У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 листопада 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі: головуючої судді - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді заяву захисника ОСОБА_5 про відвід прокурора у кримінальному провадженні № 0000271, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.05.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з Ужгородської окружної прокуратури надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000271 від 14.05.2021 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24.12.2021 року постановлено призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 подав до суду заяву про відвід прокурора, яку мотивує тим, що 05 листопада 2024 року під час відкриття судового засідання безпосередньо в судовому засіданні було встановлено, що в матеріалах справи відсутні письмові докази того, що прокурор ОСОБА_3 не ознайомлений із матеріалами кримінальної справи. Прокурор ОСОБА_6 не приймав участь на етапі досудового слідства. В судовому процесі 05 листопада 2024 року прокурор підтвердив, що в матеріалах кримінальної справи, яка на даний час розглядається судом - відсутні будь-які належні і допустимі докази та розписка про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження". У сторони захисту обвинуваченого правомірно і законно виникли сумніви у об`єктивність та законність дій прокурора, який не приймав участь на етапі досудового слідства, не був включений до групи прокурорів і не приймав участь у розгляді даного кримінального провадження в Ужгородському міськрайонному суді, а винесення протиправної і незаконної постанови першим заступником прокурора Ужгородської окружної прокуратури не надає жодних підстав ОСОБА_3 без ознайомлення із матеріалами справи підтримувати публічне державне обвинувачення в Ужгородському міськрайонному суді. На переконання сторони захисту прокурор ОСОБА_3 , будучи не ознайомленим із матеріалами кримінальної справи помилково і необгрунтовано заперечував порушення територіальної підсудності, адже при направленні даної кримінальної справи до суду стороною обвинувачення була порушена територіальна підсудність, так як обвинувачений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився і постійно проживає в АДРЕСА_1 , в якому функціонує Перечинський районний суд Закарпатської області. Окрім цього, винесена 26 липня 2024 року постанова першим заступником керівника Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 є прямим порушенням ч. 3 ст. 37 КПК України, а тому є незаконною і призначений в незаконний спосіб прокурор ОСОБА_3 підлягає відводу. Частиною 3 статі 37 КПК України чітко визначено головне: ... повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури...!, а станом на 26 липня 2024 року та станом на сьогоднішній день ОСОБА_8 не являється керівником Ужгородської окружної прокуратури. Просить застосувати практику винесення судових рішень «стосовно порушення строків досудового слідства слідчим та процесуальним прокурором» (приклад: ухвала в справі № 587/2059/20 від 02.12.2020 р. Сумського районного суду Сумської області у складі головуючого судді ОСОБА_9 , а також практику винесення судових рішень стосовно конфлікту інтересів у прокурорів (процесуальних прокурорів). З метою недопущення обставин, що можуть викликати сумнів в неупередженості сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3 , керуючись принципами закладеними в ст. ст. 2, 21, 22, 23, 77 КПК України щодо об`єктивності та неупередженості, та щоб у сторін кримінального провадження в майбутньому не виникло сумнівів у необ`єктивності та неупередженості прокурора, сторона захисту просить прийти до переконання про наявність підстав для задоволення заяви сторони захисту про відвід прокурора ОСОБА_3 . На підставі наведеного, просить постановити ухвалу суду якою здійснити відвід прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 в даній кримінальній справі № 308/15102/21.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заяву про відвід підтримав та просив задовольнити, повідомив, що постанову про зміну групи прокурорів підписано неуповноваженою особою.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

Прокурор в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання, просив відмовити в задоволенні такого, зважаючи на норми ст. КПК України, зазначив, що постанова є законною.

Заслухавши заяву про відвід прокурора, пояснення учасників судового розгляду, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких прокурор безумовно підлягає відводу, визначений ст. 77 КПК України, зокрема, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 77 цього Кодексу якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК України прокурором є особа, яка обіймає посаду, передбачену статтею 15 Закону України «Про прокуратуру», та діє у межах своїх повноважень.

