Справа № 539/4496/23
Провадження № 1-в/539/180/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області подання заступника начальника Лубенського районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 , про звільнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Вищий Булатець Лубенського району Полтавської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , громадянки України, освіта середня, не працюючої, заміжньої, засудженої 12.10.2023 Лубенським міськрайонним судом Полтавської області за ч.2 ст 15, ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік,

від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого нею діяння,

ВСТАНОВИВ:

Лубенський РВ ДУ «Центр пробації» в Полтавській області звернувся в суд з вищевказаним поданням, яке мотивовано тим, що з 30.11.2023 на обліку Відділу перебуває засуджена з випробуванням ОСОБА_5 .

Відповідно до вироку суду від 12.10.2023 засуджена ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України за ознаками - закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу. Вартість викраденого майна згідно вироку суду становить 641,92 грн.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон). Законом змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна.

До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Так, підпунктом 169.1.1 статті 169 визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Податкова соціальна пільга визначена підпунктами 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV ПКУ для відповідного року. Податкова соціальна пільга дорівнює 50 % розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, а прожитковий мінімум встановлюється законом станом на 01 січня поточного року. Таким чином, зазначеним Законом крадіжки на суму, що не перевищують на момент вчинення правопорушення у 2023 році 2684,00 грн, віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові №0306/7567/12, вказала, що за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конститупійно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886- IX, який набрав чинності 09.08.2024 року має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

У відповідності з вимогами ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

На підставі вищевикуладеного, враховуючи п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ст. 4,5 КК України, ст. 58 Конституції України, керуючись Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 Лубенський РВ ДУ «Центр пробації» в Полтавській області прохає вирішити питання про приведення вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.10.2023 у відповідність до вимог закону.

Представник органу з питань пробації та засуджена ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися направивши до суду письмові заяви про розгляд подання без їх участі. Вимоги подання підтримують. При цьому представник органу пробації подав уточнення до клопотання в якому враховуючи вищевказані вимоги закону прохає звільнити засуджену ОСОБА_5 в частині призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.10.2023 покарання за діяння, караність якого законом усунена.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та з урахуванням уточнень просив звільнити засуджену від призначеного покарання.

Суд, вислухавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч. 2 ст. 74 КК України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Як вбачається з вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.10.2023 ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч.2 ст.15, ч. 4 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75,76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Вирок набрав законної сили 13.11.2023.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17,00 грн, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно вироку Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.10.2023 ОСОБА_5 30.08.2023 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч.4 ст. 185 КК України, тобто закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану шляхом вільного доступу. Вартість викраденого майна згідно вироку суду становить 641,92 грн.

Таким чином, на засудженого розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, що набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Отже, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 537-539 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заступника начальника Лубенського районного відділу Філії Державної установи «Центр пробації» в Полтавській області ОСОБА_4 про звільнення засудженого від призначеного покарання у зв`язку із декриміналізацією вчиненого діяння - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 12.10.2023.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги впродовж семи днів з моменту її проголошення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_1