Провадження № 1-кп/369/1951/24
В И Р О К

іменем України

05.07.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000449 від 12 червня 2024 року за обвинуваченням,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, який має вищу освіту, одружений, підприємець, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 Кримінального кодексу України (далі - КК України), з угодою про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 27 червня 2024 року,

встановив:

Громадянин України ОСОБА_4 , достовірно володіючи інформацією, що починаючи з 2014 року представниками РФ здійснено тимчасову окупацію частини території України, а починаючи з 24.02.2022 підрозділами ЗС РФ та іншими її військовими формуваннями здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави України, розуміючи, що представниками такої держави агресора вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, свідомо умисно вчиняв дії направлені на поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Поряд з цим, 16.03.2022, у встановленому законодавством України порядку, набрав чинності Закон України №2110-1X «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення кримінальної відповідальності за виготовлення та поширення забороненої інформаційної продукції», відповідно до якого внесено зміни до Кримінального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2001 р., №°25-26, ст. 131), а саме його положення доповнено статтею 436-2 такого змісту: виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, глорифікація її учасників.

Так, у ОСОБА_4 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановлений час, але не пізніше 20.06.2022, виник прямий злочинний умисел, направлений на вчинення кримінально- караного діяння, яке полягає поширенні матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

На виконання свого умислу ОСОБА_4 , діючи умисно, цілеспрямовано, переслідуючи ідеологічні мотиви, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер застосунку «Однокласники» через можливість поширення інформації через всесвітню мережу «Інтернет» серед невизначеного кола осіб, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20 червня 2022 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці та за невстановлених досудовим розслідуванням обставин за допомогою власного мобільного телефону марки Орро A31, IMEI: НОМЕР_1 , що перебував у його користуванні та який під`єднаний до глобальної мережі Інтернет, у застосунку «Одноклассники» створив обліковий Запис за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 », де міститься 18 (вісімнадцять) «друзів» та який прив`язав до власного номеру мобільного телефону НОМЕР_2 .

У подальшому в період часу з 10 червня 2022 року по 14 червня 2023 року, ОСОБА_4 , діючи умисно, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, на шкоду інформаційній безпеці суспільства та держави, маючи прямий умисел. направлений на поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, серед користувачів інтернет застосунку «Одноклассники», усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, в умовах швидкого розвитку інформаційного суспільства в України та глобального інформаційного простору, використання інформаційно-телекомунікаційних технологій у всіх сферах життя, де особливого значення набувають проблеми інформаційної безпеки, як складової державної безпеки України, перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , за допомогою власного мобільного телефону марки Oppo A31, IMEI НОМЕР_1 , що перебував у його розпорядженні та який під`єднаний до глобальної мережі Інтернет, з використанням раніше створеного ним акаунту у застосунку «Одноклассники» з використанням акаунту « ОСОБА_6 », прив`язаного до вказаного мобільного телефону, серед обмеженого кола учасників, створеного в інтернет застосунку «Однокласники», який налічує 18 (вісімнадцять) осіб, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20 червня 2022 року, поширив наступні матеріали:

- публікація від 20 червня 2022 року, а саме: «ОСОБА_12 присвоил звание героя россии уроженцу Тцвы, разведчику, старшему сержанту 55 отдельной мотострелковой бригады. ОСОБА_13. Он пробрался в стан врага и ножом вырезал 34 националиста из охраны и освободил пленных российских солдат: около 60 бойцов из чечни, и 40 человек разной национальности. хотелось отметить, тувинец, при проведении этой сложной спасательной операции в тылу врага действовал один. Вот это действительно герой! Браво!» - в якій міститься інформація щодо глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році;

- публікація від 23 січня 2023 року, а саме: « ОСОБА_7 , который прославился ролью ОСОБА_8 в культовом фильме о «Гардемаринах» уехал добровольцем в зону СВО. Мужчина, воин, патриот! Достоин уважения» - в якій міститься інформація щодо глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році;

- публікація від 14 червня 2023 рорку, а саме: «героев, а тем более таких, нужно знать в лицо! Слева на фото - командир экипажа ОСОБА_9 . тот самый, который «встречайте , с*ки папу...» справа - штурман ОСОБА_10 . Это они 2 декабря повторили подвиг Николая Гастело, направив свой горящий су-24м на бронетанковою колону укронацистов... Быть воином - жить вечно» - в якій міститься інформація щодо глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію рф проти України, розпочату у 2014 році.

Відповідно до висновку експерта №°1795 за результатами проведення судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи від 29.11.2023 Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Засл.проф. М.С. Бокаріуса», у вказаних публікаціях міститься інформація щодо глорифікації осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України.

