно до заяви ОСОБА_17 від 29.07.2024, вона просила долучити до матеріалів кримінального провадження довідку № 3821 від 22.05.2024, видану КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня», висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 27.05.2024 № 02-01/452 та консультативний висновок спеціаліста стоматолога. (Т.2 а.с.14)

Згідно висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 27.05.2024 № 02-01/452 ОСОБА_20 , на підставі самозвернення склав висновок відносно ОСОБА_7 , при обстеженні якої була присутня опікун бабуся ОСОБА_17 про те, що об?єктивних ознак тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , в тому числі в ділянці голови та обличчя зліва, на час огляду не виявлено. Виставлені ОСОБА_7 діагнози: «забій м`яких тканин щелепи, закрита ЧМТ, струс головного мозку? хвороби скронево-нижньощелепного суглобу, травматичний артрит скронево-нижньощелепного суглобу?», поставлені під знаком питання, тобто взяті під сумнів, не підтверджені клінічною картиною травми та інструментальними методами дослідження і тому, згідно п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу МОЗ України від 17.01.1995 № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», вказаний діагноз при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, до уваги не приймається. (Т2 а.с. 15)

Відповідно до довідки № 3821 КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня», видана ОСОБА_7 , у тому, що вона зверталась до травмпункту 22.05.2024 о 17.25 год., і якій був встановлений діагноз забій м`яких тканин щелепи. ЗЧМТ. Струс головного мозку?. Від госпіталізації відмовилась. Рекомендовано нагляд ортопеда поліклініки за місцем проживання, обмеження фіз.навантаження, нурофен при болю, консультація невролога, стоматолога. (Т.2 а.с. 16)

Згідно консультаційного висновку спеціаліста лікаря стоматолога-хірурга ОСОБА_21 , ОСОБА_7 встановлений діагноз травматичний артрит СНЩС ?. Рекомендовано КТ кісток лицевого скелету в КНП «ЧОДЛ». (Т.2 а.с. 17)

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 05.08.2024 з фототаблицею та диском, який був переглянутий в судовому засіданні, ст.дізнавач сектору дізнання ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_18 в період часу з 10.14 год. по 10.21 год. за участю свідка ОСОБА_22 , провів слідчий експеримент, в ході якого свідок ОСОБА_22 показала, що 21.05.2024 близько 20.40 год. вона проходила по бульвару АДРЕСА_2 і побачила, як розмовляли невідомі їй хлопець та дівчина, та в ході розмови хлопець стоячи навпроти дівчини (потерпілої), наніс дівчині (потерпілій) один удар долонею правої руки по обличчю дівчини з лівої сторони, від чого дівчина почала плакати. (Т.2 а.с.18-20,21)

Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.08.2024 та довідкою до нього, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_22 впізнала особу, яка 21.05.2024 близько 20.40 год. за адресою АДРЕСА_2 наніс тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , за загальними рисами обличчя, а саме: формою обличчя, формою носу, татуюванням на шиї та формою очей серед фотознімків. Дана особа ОСОБА_6 зображений на фото № 3 (Т.2 а.с. 22-24)

Відповідно до висновку експерта № 02-01/713 судово-медичної експертизи, яка була проведена 08.08.2024 ОСОБА_7 встановлено, що об?єктивних ознак тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , в тому числі в ділянці голови та обличчя зліва, на час огляду 27.05.2024 - не виявлено. Виставлені ОСОБА_7 діагнози: «забій м`яких тканин щелепи, закрита ЧМТ, струс головного мозку? хвороби скронево-нижньощелепного суглобу, травматичний артрит скронево-нижньощелепного суглобу?», поставлені під знаком питання, тобто взяті під сумнів, не підтверджений клінічною картиною травми та інструментальними методами дослідження і тому, згідно п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу МОЗ України від 17.01.1995 № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», вказаний діагноз при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, до уваги не приймається. (Т.2 а.с 25-26)

Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 27.07.2024, ОСОБА_7 подано заяву, в якій зазначено, що 27.07.2024 близько 18.11 год. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наніс їй тілесні ушкодження, а саме ударив по обличчю (Т.2 а.с. 42)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 07.08.2024 з фототаблицею та диском, який був переглянутий в судовому засіданні, ст.дізнавач сектору дізнання ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_18 в період часу з 11.41 год. по 11.45 год. в присутності законного представника ОСОБА_17 , психолога ОСОБА_23 , за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_7 , провів слідчий експеримент, в ході якого неповнолітня ОСОБА_7 показала, що 27.07.2024 близько 18.10 год. за адресою АДРЕСА_3 отримала тілесні ушкодження від ОСОБА_6 , а саме в ході розмови ОСОБА_6 почав неадекватно себе поводити, а потерпіла ОСОБА_7 розвернулась та намагалась піти, однак ОСОБА_6 підійшов до неї ззаду, розвернув потерпілу своєю лівою рукою до себе обличчям та стоячи навпроти потерпілої обличчям до обличчя наніс потерпілій один удар долонею правої руки по обличчю потерпілої з лівої сторони, після чого в дану ситуацію втрутилась бабуся потерпілої, а потерпіла ОСОБА_7 намагалась втекти, розвернувшись до ОСОБА_6 спиною і в цей момент ОСОБА_6 наніс один удар правою ногою по спині потерпілої з лівої сторони. (Т.2 а.с.43-48,49)

