Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/4938/24
У Х В А Л А

13.09.2024 року м.Виноградів

Слідчий суддя Виноградівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції №1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000441 від 18.07.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крива, Хустського району, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 ,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилається на те, що Слідчим відділенням відділення поліції № 1 Берегівського районного відділу поліції ГУНП в Закарпатській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні

№ 0000441 від 18.07.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 17 липня 2024 року близько 23 години 05 хвилин, ОСОБА_5 , в порушення вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі - ПДР), а також вимог, які наведені у абзаці 4 частини 2 статті 16 Закону України Про дорожній рух» (№3353-ХП від 30.06.1993), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, в концентрації 1.5% проміле, керував технічно справним автомобілем марки «Audi - A6», р/н НОМЕР_1 , і рухався проїзною частиною автомобільної дороги по вул. І. Франка у м. Виноградів, із сторони перехрестя вул. М. Польова - І. Франка в м. Виноградів в напрямку перехрестя вул. І. Франка вул. Комунальна в м. Виноградів. Під час руху водій автомобіля марки «Audi - A6», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , внаслідок алкогольного сп`яніння, не був достатньо уважним та не стежив належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги Правил дорожнього руху, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, не застосував своєчасно екстрене гальмування в момент виникнення небезпеки для його руху, чим самим допустив наїзд передньою частиною свого автомобіля марки «Audi - A6», р/н НОМЕР_1 , об задню частину автомобіля марки «MercedesBenzVito», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зупинився на червоне світло світлофора на перехресті вул. І. Франка вул. Комунальна в м. Виноградів.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля марки «MercedesBenzVito», р/н НОМЕР_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: «Закритої черепної мозкової травми, вдавлений перелом скроневої ділянки голови зліва» і доставлена на лікування до Мукачівської районної лікарні.

Невиконання водієм ОСОБА_5 , вимог Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з наступившими наслідками ДТП, внаслідок якої потерпіла ОСОБА_8 , отримала тяжке тілесне ушкодження.

18 липня 2024 року о 02 годині 35 хвилин підозрюваного ОСОБА_5 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України та поміщено до ІТТ № 3 Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, що за адресою: м. Виноградів, вул. Миру, 57.

18 липня 2024 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , громадянина України, уродженця с. Нижнє Селище, Хустського району, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , одруженого, не працюючого, з середньою - спеціальною освітою, раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 Кримінального кодексу України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Наявність обґрунтованості підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.07.2024 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протоколом огляду предметів відеозапису з камер відеоспостереження, протоколами допитів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 .

Зважаючи на вищевикладене, а також на те, що строк дії запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою незабаром закінчується, виникла необхідність вирішити питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного без визначення розміру застави.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали з мотивів наведених в ньому, просили клопотання задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 , вказав, що ризики зазначені прокурором є необґрунтованими, підозрюваний раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, жодного впливу підозрюваний на свідків чи потерпілих чинити не збирається. Завдану кримінальним правопрушеням шкоду відшкодовує. Просив суд при вирішенні клопотання визначити заставу у розмірі на розсуд слідчого судді.

Підозрюваний у судовому засіданні зазначив, що готовий співпрацювати слідством, вину визнає, зазначив, що намагається відшкодувати потерпілим завдану шкоду. Заслухавши прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши матеріали клопотання, судчий суддя приходить до наступного наступне.

Згідно з вимогами п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, - з моменту затримання, а також те, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

18.07.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286-1 КК України.

19 липня 2024 року слідчим суддею Виноградівського районного суду відносно підозрюваного ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 15 вересня 2024 року.

Постановою керівника Берегівської окружної прокуратури від 18 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0000441 від 18 липня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286-1 КК України продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, тобто до 21 жовтня 2024 року.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 , кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст.286-1 КК України.

Стороною кримінального провадження з боку обвинувачення доведено наявність об`єктивних обставин, які в свою чергу перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про продовження строку тримання під вартою.

Прокурором також доведено наявність ризиків, які не зменшилися та які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватись від органів досудового розслідування, тобто не з`являтись на виклики слідчого, прокурора, суду, виїхати за межі Закарпатської області з цією метою, впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженню з метою зміни ними показів, які викривають його злочинну діяльність, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 , вказаного вище злочину, обставини вчинення, те що злочин є необережним, його вік, міцність соціальних зв`язків, відсутність у нього судимостей, наявність постійного місця проживання, стан його здоров`я, ставлення до скоєного.

Наявність обґрунтованості підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.07.2024 року, протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , протоколом огляду предметів відеозапису з камер відеоспостереження, протоколами допитів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , висновком щодо результатів медичного огляду, відповідно до якого у ОСОБА_5 встановлено алкогольне сп`яніння та іншими документами в їх сукупності.

Згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Право не визначати заставу, як альтернативний запобіжний захід є правом, а не обов`язком суду.

Слідчим суддею не встановлені обставини які не дають право визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, оскільки запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та буде достатнім для запобігання встановленим в судовому засіданні ризикам, а тому слідчий суддя вважає за необхідне визначити розмір застави як альтернативний захід, оскільки підозрюваний вже утримується під вартою майже два місяці, всі першочергові необхідні слідчі дії проведено, а ризики, які навів прокурор не можуть тривати постійно.

Злочини, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 відносяться до категорії тяжких злочинів за вчинення яких, відповідно до ч. 2 ст. 286-1 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 ст. 182 КПК України визначено, щодо відносно особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається застава у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи що підозрюваний є раніше не судимим, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується, та враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який не належить до переліку кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.183 КПК України, суд вважає за необхідне визначити ОСОБА_5 розмір застави.

У ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2024 рік» установлено у 2024 році прожитковий мінімум працездатних осіб: з 1 січня - 3028 гривень.

Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку щодо визначення застави обвинуваченому ОСОБА_5 в розмірі 242 240 гривень, що відповідає 80 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб (станом на 01 січня 2024 року) та узгоджується зі змістом ст. 182 КПК України. Внесення застави в такому розмірі може гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків та є не завідомо непосильним для нього.

При визначенні розміру застави, крім наведеного вище, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні, характер та обставини вчинення злочинів.

Окрім цього, застосовуючи щодо обвинуваченого альтернативний запобіжний захід у виді застави, який може бути внесений у будь-який момент, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на нього такі обов`язки:

1) прибувати до визначеної службової особи - слідчого, прокурора або суду із визначеною періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

4) утримуватись від спілкування зі свідками в даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд та в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного під вартою.

Ст. 197 КПК України встановлює строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд в ухвалі зобов`язаний вказати дату закінчення її дії в межах строку, передбаченого законом.

Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.

Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

Доводи сторони захисту щодо обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту з врахуванням обставин справи є безпідставним.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що клопотання слід задовольнити, продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 21 жовтня 2024 року включно, із визначенням застави в розмірі 214 720 гривень

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задоволити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 18.10.2024 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 242240 гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в цій ухвалі, протягом строку дії ухвали, тобто до 18.10.2024 року включно.

У разі внесення застави зобов`язати підозрюваного після звільнення з-під варти, прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу слідчого, прокурора, суду протягом дії запобіжного заходу у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 у разі внесення застави, наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду із встановленою ним періодичністю;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими у кримінальному провадженні.

Визначити термін дії зазначених обов`язків до 18.10.2024 року.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і підлягає до негайного виконання органом досудового розслідування.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1