КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4657/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001673 від 17.07.2020 року.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк для подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18.10.2023 року, який пропущений апелянтом з поважних причин, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001673 та накласти арешт на майно, вилучене 20.09.2023 року у підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме, грошові кошти в розмірі 1 008 260 гривень, 2 050 доларів США, 20 Євро.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.10.2023 року є незаконною через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Зазначає, що досудовим розслідуванням встановлено, що учасники злочинної організації на протязі 2023 року під приводом надання послуг із повернення особам похилого віку грошових коштів, витрачених на придбання біологічно активних добавок, шляхом обману та шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, вводячи потерпілих в оману, незаконно заволоділи їх грошовими коштами.

Усього в зазначений період часу причетні особи, шляхом введення в оману 17 потерпілих, підозрювані заволоділи чужим майном на загальну суму понад 1 мільйон гривень.

Також вказує, що на досудовому слідстві зібрано докази про причетність до вчинення вказаних злочинів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якій 20.09.2023 року було вручено підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

Посилається на те, що згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 вищевказаної правової норми, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, 06.10.2023 року до ГСУ НП України надійшов цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Крім того, цього ж дня надійшов цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Прокурор посилається на те, що враховуючи розмір майнової шкоди, спричиненої кримінальними правопорушеннями, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень (цивільні позови заявлені потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ), виникла необхідність у накладенні арешту на майно підозрюваної.

З огляду на викладене, існують підстави для накладення арешту на грошові кошти в сумі 1 008 260 гривень, 2 050 доларів США та 20 Євро, належні підозрюваній ОСОБА_8 , які вилучені 20.09.2023 року, оскільки вони є майном підозрюваної та їх арешт необхідний для відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень.

На думку прокурора, з урахуванням наведеного, ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 18.10.2023 року про відмову у задоволенні клопотання підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Крім цього, апеляційна скарга прокурора містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, яке обґрунтоване посиланням на те, що ухвала прокурором отримана лише 12.06.2024 року, що підтверджується розпискою, наявною у матеріалах справи.

В судове засідання власниця майна не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча її повідомлено у встановленому законом порядку про час та дату розгляду апеляційної скарги. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності власниці майна, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001673 від 17.07.2020 року за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 , ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України та за фактами вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_19 , шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, в період часу із 21.06.2023 року до 23.06.2023 року незаконно заволоділи грошовими коштами, належними ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинивши майнову шкоду на загальну суму 3200 грн.

Так, в точно невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше травня 2023 року, невстановлена досудовим розслідуванням особа, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 та ОСОБА_19 , використовуючи електронно-обчислювальну техніку - комп`ютер із програмним забезпеченням у вигляді цифрових автоматичних телефонних станцій на основі мережевого протоколу ІР операторського рівня, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, здійснила телефонний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_1 , яким користується ОСОБА_20 . У телефонній розмові вказана невстановлена на даний час особа, достовірно знаючи що ОСОБА_20 раніше здійснювала придбання біологічно активних добавок, використовуючи вигаданий псевдонім, представилася працівником правоохоронного органу та повідомила, що здійснює розслідування з приводу реалізації юридичною особою неякісних біологічно активних добавок за завищеними цінами. Також у телефонній розмові вказана невстановлена на даний час особа повідомила, що потерпілій ОСОБА_20 передбачена грошова компенсація за раніше придбані неякісні біологічно активні добавки та отримала її усну згоду на виплату цієї грошової компенсації. Про факт надання ОСОБА_20 згоди на отримання грошової компенсації, невстановлена на даний час особа повідомила ОСОБА_8 та ОСОБА_21 .

