Справа №585/717/22 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/600/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми, у режимі відеоконференції, кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 , захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Суми Сумської області, громадянку України, не працюючу, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , мешканку АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судиму, останній раз 01 серпня 2022 року Зарічним районним судом м. Суми за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі,

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшли апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника - адвоката ОСОБА_9 , в яких:

- обвинувачена просить вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2023 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд. Застосувати до неї ст. 69 КК України.

- захисник просить змінити вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2023 року в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, пом`якшивши його.

Призначити ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, а за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - у виді обмеження волі, строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді обмеження строком 1 рік 6 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2022 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 період тримання під вартою з 23 лютого 2022 року по 30 березня 2022 року, та з 16 червня 2022 року до 15 лютого 2023 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі та період відбування покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2022 року з 16 лютого 2023 року по 22 серпня 2023 року включно.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та призначено їй покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;

- за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, строком на 1 рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2022 року, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строк на 6 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з 22 серпня 2023 року.

Зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання період тримання під вартою з 23 лютого 2022 року по 30 березня 2022 року, та з 16 червня 2022 року до 15 лютого 2023 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі та період відбування покарання за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2022 року з 16 лютого 2023 року по 22 серпня 2023 року включно.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення судових товарознавчих експертиз у сумі 4633 грн. 74 коп.

Долю речових доказів вирішено в порядку ст.100 КПК України.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги обвинувачена посилається на те, що при призначенні їй покарання, судом не було враховано її щирого каяття, повного визнання нею своєї вини, а також її та захисника клопотання про призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України, яка не була застосована з незрозумілих причин, оскільки обтяжуючих покарання обставин встановлено не було, з боку потерпілих відсутні цивільні позови і претензій до неї вони, також, не мають.

Обвинувачена вважає, що з врахуванням того, що вона частково відшкодувала заподіяну шкоду, що попереднім вироком їй призначено покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, за наявності того, що у місцях позбавлення волі вона характеризується позитивно, стягнень та порушень не має, з адміністрацією установи має дружні відносини, не конфліктна, має охайний вигляд, дотримується правил особистої гігієни та розпорядку дня, доцільним є призначення їй покарання менше, ніж призначено судом оскаржуваним вироком.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник посилається на те, що суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання безпідставно не врахував пом`якшуючі покарання обставини, а саме, те, що остання щиро розкаялась у вчиненому та повністю визнала свою вину. Крім того, ОСОБА_7 активно сприяла розкриттю злочинів, давала правдиві показання під час розслідування, крім того, претензій від потерпілих до неї немає.

На думку апелянта, зазначені обставини необхідно визнати такими, що пом`якшують покарання обвинуваченої і за вказаними злочинами останній слід призначити покарання у виді обмеження волі, а за сукупністю вироків та злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, що буде для неї необхідним достатнім та попередить вчинення нових злочинів.

Інші учасники провадження апеляційні скарги на вирок суду першої інстанції апеляційні скарги не подавали.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 30 січня 2022 року, близько 13 год. 25 хв. ОСОБА_10 прийшла до магазину ТМ «Аврора» - 248, розташованого в АДРЕСА_3 . Перебуваючи в приміщенні магазину у останньої виник злочинний умисел на крадіжку товару.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , перебуваючи в торговому залі магазину «Аврора», підійшла до полиць, де знаходився товар різного асортименту, переконавшись у відсутності уваги з боку продавців-консультантів даного магазину та сторонніх осіб таємно, повторно, з корисливих мотивів, взяла у руки та помістила до свого рюкзака колонку марки «Веесаrо» вартістю 449 грн. 00 коп. Після цього, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_10 , не розрахувавшись за товар, пройшла повз касову зону даного магазину, направилася до виходу з торгівельної зали з викраденим майном, не заплативши за нього, та в подальшому розпорядилася ним на власний розсуд, завдавши ТМ «Аврора» матеріальну шкоду на вказану суму.

Цього ж дня, 30 січня 2022 року, близько 13 год. 35 хв. ОСОБА_10 , прийшла до магазину ТМ «Аврора»-248, розташованого в АДРЕСА_4 . Перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину у останньої виник злочинний умисел на крадіжку товару.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , перебуваючи в торговому залі магазину «Аврора» в АДРЕСА_4 , підійшла до полиць з товаром, звідки, шляхом вільного доступу взяла у руки засоби особистої гігієни, та, переконавшись у відсутності уваги з боку продавців-консультантів даного магазину та сторонніх осіб, таємно, повторно, з корисливих мотивів помістила вказаний товар до своєї сумки, яка перебувала у неї в руках. Після цього, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_10 , не розрахувавшись за товар, пройшла повз каси даного магазину, направилася до виходу з торгівельної зали з викраденим майном, не заплативши за нього, та в подальшому розпорядилася ним на власний розсуд, завдавши ТМ «Аврора» матеріальну шкоду на загальну суму 319 грн. 58 коп.

