18.09.2024
справа №642/5552/24
провадження № 1-кс/642/3048/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурорп Чугуївського відділу Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні за № 0007487 від 16.09.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшло вищезазначене клопотання про накладення арешту. В обґрунтування зазначено, що Другого слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м. Полтаві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007487 від 16.09.2024 за ч. 2 ст. 286 КК України.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснює Харківська спеціалізована прокуратура у сфері оборони.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 05.09.2024, приблизно о 17.30, по пр. Л. Ландау м. Харкова зі сторони вул. Салтовське Шосе в напрямку пр. Ювілейного рухався автомобіль "SUBARU FORESTER", д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (військовослужбовець ДПСУ, в/ч НОМЕР_2 ). В районі перехрестя з вул. І. Камишева стався виїзд зазначеного автомобіля ліворуч на розділюваний трав?яний газон, з пошкодженням металевої огорожі та послідуючим перевертанням на зустрічній смузі руху. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді: 3ЧМТ, СГМ, двосторонній пневмоторакс, з якими доставлений до військового шпиталю м. Харкова, де перебуваючи в тяжкому стані помер. Крім того пасажир автомобіля ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з діагнозом 3ЧМТ, СГМ був доставлений до лікарні.

15.09.2024, під час проведення огляду місця події виявлено та вилучено: 1) автомобіль "SUBARU FORESTER", д.н.з. НОМЕР_1 ; 2) карабін з маркуванням «MULTI-DALEBER»; 3) рушниця з маркуванням «ESKORT»; 4) 10 патронів з написом «SUММА»; 5) 3 патрони та 1 гільза; 6) магазин з маркуванням «EN 312-0000» з 23 патронами 5,56х45; 7) магазин з маркуванням «EN 33694 з 11 патронами 5,56?45; 8) магазин з маркуванням «EN 337-0021» з 9 патронами 5,56х45.

Зазначені предмети перебувають у користуванні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказані предмети відповідно до ст. 98 КПК України є речовими доказами, так як зберегли на собі сліди вчинення злочину та сліди деформації автомобіля в результаті ДТП. Вказані відомості можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, вказані предмети є речовими доказами у даному кримінальному провадженні. Постановою, слідчого від 16.09.2024 вилучені предмети визнані речовими доказами.

У даному кримінальному жодній особі про підозру не повідомлялося.

На цей час, жодна особа до кримінального провадження як потерпілий не залучалася.

Таким чином, з метою збереження речових доказів, орган досудового розслідування вважає за необхідне накласти арешт на вище перелічене майно, яке було вилучено під час огляду місця події 15.09.2024.

Прокурор подав до суду заяву з проханням розглядати клопотання у його відсутність. Вимоги клопотання підтримує.

У судове засідання особа у володінні якої знаходиться майно, не викликався відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України, оскільки слідчий довів наявність достатніх підстав та необхідність накладення арешту.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, вважає його обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно п. 1, 3 ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно ч.2 ст.64-2 КК України третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, виникають з моменту звернення прокурора до суду із клопотанням про арешт майна.

Відповідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд, -

ухвалив:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0007487 від 16.09.2024 на тимчасово вилучене 15.09.2024 в ході огляду місця події майно, а саме: 1) автомобіль "SUBARU FORESTER", д.н.з. НОМЕР_1 ; 2) карабін з маркуванням «MULTI-DALEBER»; 3) рушницю з маркуванням «ESKORT»; 4) 10 патронів з написом «SUММА»; 5) 3 патрони та 1 гільзу; 6) магазин з маркуванням «EN 312-0000» з 23 патронами 5,56х45; 7) магазин з маркуванням «EN 33694 з 11 патронами 5,56?45; 8) магазин з маркуванням «EN 337-0021» з 9 патронами 5,56х45.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1