1Справа № 335/6611/24 1-кс/335/4620/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у залі суду у м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області майора поліції ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000248, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000248 від 11.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за фактом умисного вбивства ОСОБА_4 , досудове розслідування у якому здійснюється ГУНП в Запорізькій області, в обґрунтування якого зазначено наступне.

29.10.2024 року на підставі ухвали слідчого судді від 28.10.2024 року слідчим проведено обшук транспортного засобу «BMW 530І», державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на території підземного паркінгу, в ході якого виявлено і вилучено наступне майно: водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 20.08.2014; свідоцтво про реєстрацію ТЗ « НОМЕР_3 », власник ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 СТТ № 848173 від 07.02.2023, ТСЦ 2341; телефон «iPhone 14 ProMax», ІМЕІ 1: НОМЕР_4 з сім-карткою мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_5 , перебував у власності ОСОБА_6 ; телефон «iPhone 14 ProMax», ІМЕІ 1: НОМЕР_6 , ІМЕІ 2: НОМЕР_7 з сім-карткою мобільного оператору «Київстар» НОМЕР_8 , перебував у власності ОСОБА_5 ; планшет «Ipad Pro» (12,9), перебував у власності ОСОБА_5 .

Посилаючись на те, що вилучене майно має істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою збереження речових доказів, слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням про арешт вищезазначеного майна.

Слідчий підтримав клопотання про арешт майна, про що подав відповідну заяву.

Володілець вилученого майна у судове засідання не з`явися, причини неявки суду не відомі, відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України, його неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено без фіксації судового процесу технічними засобами, на підставі наданих матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

З наданих слідчому судді матеріалів клопотання про арешт вилученого майна не встановлено і слідчим не доведено, яке доказове значення воно має у даному кримінальному провадженні. В ході розгляду клопотання слідчим суддею не встановлено, які відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, містяться у вилученому майні.

З наданих матеріалів клопотання не вбачається проведення першочергових слідчих дій відносно зазначеного вилученого майна, з метою встановлення його відповідності критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Будь-яких даних щодо призначення судових експертиз або інших процесуальних дій, з метою встановлення у вилученому майні ознак речових доказів, а також даних щодо можливої причетності осіб, у яких воно було вилучено, до вчинення кримінального правопорушення, будь-яких доказів обставин, які б обумовлювали мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на це майно, в ході розгляду клопотання слідчому судді не надано.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

За викладених обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що мету застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на вилучене майно, зазначене у клопотанні, не обгрунтовано, отже не доведено, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи особи, у зв`язку з цим клопотання слідчого про накладення арешту є необгрунтованим та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 170, 172, 173, 175, 167, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна, вилученого 29.10.2024 року в ході обшуку транспортного засобу «BMW 530І», державний номерний знак « НОМЕР_1 », VIN: НОМЕР_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , на території підземного паркінгу у кримінальному провадженні № 0000248 від 11.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України залишити без задоволення.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено , за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1