Крім того, 05 лютого 2022 року, близько 14 год. 20 хв. ОСОБА_10 прийшла до магазину ТМ «Аврора» - 248, розташованого в АДРЕСА_3 , перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину у останньої виник злочинний умисел на крадіжку товару з даного магазину.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_10 , перебуваючи в торговому залі магазину «Аврора», розташованого в АДРЕСА_3 , підійшла до стелажів із біжутерією, де шляхом вільного доступу взяла до рук товар, і, переконавшись у відсутності уваги з боку продавців-консультантів даного магазину та сторонніх осіб, таємно, умисно, діючи повторно, з корисливих мотивів, помістила викрадені колонки до свого рюкзака, що перебував у неї в руках.

Після цього, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_10 , не розрахувавшись за товар, пройшла повз каси даного магазину і направилася до виходу із торгівельної зали із викраденим майном, проте, була зупинена працівниками магазину, які припинили її протиправні дії, діючи повторно, тобто вона здійснила усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_10 здійснила закінчений замах на викрадення належного магазину «Аврора» на загальну суму 406 грн. 00 коп.

Крім того, 05 лютого 2022 року, близько 12 год. 25 хв., ОСОБА_7 прийшла до магазину «Єва-923», розташованого в м. Ромни по вул. Соборній, 19, 21, 21А. Перебуваючи в приміщенні вищевказаного магазину, у останньої виник злочинний умисел на крадіжку товару.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , перебуваючи в торговому залі магазину «Єва-923, підійшла до полиць, де знаходився товар різного асортименту, де шляхом вільного доступу взяла до рук, належний магазину товар, та, переконавшись у відсутності уваги з боку продавців-консультантів даного магазину та сторонніх осіб, таємно, з корисливих мотивів помістила його до своєї сумки, яка перебувала в неї в руках.

Доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 , не розрахувавшись за вказаний товар, пройшла повз касову зону даного магазину, направилася до виходу із торгівельної зали із викраденим майном, не заплативши за нього, та в подальшому розпорядилася ним на власний розсуд, завдавши матеріальної шкоди ТОВ ОООРУШ «Єва-923» на загальну суму 2854 грн. 00 коп.

Цього ж дня, 05 лютого 2022 року, близько о 13 год. 30 хв. ОСОБА_7 , прийшла до магазину «Єва-910», розташованого в м. Ромни по вул. Соборній, 8. Перебуваючи у приміщенні вказаного магазину у останньої виник злочинний умисел на крадіжку товару.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , перебуваючи в торговому залі магазину «Єва-910», підійшла до полиць, де знаходився товар різного асортименту, де шляхом вільного доступу взяла до рук належний магазину товар, та, переконавшись у відсутності уваги з боку продавців-консультантів даного магазину та сторонніх осіб, таємно, з корисливих мотивів помістила його до своєї сумки, яка перебувала у неї в руках. Після цього, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_7 , не розрахувавшись за товар, пройшла повз касову зону даного магазину, направилася до виходу із торгівельної зали з викраденим майном, не заплативши за нього.

Своїми діями ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № СЕ-19/119-22-4096-ТВ від 25.05.2022 р., завдавши матеріальної шкоди ТОВ ОООРУШ «Єва-923» на загальну суму 1244 грн. 24 коп.

Вказане кримінальне провадження було призначено до апеляційного розгляду, однак, до його початку, захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 звернулась до суду з клопотанням, в якому просила скасувати вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2023 року, ухвалений відносно її підзахисної, а кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України закрити, у зв`язку з відсутністю в діях останньої складу кримінального правопорушення.

В обґрунтування вказаного клопотання, захисник посилається на те, що відповідно до Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, таємне викрадення чужого майна, вартість якого станом на 2024 рік не перевищує 3028 грн., не є кримінальним правопорушенням. Враховуючи ту обставину, що вартість викраденого ОСОБА_7 майна вказаний розмір не перевищує, остання має нести не кримінальну відповідальність, а адміністративну.

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводів апеляційних скарг та поданого захисником клопотання, обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали як подані апеляційні скарги, так і вказане клопотання, позицію прокурора, яка вважала, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а клопотання захисника підлягає до часткового задоволення, перевіривши матеріали даного провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги та клопотання, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, проте, у даному випадку, колегія суддів вважає за необхідне, насамперед вирішити клопотання, заявлене захисником ОСОБА_8 .