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 07.08.2024 з фототаблицею та диском, який був переглянутий в судовому засіданні, ст.дізнавач сектору дізнання ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_18 в період часу з 12.41 год. по 12.47 год. за участю свідка ОСОБА_17 , провів слідчий експеримент, в ході якого свідок ОСОБА_17 показала, що 27.07.2024 близько 18.10 год. за адресою АДРЕСА_3 її неповнолітня онука ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження від ОСОБА_6 , а саме в ході розмови потерпіла хотіла піти та розвернулась до ОСОБА_6 . спиною, однак ОСОБА_6 розвернув потерпілу ОСОБА_7 своєю лівою рукою до себе обличчям та стоячи навпроти потерпілої обличчям до обличчя наніс потерпілій один удар долонею правої руки по обличчю потерпілої з лівої сторони. В цей час свідок ОСОБА_17 хотіла зупинити ОСОБА_6 , а потерпіла ОСОБА_7 хотіла піти з місця і розвернулась спиною до ОСОБА_6 , а він в цей момент наніс один удар правою ногою по спині потерпілої з лівої сторони. (Т.2 а.с.50-53,54)

Відповідно до заяви ОСОБА_7 від 07.08.2024, вона просила долучити до матеріалів кримінального провадження довідку № 5740 на її ім?я, видану КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня», висновок спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 29.07.2024 № 02-01/696 та консультативний висновок спеціаліста стоматолога. (Т.2 а.с.55)

Відповідно до довідки № 5740 КНП «Черкаська обласна дитяча лікарня», видана ОСОБА_7 , у тому, що вона зверталась до травмпункту 27.07.2024 о 20.00 год., і якій був встановлений діагноз: ЗЧМТ. Струс головного мозку?. Забиті садна лівої щоки та правого ліктьового суглобу Від госпіталізації відмовилась. Рекомендовано консультація невролога, обмеження фіз.навантаження, спокій, нурофен при болю, щелепно-лицевого хірурга. (Т.2 а.с. 56)

Згідно консультаційного висновку спеціаліста лікаря стоматолога ОСОБА_24 , ОСОБА_7 встановлений діагноз: Поверхнева травма голови не уточненої локалізації. Зсадина щічної ділянки зліва. Забиття слизової щічної ділянки зліва. Посттравматичний артрит СНЩС. Рекомендовано нагляд стоматолога та КТ 2х щелеп з описом+СНЩС. (Т.2 а.с. 57)

Згідно висновку спеціаліста в галузі судово-медичної експертизи від 29.07.2024 № 02-01/696 ОСОБА_20 , на підставі самозвернення склав висновок відносно ОСОБА_7 , при обстеженні якої була присутня опікун бабуся ОСОБА_17 про те, що об?єктивних ознак тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , мали місце ушкодження: садно та крововилив лівої щоки, садна верхніх кінцівок. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному оглянутою та відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Виставлені ОСОБА_7 діагнози «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку?, посттравматичний артрит скронево-нижньо-щелепного суглобу», не підтверджений клінічною картиною травми та інструментальними методами дослідження і тому, згідно п.4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу МОЗ України від 17.01.1995 № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», вказаний діагноз при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, до уваги не приймається. (Т2 а.с. 58)

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 08.08.2024 з фототаблицею та диском, який був переглянутий в судовому засіданні, ст.дізнавач сектору дізнання ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_18 в період часу з 19.26 год. по 19.30 год. за участю свідка ОСОБА_16 , провів слідчий експеримент, в ході якого свідок ОСОБА_16 показала, що 27.07.2024 близько 18.10 год. за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_6 наніс тілесні ушкодження неповнолітній потерпілій ОСОБА_7 , а саме в ході розмови потерпіла ОСОБА_7 хотіла піти та розвернулась до ОСОБА_6 . спиною, однак ОСОБА_6 розвернув потерпілу ОСОБА_25 своєю лівою рукою до себе обличчям та стоячи навпроти потерпілої обличчям до обличчя наніс один удар долонею правої руки по обличчю потерпілої з лівої сторони. В цей час свідок ОСОБА_17 хотіла зупинити ОСОБА_6 , а потерпіла ОСОБА_7 хотіла піти з місця і розвернулась спиною до ОСОБА_6 , але ОСОБА_6 наніс один удар правою ногою по спині потерпілої ОСОБА_7 (Т.2 а.с.59-62,63)

