ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №: 11-сс/818/ 1295 /24 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі прокурора, без участі всіх інших учасників по даній справі, а саме підозрюваного та його захисника, належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшли заяви про розгляд справи без них, за умови, що заяв про відкладення розгляду справи ні від кого не надходило, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.10.2024 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вказаною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Баку Азербайджан, азербайджанець, громадянин України, неодружений, із середньою освітою, офіційно не працевлаштований, дітей на утриманні немає, раніше не судимий, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

ОСОБА_6 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строків досудового розслідування, тобто до 29.11.2024 року, включно.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, які їх подали.

На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваний та його захисник ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги.

Захисник просить ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному ОСОБА_6 тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, вважаючи, що обраний стосовно підозрюваного запобіжний захід є надто суворим і до підозрюваного можливо б застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації. На переконання захисника, ухвала не містить достатніх доказів на підтвердження ризиків, що на її думку свідчить про відсутність підстав для продовження запобіжного заходу. Просила врахувати, що підозрюваний є молодою людиною, яка бажає співпрацювати з правосуддям та має відповідальне ставлення до вирішення виниклої ситуації.

Підозрюваний просить застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід, з огляду на те, що він раніше не судимий, перебуває у слідчому ізоляторі за відсутності своїх батьків та інших близьких рідних, не має при собі на момент прибуття і на теперішній час ані речей особистої гігієни, ані змінних речей - одягу, що унеможливлює безпечне перебування його в умовах СІЗО.

Позиції учасників апеляційного провадження.

Сторони, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, в судове засідання не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Беручи до уваги, вищенаведене, керуючись вимогами ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали суду за відсутності сторін, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділом Харківського районного управління поліції №3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000897 від 17 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України за фактом того, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , достеменно знаючи про те, що в Україні введений воєнний стан, вчинив умисні корисливі злочини проти власності, а саме - крадіжки речей з автомобілів.

29.08.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано у порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

30.08.2024 слідчим суддею Дзержинського районного суду м. Харкова, відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 27 жовтня 2024 року до 03:40 год. з можливістю внесення застави в розмірі 181 680 грн.

30.09.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

23.10..2024 до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою, відносно підозрюваного ОСОБА_6 в межах строку досудового розслідування.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні закінчити неможливо, внаслідок того, що на даний час проводиться досудове розслідування, а строки дії запобіжного заходу спливають 27.10.2024, але закінчити досудове розслідування в строк 2 місяці, не виявляється можливим, у зв`язку із тим, що потребує додаткового часу проведення наступних процесуальних дій: призначено судово-товарознавчі експертизи в кількості 31 шт., на даний час виконано 29 шт., крім того на даний час отримано протокол про результати негласної слідчої дії на підставі ухвали Харківського апеляційного суду та буде призначено п`ять судово молекулярних генетичних експертиз. Також планується зміна підозри з пред`явленням ще двох епізодів кримінальних правопорушень злочинів передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, виконання вимог ст. 290 КПК України, складання обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування на 7 томів провадження.

Оскільки, з об`єктивних причин, вказані дії не могли бути здійснені і завершені раніше, ніж сплив строку, передбачений п.2 ч.1 ст.219 КПК України, а проведення та виконання необхідних додаткових слідчих дій, спрямованих на отримання та перевірку доказів потребує додаткового часу, строком не менш ніж один місяць, строк досудового розслідування продовжено до 3-х місяців, тобто до 26 листопада 2024 року.