Згідно з п. 9 ст. 3 КПК України керівник органу прокуратури - Генеральний прокурор, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (для прокурорів Спеціалізованої антикорупційної прокуратури), керівник обласної прокуратури, керівник окружної прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 2 Закону України від 14.10.2014 №1697-VII «Про прокуратуру» на прокуратуру покладаються функції нагляду за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство.

Здійснюючи функції прокуратури, прокурор є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску, втручання і керується у своїй діяльності лише Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 16 Закону України №1697-VII «Про прокуратуру»).

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює нагляд за додержанням законів органами, що провадять оперативно-розшукову діяльність, дізнання, досудове слідство, користуючись при цьому правами і виконуючи обов`язки, передбачені Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» та Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 КПК України прокурор, який здійснюватиме повноваження у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Частиною 2 ст. 37 КПК України передбачено, що прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

Розглядаючи дану заяву про відвід, суд бере до уваги, що для відводу прокурора захиснику необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Вирішуючи питання про відвід прокурора, суд враховує положення КПК України та, в силу вимог ч. 5 ст. 9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст. 19 Закону України від 29.06.2004 №1906-IV «Про міжнародні договори України»).

У справах «П`єрсак проти Бельгії» від 01.10.1982, «Білуха проти України» від 09.11.2006 ЄСПЛ висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду (прокурора, слідчого) слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» від 24.05.1989 зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді (прокурора, слідчого) для відсторонення його від справи. Суддя (прокурор, слідчий) вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Оцінюючи доводи, викладені в заяві про відвід в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зазначені захисником підстави для відводу, який був вільний у використанні своїх прав у межах та спосіб відповідно до положень КПК України в частині надання на обґрунтування своєї позиції належних та допустимих доказів, є непереконливими, оскільки вони не випливають із співіснування достатньо чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто не кореспондуються з нормами ст. 77 КПК України, а особиста безсторонність прокурора презюмується поки не надано доказів протилежного, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978), що застосовується при оцінці доказів.

Другим критерієм є об`єктивний, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам прокурор та слідчий, серед інших аспектів, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності, що може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (рішення у справах «Fey проти Австрії», рішення від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Wettstein проти Швейцарії», № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Частиною 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим.

Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Між тим, заявлений відвід не містить належних об`єктивних даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу прокурора. Заява про відвід не містить підстав для відводу прокурора, передбачених статтю 77 КПК України. Доводи про підписання постанови про заміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 26.07.2024 першим заступником керівника Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_10 як неуповноваженою особою не підтверджується, враховуючи в тому числі вимоги ст. 3 КПК України.

Під час розгляду кримінального провадження, на підтвердження повноважень прокурора ОСОБА_3 надано постанову про призначення групи прокурорів від 26.07.2024 року у кримінальному провадженні № 0000271, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.05.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України, згідно з якої визначено групу прокурорів у даному кримінальному провадженні: прокурорів Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 . Старшим групи прокурорів у даному кримінальному провадженні визначено прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Між тим, заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України, таких підстав судом не встановлено, а обставини, які б викликали сумнів в неупередженості прокурора ОСОБА_3 , також не встановлені.

Таким чином, на думку суду зазначена захисником у заявленому відводі обставина, а саме неознайомлення прокурора ОСОБА_3 з матеріалам кримінального провадження, не свідчить про наявність підстав, передбачених ч.1 ст.77 КПК України, для відводу прокурора. Інших підстав, передбачених статтею 77 КПК України, для відводу захисником не зазначено та не встановлено їх судом.

Таким чином, із врахуванням зазначених вище підстав, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви захисника до ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 .

Керуючись ст. ст. 77, 80, 81 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви захисника ОСОБА_5 про відвід прокурора у кримінальному провадженні № 0000271, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 14.05.2021 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч.3 ст. 358, ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 20.11.2024.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1