Справа № 643/7573/24
Провадження № 1-кс/643/832/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0004289 від 13.12.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369-2, ч.2 ст.369-2, ч.1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Харківського районного управління поліції №2 ГУ Національної поліції в Харківській області проводиться досудове слідство по кримінальному провадженню № 0004289 від 13.12.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369-2, ч.2 ст.369-2, ч.1 ст. 190, ч.2 ст.190 КК України.

13.12.2023 до СВ Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області надійшли матеріали ОРС "Захист", про те що особа на ім`я ОСОБА_4 прийняла пропозицію за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднане з вимаганням такої вигоди.

В ході досудового розслідування було надано доручення до ВКП Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області, звідки було отримано відповідь, що до даного злочину причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який приймає пропозиції від осіб, які не бажають проходити службу у ЗСУ, за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, щодо непридатності до проходження служби у ЗСУ, а саме працівників: РТЦК та ВЛК. 14.05.2024 о 08 год. 52 хв. ОСОБА_5 було затримано в порядкуст.208 КПК України. 14.05.2024, ОСОБА_5 належним чином повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України

Крім того, в ході досудового слідства встановлено, що до даного злочину причетний ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса мешкання: АДРЕСА_1 , причетність даної особи встановлена під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та тимчасовим доступом до речей та документів.

16.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук квартири за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого в період часу з 09 години 55 хвилин до 11 годин 17 хвилин, було виявлено та вилучено наступне: мобільний телефон Iphone 13 Pro IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 з сім картою «Київстар» НОМЕР_3 ; слот від сім карти «Київстар» НОМЕР_4 та сім карта «Київстар» НОМЕР_5 .

Зазначені в клопотанні предмети належать ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому міститься інформація пов`язана з даним кримінальним правопорушення.

Вилучені предмети були визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, в якому посилаючись на те, що вилучене майно буде використовуватись у якості речових доказів і з метою збереження речових доказів, позбавлення можливості їх знищення або переховування, просив накласти арешт на майно.

До початку судового розгляду прокурор подав заяву, з проханням розглядати клопотання за його відсутності, клопотання підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, зберігання майна визначити матеріали кримінального провадження .

До початку судового розгляду представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала заяву, про розгляд клопотання про арешт вилученого майна без її участі у зв`язку з перебоями в електропостачанні. В задоволенні клопотання просила відмовити, оскільки вилучений під час обшуку мобільний телефон являється єдиним засобом зв`язку ОСОБА_6 , в тому числі і щодо отримання інформації, пов`язаної з його роботою. Зазначила, що арешт телефону, в даному випадку, є мірою, яка порушить всі життєві зв`язки ОСОБА_6 , а клопотання слідчого не містить обґрунтованої інформації та підстав для такого арешту.

В зв`язку з розглядом клопотання за відсутності учасників кримінального провадження, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до вимог ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, розглянувши клопотання про арешт майна, дослідивши додані до клопотання матеріали, вважає його таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилученого майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Слідчий суддя вважає, що строки для звернення з клопотанням про арешт майна прокурор не порушив.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є збереження речових доказів.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

В свою чергу викладені доводи також знайшли своє підтвердження в рішеннях Європейського Суду з прав людини (далі, ЄСПЛ), в тому числі в рішеннях «Бакланов проти Росії» (від 09 червня 2005 року) та «Фрізен проти Росії» (від 24 березня 2005 року), де ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що: «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

На виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України, сторона обвинувачення довела слідчому судді необхідність арешту майна на мобільний телефон Iphone 13 Pro IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 з сім картою «Київстар» НОМЕР_3 ; слот від сім карти «Київстар» НОМЕР_4 та сім карта «Київстар» НОМЕР_5 , які були виявлені та вилучені 16.07.2024 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 .

Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна в подальшому може перешкодити кримінальному провадженню.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131-132, 170-175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на мобільний телефон Iphone 13 Pro IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 з сім картою «Київстар» НОМЕР_3 ; слот від сім карти «Київстар» НОМЕР_4 та сім карта «Київстар» НОМЕР_5 , які були виявлені та вилучені 16.07.2024 під час проведення обшуку на підставі ухвали слідчого судді квартири за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_6 .

Вирішення питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна та осіб, відповідальних за його зберігання, покласти на орган досудового розслідування.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити прокурору.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час проголошення ухвали в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1