Відповідно до висновку експерта № 02-01/728 судово-медичної експертизи, яка була проведена 12.08.2024 ОСОБА_7 встановлено, у ОСОБА_7 , мали місце ушкодження: садно та крововилив лівої щоки, садна верхніх кінцівок. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, по давності виникнення можуть відповідати часу, вказаному в постанові про призначення експертизи та відносяться до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Всі виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження, не характерні для тих ушкоджень, які виникають внаслідок самоушкоджень, в результаті падіння з положення стоячи, з висоти власного росту, падаючи на площину чи виступаючу поверхню. Травмуючими механізмами утворення всіх наявних у ОСОБА_7 ушкоджень, явилися ударні дії тупих предметів, тертя тупими предметами, а також поєднання ударної дії цих предметів з тертям. Садно та крововилив лівої щоки, у ОСОБА_7 , могли виникнути як за обставин, на які вона вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 07.08.2024, так і за обставин, на які вказали ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в протоколах проведення слідчих експериментів від 08.08.2024 та 07.08.2024. Садна верхніх кінцівок, у ОСОБА_7 , не могли виникнути як за обставин на які вона вказала в протоколі проведення слідчого експерименту від 07.08.2024, так і за обставин, на які вказали ОСОБА_16 та ОСОБА_17 в протоколах проведення слідчих експериментів від 08.08.2024 та 07.08.2024. Виставлені ОСОБА_7 діагнози «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку?, посттравматичний артрит скронево-нижньо-щелепного суглобу», непідтверджені клінічною картиною травми та інструментальними методами дослідження і тому, згідно п. 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу МОЗ України від 17.01.1995 №6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», вказані діагнози при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, до уваги не приймається.

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

При цьому, при аналізі інших зібраних доказів, суд вважає, що заявлені прокурором в якості доказів - витяги з ЄРДР про внесення відомостей про вчинені кримінальні правопорушення, постанови слідчого, рішення Черкаської міської ради не є джерелом доказів, а частина з них є процесуальними рішеннями прийнятими під час досудового розслідування, а відтак вони не мають жодного доказового значення у даному кримінальному провадженні в межах інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_6 кримінальних проступків. Так, реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР, запит та супровідний лист не є процесуальними джерелами доказів.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 761/28347/15-к (провадження № 51-500 км 18).

Відповідно до ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Тож, у судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про відмову від допиту свідка зі сторони обвинувачення ОСОБА_22 , яке за ухвалою суду, постановленою у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 371 КПК України, за згодою сторін кримінального провадження, з урахуванням положень ст. ст. 22, 26 КПК України, було задоволено.

Будь яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Суд критично оцінює показання потерпілої ОСОБА_7 про те, що 21.05.2024 обвинувачений наніс їй не один, а два удари рукою по лівій щоці, оскільки вони не підтверджуються достовірними та достатніми доказами. Так, свідок ОСОБА_22 під час проведення слідчого експерименту від 05.08.2024 вказувала на нанесений обвинуваченим один удар потерпілій долонею правої руки в обличчя зліва, а згідно висновку судово-медичної експертизи № 02-01/452 від 27.05.2024 при обстеженні потерпілої об`єктивних ознак тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , в тому чсилі в ділянці голови та обличчя зліва, не виявлено. Обвинувачений ОСОБА_6 також в судовому засіданні наполягав та визнавав факт нанесення ним одного удару долонею правої руки в область обличчя потерпілої зліва. Відповідно до ст.62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Дії ОСОБА_6 за епізодом № 1 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_6 за епізодом № 2 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальними проступками, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який не працює, неодружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, інвалідом не являється, не судимий, вину визнав, щиро розкаявся.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, критично оцінив свої дії, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Частина перша статті 126 та частина перша статті 125 КК України передбачають покарання у виді штрафу, громадських робіт або виправних робіт.

Призначаючи покарання у вигляді штрафу, суд згідно із ст. 53 КК України, повинен враховувати і майновий стан винного. В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, а покарання у вигляді штрафу або виправних робіт не застосовується до непрацездатних. Враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень і що більш суворий вид покарання з числа передбачених за скоєне кримінальне правопорушення призначається лише у випадку, якщо менш суворий вид покарання буде недостатнім для виправлення особи і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень. З урахуванням того, що ОСОБА_6 раніше не судимий, щиро розкаявся, суд призначає йому покарання за ч. 1 ст. 126 КК України та ч. 1 ст. 125 КК України у вигляді громадських робіт, що сприятиме досягненню мети покарання, передбаченої ст. 50 КК України, а саме виправленню обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування положень ст.ст. 69, 69-1 КК України судом не встановлено.

Суд вважає таке покарання необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, що повністю узгоджується із принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, суд не вбачає підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у встановленому законом порядку потерпілою не пред`явлений, що не позбавляє права останню відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України звернутися до суду з відповідним позовом у порядку цивільного судочинства.

Судові витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст. 126 КК України у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин;

-за ч.1 ст. 125 КК України - у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_6 покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили - не обирати.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя: ОСОБА_1