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , а також тяжкість кримінального правопорушення, у скоєнні якого останньому оголошено про підозру, а також те, що санкцією ч. 4 ст. 185 КК України, передбачається покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років, під час досудового слідства відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України слідчим встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий просив продовжити підозрюваному строк тримання під вартою, так як вищезазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом обрання іншого, більш м`якого запобіжного заходу, оскільки такі заходи можуть призвести до неможливості притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності, досягнення завдань кримінального провадження, визначених у статті 2 Кримінального процесуального кодексу України щодо захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення неупередженого досудового розслідування та судового розгляду в розумні строки та щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини. Крім того, слідчий вважав, що наявність продовженого в Україні воєнного стану ускладнює ситуацію та вказує на наявність додаткових ризиків, оскільки під час військового стану, введеного на території України, правоохоронні органи позбавлені у повній мірі можливості забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного у кримінальному провадженні, окрім як обрати йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, на думку слідчого, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дії, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України: у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту ОСОБА_6 може покинути відомі слідству його можливі місця перебування, внаслідок чого слідчий, прокурор не зможе фактично контролювати його виконання; під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_6 комусь на поруки, що виключає передачу його на поруки;

Задовольняючи вказане клопотання слідчого, слідчий суддя суду першої інстанції вважав обґрунтованою підозру, повідомлену ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та вважав встановленими продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, що були раніше встановленими, беручи до уваги особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, має постійне місце проживання, раніше не судимий, неодружений, дітей на утриманні не має.

Разом з тим, слідчий суддя вважав, що існування ризику, передбаченого п. 3, ч. 1 ст. 177 КПК України не знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки слідчим не надано доказів можливості підозрюваним незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає, що слідчим на виконання вищезазначеної норми, доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, яке має підвищену суспільну небезпеку, слідчий суддя вважав, що застосування відносно ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 29 листопада 2024 включно без зміни розміру застави визначеної ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 серпня 2024 року.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком слідчого судді з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У розумінні положень, що наведені у чисельних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Мета затримання полягає в сприянні розслідуванню злочину через підтвердження або спростування підозр, які стали підставою для затримання. «Для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту, ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання» (справа «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами та пред`явленою підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, зокрема: допитами потерпілих, допитом свідків, протоколам впізнання за фотознімками за участю свідка, протоколами негласних слідчих дій, протоколами обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , де вилучена частина викрадених речей, постановами визнання речовими доказами.

Характер висунутої йому підозри у вчиненні вищезазначених злочинах, які вчинені ним під час дії воєнного стану, дає достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, запобігання яким шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим. Докази, що надані суду, вказують на доведеність вказаних у клопотанні ризиків, передбачених п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України, які на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

Враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим, ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинити інший злочин. При цьому, надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від суду або вчинити інший злочин, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого кримінального правопорушення може вдатися до відповідних дій. При цьому, слід урахувати, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку, внаслідок чого, даний ризик є актуальним.

При цьому, колегія суддів бере до уваги, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Враховуючи, що ОСОБА_6 інкриміновано вчинення умисного тяжкого корисливого злочину проти власності, чисельність епізодів, відсутність у нього офіційних джерел для існування та заробітку, свідчить про наявність ризику вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення та продовження вчинення кримінальних правопорушень.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

Фактичні обставини справи, згідно пред`явленої ОСОБА_6 підозри, та вагомість наявних доказів про вчинення ним інкримінованих йому злочинів, які вчинені ним під час дії воєнного стану, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, а тому, колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства та окремих громадян.

Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує в суді першої інстанції необхідність продовження застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.

Крім того, згідно відомостей, що є наявними в матеріалах судового провадження, вбачається, що на час розгляду вказаного клопотання органом досудового розслідування по кримінальному провадженню не проведено усіх необхідних слідчих дій, у зв`язку з чим, є обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, які можуть перешкодити досудовому розслідуванню, внаслідок чого, такі обмежувальні заходи є виправданими.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків та не будуть ефективними для досягнення завдань, передбачених ст. 2 КПК України.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів дійшла висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та відсутності на цей час підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги захисника та підозрюваного.

Керуючись ст.ст. 376, 392, 393, 404, 405, 407 ч. 3 п. 1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.10.2024 року про продовження щодо підозрюваного за ч.4 ст.185 КК України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 29.11.2024 року, включно, без визначення застави , залишити без змін.

Апеляційну скаргу підозрюваного та його захисника залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ _______________ _____________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3