Таким чином, ОСОБА_11 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 20 червня 2022 року, перебуваючи за адресою проживання: АДРЕСА_1 , діючи умисно, цілеспрямовано, в умовах триваючої збройної агресії Російської Федерації проти України, на шкоду інформаційній безпеці суспільства та держави, переслідуючи ідеологічні мотиви, достовірно знаючи про публічно комунікативний характер застосунку «Однокласники» через можливість поширення інформації через всесвітню мережу «Інтернет» серед невизначеного кола осіб, переслідуючи прямий умисел, направлений на поширення матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, серед користувачів інтернет застосунку «Одноклассники», усвідомлюючи протиправний характер власних намірів, розмістив вищевказані публікації, чим поширив серед користувачів інтернет застосунку «Одноклассники» матеріали, в яких міститься глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

Вказаними діями, ОСОБА_4 поширив матеріали, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснили збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 436-2 КК України.

У провадження Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000449 від 12 червня 2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, з реєстром матеріалів досудового розслідування та угодою про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 від 27 червня 2024 року.

Так, 27 червня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 472 КПК України.

Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості підозрюваний та прокурор за участю захисника ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 436-2 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, беззастережного визнання підозрюваним ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного щодо співпраці у викритті кримінальних правопорушень, а також узгодженого покарання, яке повинен понести ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 436-2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімум доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень, без застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, згоди підозрюваного на його призначення, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди.

У судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості та вирішити питання про процесуальні витрати і речові докази, застосувавши спеціальну конфіскацію.

Захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 просив затвердити угоду про визнання винуватості та призначити узгоджене сторонами покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілі в даному кримінальному провадженні відсутні.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_4 та прокурором, суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468-475 цього Кодексу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним або обвинуваченим.

Виходячи зі змісту п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Згідно з ч. 1 ст. 472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), умови часткового звільнення підозрюваного, обвинуваченого від цивільної відповідальності у вигляді відшкодування державі збитків внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, умови застосування спеціальної конфіскації, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України, тобто у поширенні матеріалів, у яких міститься глорифікація осіб, які здійснили збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, який згідно з ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Судом встановлено, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, зобов`язався співпрацювати у викритті кримінальних правопорушень, має вищу освіту, працює підприємцем, за місцем проживання характеризується позитивно, добровільно вніс на потреби ЗСУ благодійний внесок у сумі 30 000 грн, що свідчить про його свідому громадянську позицію, має стійкі соціальні зв`язки, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає: щире каяття, вчинення кримінального правопорушення вперше, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та внесення благодійного внеску на потреби ЗСУ.

Судом враховано, що щире каяття, характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого ним злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України судом не встановлено.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Прокурору та захиснику також зрозумілі наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені ч. 2 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між підозрюваним та прокурором

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Звідси, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , конкретних обставин справи, наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: щире каяття, вчинення кримінального правопорушення вперше, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та внесення благодійного внеску на потреби ЗСУ, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе, на підставі ч. 1 ст. 69 КК України перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 2 ст. 436-2 КК України, та призначити основне покарання у виді штрафу у розмірі, встановленому для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу, з урахуванням положень ст. 12 КК України.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року, під кількома пом`якшуючими обставинами слід розуміти наявність двох і більше таких обставин.

Суд вважає, що обираючи вид та розмір основного покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді штрафу у вказаному розмірі, враховано класифікацію видів покарань та порядок їх розташування в ст. 51 КК України, а саме від найменш суворого до найбільш суворого покарання, розмежування основного і додаткового покарання та відповідно граничного розміру покарання за його вчинення, а також конкретні обставини кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 та його майновий стан.

Поряд з цим, з урахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_4 , конкретних обставин справи у їх сукупності, суд вважає за можливе не призначати обвинуваченому ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 436-2 КК України додаткове покарання у виді конфіскації майна, яке є не обов`язковим.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_4 основне покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у вказаному розмірі, без призначення додаткового покарання, є необхідним й достатнім для його виправлення, запобігатиме вчиненню нових кримінальних правопорушень в майбутньому та є домірним скоєному.

На підставі ст. 124 КПК України процесуальні витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Заходи забезпечення у цьому кримінальному провадженні, у тому числі запобіжний захід не застосовувались.

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 96-1 КК України та ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 314, 373, 374, 468 - 469, 472 - 474, 475 КПК України, ст. 96-1 КК України

ухвалив:

Затвердити угоду від 27 червня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000449 від 12 червня 2024 року.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 436-2 КК України та призначити основне покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн в дохід держави без конфіскації майна.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) в дохід держави 7169 (сім тисяч сто шістдесят дев`ять) грн 40 (сорок) коп. в рахунок відшкодування витрат за проведення експертизи, згідно з актом № 1795.

Речові докази: мобільний телефон марки «OPPO» моделі «А31», ІМЕІ: НОМЕР_1 з сім-картою оператора мобільного зв`язку, який зберігається при матеріалах кримінального провадження примусово безоплатно вилучити у власність держави на підставі ч. 1 ст. 96-1 КК України та в подальшому через уповноважених осіб ГУ СБУ України у м. Києві та Київській області передати на потреби Збройних сил України.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1