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові №0306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст. ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у ч. 1 ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, згідно п. 4 -1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Так, 09 серпня 2024 року набув сили Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Зокрема, вказаним законом викладено нову редакцію ст. 51 КУпАП, частинами 1, 2 якої встановлено, що дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, інкриміноване особі у межах кримінального провадження викрадення чужого майна (крадіжка) на суму до двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, виходячи із того розміру неоподаткованого мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння, законодавцем віднесено до адміністративних правопорушень і такі діяння не є кримінально караними, відповідно до диспозицій частин статті 185 КК України.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 Розділу IV Податкового кодексу України для відповідного року. Вказаною нормою Закону передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум для працездатної особи на 1 січня 2022 складав 2 481 грн. 00 коп., отже, сума соціальної пільги у 2022 році становила 1240 грн. 50 коп. (2 481 грн. 00 коп. : 50% = 1 240 грн. 50 коп.).

Колегія суддів враховує, що оскаржуваним вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2023 року, ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами викрадення майна

1)від 30 січня 2022 року близько 13 год. 25 хв. у магазині ТМ «Аврора» - 248 на суму 449 грн. 00 коп.,

2)від 30 січня 2022 року близько 13 год. 35 хв. у магазині ТМ «Аврора» -248 на суму 319 грн. 58 коп.,

3)від 05 лютого 2022 року близько 14 год. 20 хв. у магазині ТМ «Аврора» - 248 на суму 406 грн. 00 коп. (закінчений замах),

4)від 05 лютого 2022 року близько 12 год. 25 хв., у магазині «Єва-923» на суму 2854 грн. 00 коп.

5)від 05 лютого 2022 року близько о 13 год. 30 хв. у магазині «Єва-910», на суму 1244 грн.

Для кваліфікації правопорушення адміністративного чи кримінального, у даному випадку, слід враховувати неоподатковуваний мінімум 2022 року, який становив 1 240 грн 50 коп., а два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в розумінні ст. 51 КУпАП, станом на 01 січня 2022 року, відповідно, складає 2 481 грн. 00 коп.

Враховуючи вищезазначене, під дію Закону №3886-ІХ, яким підвищена межа, з якої настає кримінальна відповідальність за крадіжку, з огляду на вартість викладеного майна, підпадають епізоди, вчинені ОСОБА_7 30 січня 2022 року близько 13 год. 25 хв., 30 січня 2022 року близько 13 год. 35 хв., 05 лютого 2022 року близько 14 год. 20 хв. (закінчений замах) та від 05 лютого 2022 року близько о 13 год. 30 хв., і в цій частині, згідно п. 4 -1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження підлягає закриттю, у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Разом з тим, епізод крадіжки вчинений ОСОБА_7 05 лютого 2022 року близько 12 год. 25 хв., у магазині «Єва-923» під дію вказаного Закону не підпадає, оскільки вартість викраденого останньою майна становить 2854 грн. 00 коп., що перевищує два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 2 481 грн. 00 коп., а тому, дії останньої за вказаним епізодом мають ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинених повторно, яке є кримінально караним.

За таких обставин, наявні підстави для часткового задоволення клопотання захисника ОСОБА_8 , поданого в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 .

Що стосується апеляційних доводів та вимог обвинуваченої та захисника, то з огляду на вищезазначене, апеляційному перегляду підлягає оскаржуваний вирок в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України за вказаним епізодом.

При цьому, вважати, що обвинуваченій судом першої інстанції було призначено суворе покарання, на що посилається апелянт у своїх доводах, у колегії суддів підстави відсутні, з врахуванням наступного.

Так, ст.50 КК України передбачено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Згідно зі ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що при визначенні виду та міри покарання ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який, згідно зі ст. 12 КК України, є нетяжким, те, що тяжких наслідків від злочинних дій останньої не настало, прийняв до уваги особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, посередньо характеризуються за місцем проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, частково відшкодувала завдану шкоду. До обставин, які пом`якшують покарання, судом віднесено те, що ОСОБА_7 визнала свою вину, щиро розкаялася у скоєному, частково відшкодувала завдану злочинами шкоду, а обставин, що обтяжують покарання, судом встановлено не було.

Саме з врахуванням зазначеного, суд і дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення нею нових злочинів, буде покарання у межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців.

