УХВАЛА

Іменем України

11.09.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого ВП №1 Житомирського ГУНП в Житомирський області ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

про арешт майна,

подане у кримінальному провадженні №0000513 від 24.07.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке обґрунтоване тим, що відповідно до матеріалів досудового розслідування, мешканець одного з населених пунктів Житомирського району Житомирської області, за місцем свого проживання здійснює незаконну діяльність, пов`язану із умисним одержанням доступу, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем та зберіганням файлів порнографічного характеру, які містять ознаки дитячої порнографії.

03.09.2024 в ході проведення обшуку, за місцем реєстрації ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 , було вилучено наступне, а саме: флеш-накопичувач марки «SanDisk» на 32 ГБ у кількості 2 штук, флеш-накопичувач марки «SanDisk» на 32 ГБ з написом чорного кольору «Свадьба», флеш-накопичувач марки «memory card» на 32 ГБ, які вилучено до спецпакету PSP 1168668; ноутбук марки «Lenovo», моделі «ideapad 320-15|SK», SN:PFOXRVEK, сірого кольору, який упаковано до спецпакету 7311089.

Вище перераховані речі вилучено до ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області для проведення необхідних слідчих дій та судових експертиз.

Враховуючи, що вилучені речі мають значення речового доказу у даному кримінальному провадженні та містять важливу інформацію, а тому вилучені електронні носії, постановою слідчого визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000513 від 24.07.2024 та поміщено до камери схову речових доказів ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області.

Посилаючись на зазначене, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

11.09.2024 від представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 надійшло пояснення щодо клопотання про арешт майна, у якому зазначено, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які відомості про вчинення злочину. У справі відсутні належні та допустимі докази, що свідчать про наявність умислу на отримання доступу до дитячої порнографії, спосіб отримання такої продукції та джерела її походження. Відсутні будь-які відомості про мережі, які використовувалися, провайдера, що надає послуги з доступу до інформаційно - телекомунікаційних мереж, конкретні ІР - адреси з прив`язкою до осіб. Не надано доказів навіть того, що така інформація може міститися на вилучених носіях. В ході огляду електронні носії інформації відкривалися правоохоронцями, відбувався пошук та дослідження, що в цілому стосується файлів порнографічного змісту. Жодних даних, які могли мати відношення до предмету доказування, не виявлено. Жодні докази обставин, на які посилається сторона обвинувачення, до суду не подано. Постанова про визнання предметів речовими доказами є формальною, винесеною із грубим порушенням процесуальної форми. У процесуальному документі не визначено, яким чином речі, вилучені у домоволодінні ОСОБА_5 , можуть мати відношення до предмету доказування.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

Власник майна та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, від представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без їх участі.

У відповідності до приписів ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття слідчого та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст. 170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 24.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000513, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301-1 КК України.

Ухвалою слідчого судді від 28.08.2024 у справі №295/12816/24 надано слідчим групи слідчих СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_5 , у домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукування та вилучення речей та предметів, зокрема: комп`ютерної техніки (планшетів, ноутбуків, комп`ютерів), флешнакопичувачів, електронних/оптичних та магнітних носіїв (жорстких дисків, USB-накопичувачів та оптичних дисків), мобільних телефонів, якими користувався/користується ОСОБА_5 , а також іншої техніки, яка може містити відомості про обставини вчинення вказаного кримінального правопорушення та може мати значення речових доказів у кримінальному провадженні.

Відповідно до змісту протоколу обшуку, 03.09.2024 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , у ході якого було виявлено та вилучено флеш-накопичувач марки «SanDisk» на 32 ГБ у кількості 2 штук, флеш-накопичувач марки «SanDisk» на 32 ГБ з написом чорного кольору «Свадьба», флеш-накопичувач марки «memory card» на 32 ГБ, які вилучено до спецпакету PSP 1168668; ноутбук марки «Lenovo», моделі «ideapad 320-15|SK», SN:PFOXRVEK, сірого кольору, який упаковано до спецпакету 7311089.

Постановою слідчого від 03.09.2024 вказані у клопотанні речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000513.

Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання копій матеріалів кримінального провадження, які підтверджують, що зазначене у клопотанні майно може бути доказом факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати.

Враховуючи викладене, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, було вилучено у ході проведення санкціонованого обшуку, та слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що вилучене майно може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, з огляду на характер можливого правопорушення, тому з метою уникнення можливості його втрати, оцінивши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити подане клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на флеш-накопичувач марки «SanDisk» на 32 ГБ у кількості 2 штук, флеш-накопичувач марки «SanDisk» на 32 ГБ з написом чорного кольору «Свадьба», флеш-накопичувач марки «memory card» на 32 ГБ, які вилучено до спецпакету PSP 1168668; ноутбук марки «Lenovo», моделі «ideapad 320-15|SK», SN:PFOXRVEK, сірого кольору, який упаковано до спецпакету 7311089.

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власників майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1