У подальшому, 21.06.2023 року о 13 год. 22 хв. ОСОБА_19 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, перебуваючи у приміщенні за адресою АДРЕСА_1 та продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_20 , використовуючи електронно-обчислювальну техніку - комп`ютер із програмним забезпеченням у вигляді цифрових автоматичних телефонних станцій на основі мережевого протоколу ІР операторського рівня із абонентським номером НОМЕР_2 , здійснила телефонний дзвінок потерпілій ОСОБА_20 . У телефонній розмові ОСОБА_19 представилась працівником органу соціального захисту населення та назвалася вигаданим ім`ям - ОСОБА_22 . ОСОБА_18 , повідомила, що здійснюватиме виплату потерпілій грошової компенсації за раніше придбані неякісні біологічно активні добавки та повідомила, що умовою отримання грошової виплати є перерахування потерпілою ОСОБА_20 коштів у сумі 3 200 грн., які є так званим страховим платежем. У розмові ОСОБА_19 вказала потерпілій ОСОБА_20 про необхідність сплати так званого страхового платежу, шляхом перерахування їх на картковий банківський рахунок № НОМЕР_3 .

Потерпіла ОСОБА_20 , будучи переконаною у дійсності намірів ОСОБА_19 щодо здійснення виплати, сприймаючи її обіцянки як реальні та вважаючи, що вона дійсно є службовою особою органу державної влади, 21.06.2023 року о 14 год. 17 хв., шляхом здійснення банківського переказу, перерахувала грошові кошти в розмірі 3 200 грн. на вказаний ОСОБА_19 картковий банківський рахунок № НОМЕР_3 .

У подальшому, у період часу з 21.06.2023 до 23.06.2023 року, ОСОБА_19 та ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, перебуваючи у приміщенні за адресою АДРЕСА_1 та продовжуючи реалізацію злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння грошовими коштами ОСОБА_20 , використовуючи електронно-обчислювальну техніку - комп`ютер із програмним забезпеченням у вигляді цифрових автоматичних телефонних станцій на основі мережевого протоколу ІР операторського рівня із абонентськими номерами НОМЕР_2 та НОМЕР_4 почергово здійснювали неодноразові телефонні дзвінки потерпілій ОСОБА_20 .

20.09.2023 року ОСОБА_11 повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч. 4 ст. 190 КК України.

20.09.2023 року ОСОБА_8 повідомлена про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

20.09.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва (справа № 757/40740/23-к) проведений обшук за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_2 .

Під час обшуку, серед інших речей, виявлено та вилучено гроші у сумі 1 008 260 гривень, 2 050 доларів СШA та 20 Євро.

18.10.2023 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001673 від 17.07.2020 року.

Клопотання обґрунтоване посиланням на те, що ОСОБА_8 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайстві), вчиненому повторно, за попередньою змовою групи осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190 КК України.

06.10.2023 року до ГСУ НП України надійшов цивільний позов потерпілого ОСОБА_9 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Крім того, цього ж дня надійшов цивільний позов потерпілого ОСОБА_10 про відшкодування майнової шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Враховуючи вищевикладене, слідчий у клопотанні зазначив про необхідність накладення арешту на грошові кошти в сумі 1 008 260 гривень, 2050 доларів США та 20 Євро, належні підозрюваній ОСОБА_8 , які вилучені 20.09.2023 року, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001673 від 17.07.2020 року, з тих підстав, що до матеріалів клопотання долучено цивільний позов ОСОБА_9 про стягнення з ОСОБА_8 та ОСОБА_19 майнової шкоди в розмірі 56 673 грн.

Разом з тим, слідчий просить накласти арешт на гроші у сумі 1 008 260 гривень, 2050 доларів США та 20 Євро, що є абсолютно неспівмірним з заявленим цивільним позовом.

Окрім того, в клопотанні про арешт майна слідчим не вказано ідентифікуючі ознаки грошових коштів, вилучених під час обшуку, а саме: номери та серії купюр.

З врахуванням наведеного слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_7 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001673 від 17.07.2020 року є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з огляду на наступне.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як свідчать матеріали даного провадження, органами досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (а.с.118-123).