Таке покарання, на спростовування доводів захисника, колегія суддів вважає справедливим, та таким, що не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» і відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При цьому, вважаючи, що достатнім для ОСОБА_7 було б покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік 6 місяців, захисник не наводить додаткових обставин, які існують та залишились поза увагою суду першої інстанції, та за яких можливо було б дійти висновку, що призначене судом покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого останньою злочину та особі обвинуваченої, внаслідок суворості.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на те, що остаточне покарання ОСОБА_7 у виді позбавлення волі на строк 6 років, було призначено на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного за цим вироком та за вироком Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2022 року у виді 5 років 6 місяців.

Що стосується апеляційних доводів обвинуваченої про те, що у суду були підстави для призначення їй покарання з застосуванням ст. 69 КК України, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

В апеляційній скарзі, звертаючись до апеляційного суду з вимогою щодо призначення покарання з застосуванням ст. 69 КК України, обвинувачена ОСОБА_7 зазначає про те, що при призначенні їй покарання, судом не було враховано її щирого каяття, повного визнання своєї вини, а також того, що вона частково відшкодувала заподіяну шкоду, що у місцях позбавлення волі вона характеризується позитивно, стягнень та порушень не має, з адміністрацією установи має дружні відносини, не конфліктна, має охайний вигляд, дотримується правил особистої гігієни та розпорядку дня.

Однак, колегія суддів зауважує, що ті обставини, що ОСОБА_7 щиро розкаялась, повністю визнала свою вину та частково відшкодувала заподіяну шкоду, були визнані судом як пом`якшуючі покарання останньої, що знайшло своє відображення в оскаржуваному вироку та послугували підставою для призначення покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі, при тому, що санкцією ч. 2 ст. 185 КК України передбаченого покарання у виді позбавлення волі до 5 років.

Що стосується інших доводів обвинуваченої, то колегія суддів вважає їх такими, що не заслуговують на увагу, з огляду на те, що дотримання режиму відбування покарання не є обставиною, яка свідчить про можливість призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 2 ст. 185 КК України або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції цієї статті, оскільки засуджені за вчинення злочинів особи не мають право, а зобов`язані дотримуватись встановленого в установі відбування покарання режиму.

Таким чином, під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено обставин, які залишились поза увагою суду першої інстанції та які б свідчили про призначення обвинуваченій ОСОБА_7 несправедливого покарання.

Колегія суддів, всупереч доводів апелянтів, вважає, що в цій частині судом першої інстанції ухвалено законне, обґрунтоване та умотивоване рішення, підстави для його зміни чи скасування відсутні, у зв`язку з чим вирок суду в цій частині слід залишити без зміни, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. 284, 418, 419 КПК України,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_9 на вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2023 року відносно ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Клопотання захисника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Роменського міськрайонного суду Сумської області від 22 серпня 2023 року, яким ОСОБА_7 визнано винною за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України за епізодами викрадення майна:

- від 30 січня 2022 року близько 13 год. 25 хв. у магазині ТМ «Аврора» - 248, розташованого в АДРЕСА_3 ,

- від 30 січня 2022 року близько 13 год. 35 хв. у магазині ТМ «Аврора» -248, розташованого в АДРЕСА_4 ,

- від 05 лютого 2022 року близько 14 год. 20 хв. у магазині ТМ «Аврора» - 248, розташованого в АДРЕСА_3 (закінчений замах)

- від 05 лютого 2022 року близько о 13 год. 30 хв. у магазині «Єва-910», розташованого в м. Ромни по вул. Соборній, 8, скасувати.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, за епізодами:

від 30 січня 2022 року близько 13 год. 25 хв. у магазині ТМ «Аврора» - 248, розташованого в АДРЕСА_3 ,

- від 30 січня 2022 року близько 13 год. 35 хв. у магазині ТМ «Аврора» -248, розташованого в АДРЕСА_4 ,

- від 05 лютого 2022 року близько 14 год. 20 хв. у магазині ТМ «Аврора» - 248, розташованого в АДРЕСА_3 (закінчений замах)

від 05 лютого 2022 року близько о 13 год. 30 хв. у магазині «Єва-910», розташованого в АДРЕСА_5 ,

закрити, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Вважати ОСОБА_7 засудженою за ч. 2 ст. 185 КК України (за епізодом таємного викрадення чужого майна від 05 лютого 2022 року близько 12 год. 25 хв., у магазині «Єва-923», розташованого в м. Ромни по вул. Соборній, 19,21, 21А ) до призначеного судом першої інстанції покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання покарання, призначеного цим вироком та вироком Зарічного районного суду м. Суми від 01 серпня 2022 року, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а обвинуваченою ОСОБА_7 , яка тримається під вартою, в той самий строк, з моменту отримання копії даної ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4