Справа № 522/1975/24
Провадження № 1-кс/522/5430/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна по матеріалам кримінального провадження № 0000020 від 17.01.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 436?2, ч. 1 ст. 114-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В ході проведення досудового розслідування від співробітників Подільського РВ УСБУ в Одеській області отримана інформація, щодо неправомірних дій з боку громадянина України ОСОБА_3 , який будучи учасником-користувачем загальнодоступної тематично-інформаційної групи під назвою «Шухер» (колишня назва « ІНФОРМАЦІЯ_1 ») у мобільному застосунку месенджері «Viber», (який пристосований для обміну голосовими, текстовими повідомленнями, медіафайлами), використовуючи обліковий запис « ОСОБА_4 » у період з 23.05.2024 по 27.05.2024 здійснював поширення інформаційних повідомлень про наявність блок постів, місцезнаходження співробітників ТЦК, військовослужбовців ЗСУ та інших правоохоронних органів, що використовувалось іншими учасниками групи для ухилення від мобілізації.

При цьому факти розповсюдження зазначених відомостей унеможливлюють виконання поставлених завдань у повному обсязі та перешкоджають законній діяльності Збройних Сил Україні та інших військових формувань.

З метою перевірки зазначених відомостей 25.09.2024 співробітниками УСБУ в Одеській області за місцем реєстрації та фактичного проживання громадянина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 був проведений обшук в ході якого був виявлений та вилучений мобільний телефон моделі «IPhone 15» імеі1 НОМЕР_1 імеі2 НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 .

В ході огляду зазначеного мобільного телефону були зафіксовані факти розміщення останнім інформаційних повідомлень з відомостями про дату, час та місця проведення мобілізаційних заходів співробітниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, місця розташування блок-постів ТЦК, військових Збройних Сил України, інших військових формувань долучених до цієї діяльності у загальнодоступній тематично-інформаційної групи під назвою «Шухер» у мобільному застосунку месенджері «Viber».

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів, та органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-виховного характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, тобто критеріям речових доказів.

За ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, вилучені предмети можуть бути визнані в якості речових доказів у кримінальному провадженні, у зв`язку з чим потребують додаткового поглибленого дослідження, в тому числі при проведенні судових експертиз.

Таким чином, всі вилучені в ході обшуку предмети, речі та документи, мають бути збережені для проведення подальших слідчих дій у кримінальному провадженні, для чого слідчий, прокурор, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, повинні вжити необхідних заходів.

Обставини кримінального провадження містять достатні підстави вважати, що без вилучення і арешту у встановленому законом порядку перелічених речей, предметів та документів, вони можуть бути приховані для унеможливлення їх використання в якості речових доказів у кримінальному провадженні.

Вилучені речі, предмети та документи, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розслідування кримінального провадження.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Крім того, вилучені речі, відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України, вважаються тимчасово вилученим майном та постановою слідчого визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон моделі «IPhone 15» імеі1 НОМЕР_1 імеі2 НОМЕР_2 з сім карткою НОМЕР_3 , належний ОСОБА_3 та вилучений 25.09.2024 під час проведення обшуку за місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1

26.09.2024