печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1592/24-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши провадження за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту майна, у рамках кримінального провадження № 0000135, -

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016 у справі №761/44571/16 на грошові кошти, які знаходяться на банківському рахунку в банківській установі ПАТ «БАНК КАМБІО».

Обґрунтовуючи клопотання, заявниця зазначає, що кримінальне провадження, в межах якого накладено арешт, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України та питання речового доказу не вирішено.

Особа, що подала клопотання в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду провадження повідомлялася належним чином про причини неявки не повідомила, в клопотанні просила розгляд проводити у її відсутність.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомили.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши клопотання, приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва накладено арешт, у рамках кримінального провадження №0000135.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу. Крім того, у випадку задоволення цивільного позову суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про накладення арешту на майно для забезпечення цивільного позову до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Разом з тим, до матеріалів клопотання не додано ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 21.12.2016, яким було накладено арешт, у рамках кримінального провадження № 0000135, що унеможливлює встановлення наявності факту накладення арешту.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309, 370-372 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні ОСОБА_3 про скасування арешту майна, у рамках кримінального провадження № 0000135 - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1