Номер провадження: 11-сс/813/1586/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0001129 від 06.09.2024 року за апеляційними скаргами прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2024 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого лікарем в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 КК України,

встановив:

В провадженні відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001129 від 06.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.4 ст.191 КК України.

20.09.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 КК України за кваліфікуючими ознаками: пособництво у заволодіння чужим майном, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

20.09.2024 року старший слідчий СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з, погодженим прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 , клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчинення злочину, який викликає підвищений резонанс у суспільстві і перебуваючи на свободі він матиме можливість: переховуватись від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином.

Оскарженою ухвалою судді слідчого відмовлено в задоволенні клопотання слідчого та до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , строком до 20.11.2024 року включно, із забороною цілодобово залишати житло, за виключенням необхідності залишити житло під час оголошення повітряної тривоги, з покладенням обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Обґрунтовуючи рішення про відмову в застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувавши запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя послався на тяжкий стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 та на те, що він потребує медичного обстеження, тому запобіжний захід у виді тримання під вартою буде занадто обтяжливим для підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 подали апеляційні скарги.

Прокурор просить скасувати ухвалу та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, з визначенням застави у розмірі 100000 гривень, з покладанням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави.

Прокурор стверджує, що застосований слідчим суддею запобіжний захід у виді домашнього арешту є не достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти ризикам.

Захисник просить ухвалу слідчого судді змінити в частині заборони підозрюваному залишати житло цілодобово та застосовати запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати житло в період з 22 год до 06 год ранку наступної доби. В іншій частині оскаржену ухвалу просить залишити без змін.

Захисник посилається на незадовільний стан здоров`я підозрюваного та на наявність у нього міцних соціальних зв`язків. Звертає увагу, що підозрюваний одружений, працевлаштований, позитивно характеризується, раніше не притягався до кримінальної та дисциплінарної відповідальності. Крім того захисник вважає, що заявлені стороною обвинувачення ризики не доведені.

Заслухавши суддю-доповідача; прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту; захисника та підозрюваного, які підтримали свою апеляційну скаргу та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційних скарг; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Частина перша ст. 404 КПК України (далі КПК) передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при розгляді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та при обранні відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст.177, 178, 181, 183 КПК.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про наявність обґрунтованої підозри, поняття якої не міститься в національному законодавстві, слід виходити з його визначення наведеного в практиці Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 КК України за кваліфікуючими ознаками: пособництво у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.

Колегія суддів вважає, що слідчим суддею в повній мірі досліджено питання наявності обґрунтованої підозри, а матеріали провадження містять достатньо доказів, що б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозра, пред`явлена ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.4 ст.191 КК України є обґрунтованою.

При цьому, обґрунтованість підозри ОСОБА_8 в апеляційних скаргах захисника та прокурора не оскаржується.

На переконання апеляційного суду на даному етапі досудового розслідування додані до клопотання слідчого докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 .

При цьому, відповідно до ст.ст.89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст.87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до статей 89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Перевіряючи доводи прокурора про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту є не достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та не зможе запобігти ризикам, на які в своєму клопотанні посилається слідчий, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.1 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

В апеляційній скарзі прокурор зазначає про необхідність застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим.

Разом з тим Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, шо сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його вини не може бути єдиною підставою для застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В рішенні «Мамедова проти Росії» (Mamedova v Russia) 7064/05 від 01 червня 2006 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, репутацію підозрюваного, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, обвинуваченого, тощо.

Розглядаючи питання щодо наявності існування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК слідчий судді слушно зазначив про те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, має зареєстроване місце проживання та місце роботи, одружений.

Викладені обставини доводять наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, що значно зменшує ризик переховування ОСОБА_8 від органу досудового розслідування.

Крім того під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу слідчий суддя погодився з існуванням ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК щодо можливого впливу підозрюваним ОСОБА_8 на свідків в рамках даного провадження, оскільки на теперішній час досудове розслідування триває, підозрюваному відомі анкетні дані свідків, серед яких є його колишні колеги, а тому підозрюваний може на них впливати, схиляючи їх до надання неправдивих показань з метою уникнення відповідальності за імовірне вчинення тяжкого злочину.

Водночас, під час апеляційного розгляду прокурор не зміг надати будь-яких доказів про те, що ОСОБА_8 з моменту застосування до нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, здійснював спроби незаконно впливати на свідків, переховуватись від органу досудового розслідування, або перешкоджав кримінальному провадженні іншим чином.

Поведінка підозрюваного після застосування відносно нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту, зокрема той факт, що органом досудового розслідування та прокурором не було зафіксовано порушень підозрюваним умов домашнього арешту, на думку апеляційного суду, свідчать про відсутність у підозрюваного мети переховуватися від органу досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Апеляційний суд враховує, що підозрюваний за першим викликом з`явився до апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги прокурора, в якій ставиться питання про застосування до нього найсуворішого запобіжного заходу.

Викладені обставини доводять, що ОСОБА_8 належним чином виконує свої процесуальні обов`язки, що свідчить про відсутність підстав для застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Колегія суддів наголошує, що запобіжний захід не є покаранням за злочин. Його мета забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної або обвинуваченої особи.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор не зміг обґрунтувати, чому інші більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, на які слідчий посилався у своєму клопотанні, та не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора.

Разом з цим, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя недостатньо приділив увагу обставинам, які надають підстави для застосування до ОСОБА_8 менш обтяжливого режиму перебування під домашнім арештом, з урахуванням наступного.

Колегією суддів встановлено, що ОСОБА_8 офіційно працевлаштований працює лікарем-анестезіологом в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня».

В судовому засіданні захисник надав суду два клопотання за підписами завідуючого відділенням кардіохірургії ОСОБА_10 та завідуючого відділенням серцево-судинної та нейроваскулярної радіології ОСОБА_11 , з яких вбачається, що ОСОБА_8 на теперішній час є єдиним анестезіологом у лікарні та, у зв`язку з дефіцитом медичних працівників під час дії на території України воєнного стану, керівництво лікарні не має можливості його замінити, що в свою чергу може призвести до негативних наслідків для життя та здоров`я пацієнтів та перешкоджає проведенню планових операції.

За наведених обставин, враховуючи дані про особу підозрюваного, зокрема відсутність судимостей, наявність міцних соціальних зв`язків, відсутність відомостей про порушення підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також враховуючи той факт, що підозрюваний на теперішній час є єдиним анестезіологом в КНП «Одеська обласна клінічна лікарня», колегія суддів вважає за можливе застосувати до нього запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту, з метою надання можливості останньому виконувати свої професійній обов`язки в якості медичного працівника.

Апеляційний суд вважає, що застосуванням такого запобіжного заходу буде дотриманий справедливий баланс між загальними інтересами суспільства і цілями правосуддя.

Згідно з п.2 ч.3 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, апеляційну скаргу захисника задовольнити, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволені клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту з покладанням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 194, 376, 404, 405, 407, 409, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 01.10.2024 року, якою в кримінальному провадженні №0001129 від 06.09.2024 року до підозрюваного ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 про застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , із забороною залишати житло в період з 22:00 год. до 06:00 год. ранку наступної доби, але з можливістю залишати житло у разі оголошення повітряної тривоги чи іншої небезпеки для життя та здоров`я підозрюваного.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_8 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

-прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді та суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

-утримуватись від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадження, визначеними слідчим або прокурором;

-здати на зберігання до ГУ ДМС в Одеській області паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_8 у виді домашнього арешту становить до 22 листопада 2024 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4