Справа № 933/432/24
Провадження № 1-кп/933/38/24
У Х В А Л А

Іменем України

12 липня 2024 року смт Олександрівка

Олександрівський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі:

прокурора - ОСОБА_2 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)

захисника - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)

секретаря

судового засідання - ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду смт Олександрівка клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за№ 0000502 від 21.02.2024 року, відносно ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Олександрівського районного суду Донецької області знаходиться кримінальне провадження № 0000502 від 21.02.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

08.06.2024 року до суду надійшло клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , строком на 60 днів, без визначення розміру застави, в умовах Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)».

Клопотання прокурор обґрунтувала тим, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.05.2024 року до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» до 13.07.2024 року включно, без визначення розміру застави.

01.07.2024 за результатами проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження до Олександрівського районного суду Донецької області спрямовано обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 .

Ураховуючи викладене, виникла необхідність в продовженні запобіжного заходу ОСОБА_3 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив наступні ризики:

- переховуватися від суду: враховуючи, що ОСОБА_3 згідно із ст. 12 КК України обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, існує ризик, що обвинувачений ОСОБА_3 з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість покарання, може переховуватися від суду, зокрема на тимчасово окупований території або в рф, оскільки до моменту затримання підтримував тісний зв`язок з громадянкою України ОСОБА_6 , яка наразі мешкає у країні-агресорі, та підтримує контакт з представниками держави, що здійснюють збройну агресію проти України та приймають участь у ведені бойових дій на території Донецької області. Вказаним обставинам також сприяє той факт, що обвинувачений до моменту затримання мешкав в с. Львівка Краматорського району, Донецької області, яке розташоване неподалік від лінії розмежування з окупованою територією та поруч з яким триває активна фаза бойових дій (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- незаконно впливати на свідків, експерта у кримінальному провадженні: в подальшому може як у спосіб погроз, підкупу, вмовлянь незаконно впливати на свідків, експерта. Відповідно до положень ст. 23 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином (п.п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України);

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочин у якому обвинувачується: враховуючи лояльне налаштування ОСОБА_3 до т.зв. «ДНР» та окупаційних військ країни агресора рф, спосіб вчинених дій, а також враховуючи, що рф і далі продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, що може призвести до подальшої шкоди національним інтересам та обороноздатності України, існує ризик вчинення цього ж злочину, або подібних злочинів, що можливо нівелювати виключно шляхом тримання під вартою (п.п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Прокурор зазначила, що згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених зокрема ст. 114-2 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, застосовується запобіжний захід, визначений п. 5 ч. 1 ст.176 КПК України, у зв`язку з чим неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів не обґрунтовується.

До клопотання додані розписки обвинуваченого та захисника про отримання клопотання.

У судовому засіданні прокурор, підтримала клопотання про продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого у вигляді тримання під вартою. Додала, що на теперішній час ризики передбачені п.п.1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків, експерта, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочин у якому обвинувачується. Обвинувачений не має протипоказань до утримання під вартою.

Захисник в судовому засіданні просила під час розгляду клопотання застосувати альтернативний запобіжний захід у виді застави.

Обвинувачений у судовому засіданні підтримав захисника.

Вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника, суд дійшов до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.05.2024 року, до підозрюваного ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4» до 13.07.2024 року включно, без визначення розміру застави.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

За ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В судовому засіданні встановлено, що на даний час ризики та обставини, передбачені п.п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого не змінилися та продовжують існувати, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому ризик передбачений п.п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведений, оскільки у підготовчому судовому засіданні прокурор заявила про відсутність необхідності допитувати у судовому засіданні свідків обвинувачення.

Клопотання прокурором подане в строк передбачений ч. 1 ст. 199 КПК України.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 8 до 12 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, ОСОБА_3 може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання, зокрема на тимчасово окупований території або в рф, може продовжити вчинення злочину в якому обвинувачується, оскільки на даний час рф продовжує на території України повномасштабну збройну агресію, обвинувачений не одружений, не має сталих соціальних зв`язків, йому інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину проти основ національної безпеки, який вчинено в умовах воєнного стану, що свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, тому клопотання підлягає задоволенню.

Судом враховано, що обвинувачений має постійне місце проживання, не судимий, зі слів працював у ТОВ «Содружество», експедитором, однак лише такі обставини, на переконання суду, не можуть нівелювати зазначені ризики неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого, а відтак не можуть свідчити на користь застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Згідно ч. 4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого зокрема ст.114-2 КК України.

Враховуючи вище викладене, обґрунтованість наявності зазначених ризиків, лояльне налаштування ОСОБА_3 до т.зв. «ДНР» та окупаційних військ країни агресора рф, суд вважає, за необхідне при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 199, 315 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000502 від 21.02.2024 року, відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, - задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - до 09 вересня 2024 року, включно, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з утриманнямв ДУ "Дніпровська установа виконання покарань № 4", без визначення розміру застави.

Копію ухвали направити для виконання начальнику ДУ "Дніпровська установа виконання покарань № 4".

Копію ухвали вручити обвинуваченому.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Олександрівського

районного суду ОСОБА_1