Крім того, в межах кримінального провадження № 0001673 від 17.07.2020 року, у якому повідомлено про підозру ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 190 КК України, громадянами ОСОБА_9 та ОСОБА_23 заявлено цивільні позови до відповідачів ОСОБА_8 та ОСОБА_18 про відшкодування майнової шкоди у кримінальному провадженні (а.с.149-157).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що матеріали судового провадження переконливо свідчать про те, що майно, яке належить ОСОБА_8 в рамках даного кримінального провадження, відповідає критеріям ч. 1 ст. 170 КПК України, щослугує підставою для застосування обмежувальних заходів в даному кримінальному провадженні.

При цьому, матеріали провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна для виконання завдань арешту майна, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), у разі постановлення обвинувального вироку та задоволення заявлених до ОСОБА_8 цивільних позовів.

Посилання слідчого судді на те, що сума вилучених під час обшуку у ОСОБА_8 грошових коштів не відповідає сумі заявлених цивільних позовів, на даному етапі досудового розслідування не є безумовною підставою для відмови у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001673 від 17.07.2020 року триває, органом досудового розслідування здійснюється збирання доказів та встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у тому числі розміру заподіяної шкоди, та за наслідками подальшого досудового розслідування повідомлена особі підозра може бути зміненою.

На переконання колегії суддів, незазначення слідчим у клопотанні ідентифікуючих ознак (номери та серії купюр) грошових коштів, вилучених під час обшуку, не свідчить про необґрунтованість доводів клопотання слідчого про необхідність накладення арешту на вказані грошові кошти, належні підозрюваній ОСОБА_8 , з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Таким чином, посилання слідчого судді на те, що органом досудового розслідування не було доведено необхідності накладення арешту, є безпідставними, оскільки слідчим надано достатні на даній стадії кримінального провадження докази вважати, що майно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 170 КПК України, на підставі чого є правомірним накладення такого виду обтяження як арешт.

Враховуючи викладене, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК Україниклопотання слідчого про арешт майна, подане в межах кримінального провадження № №0001673, підлягало задоволенню з огляду на те, що у кримінальному провадженні № 0001673 заявлено цивільні позови до підозрюваної ОСОБА_8 та інших підозрюваних у даному провадженні, про стягнення шкоди, завданої кримінальними правопорушеннями.

Крім цього, колегія суддів при вирішенні питання про накладення арешту на майно, також враховує той факт, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, а тому вважає за необхідне накласти арешт на вказане у клопотанні слідчогомайно.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено, як не встановлено і невідповідності клопотання слідчого про арешт майна вимогам ст.ст. 170, 171 КПК України, які б свідчили про наявність визначених законом підстав для відмови у задоволенні такого клопотання.

Таким чином, слідчий суддя, не надавши оцінку вказаним у клопотанні доводам та долученим до нього матеріалам, не в повній мірі дослідивши клопотання із доданими до нього документами, дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого, яке останнім було належним чином обґрунтоване та мотивоване.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи скарги прокурора про наявність підстав для накладення арешту на майно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: грошові кошти в сумі 1 008 260 гривень, 2 050 доларів США та 20 Євро, які вилучені 20.09.2023 року під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 , з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінальних правопорушень, у зв`язку із чим апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

При цьому колегія суддів враховує і те, що у відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вищевикладених обставин, які свідчать про неповноту і необ`єктивність судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга прокурора - задоволенню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане у клопотанні майно, оскільки останнім в повній мірі доведено необхідність накладення арешту на вилучені під час санкціонованого обшуку вищевказані грошові кошти з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Керуючись ст.ст.170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Поновити прокурору першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року.

Апеляційну скаргу прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурораОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2023 року -скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України майора поліції ОСОБА_7 , яке погоджено прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001673 від 17.07.2020 року - задовольнити.

Накласти арешт на майно підозрюваної ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: грошові кошти в сумі 1 008 260 гривень, 2050 доларів США та 20 Євро, які вилучені 20.09.2023 року під час проведення обшуку за адресою АДРЕСА_2 .

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ _______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4