Провадження № 1-кп/554/535/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«31» жовтня 2024 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0001815 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1.14.12.1999 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст.17, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 206, ч. 2 ст. 118, ч. 3 ст. 193 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 24.11.2003 року по відбуттю строку покарання;

2.14.08.2006 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

3.13.02.2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 296 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

4.25.12.2009 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186, ч. 3 ст. 357, ч. 4 ст. 70, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до 6 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 03.09.2015 року по відбуттю строку покарання;

5.09.12.2015 року Якимівським районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

6.28.03.2017 Орджонікідзевським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі, звільнений 03.09.2020 по відбуттю строку покарання,

7.13.12.2021 Пирятинським районним судом Полтавської області за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі;

8.23.11.2022 Лубенським міським судом Полтавської області за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до 1 року 2 місяців позбавлення волі; строк відбування покарання рахувати з 13.12.2021.

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

03.08.2021 року, приблизно о 23.15 годині, точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний із проникненням у будь-яку квартиру будинку АДРЕСА_2 , вхідні двері до якої не зачинені, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою заволодіння чужим майном, зайшов до першого під?їзду будинку АДРЕСА_2 , де почав перевіряти ручки вхідних дверей до квартир для встановлення квартири, двері якої не зачинені на замок.

Того ж дня о 23.20 годині, точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_3 , перебуваючи в 1 під`їзді на 2 поверсі будинку АДРЕСА_2 , перевіривши ручку дверей квартири АДРЕСА_3 , двері якої не зачинені на замок, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, переконавшись, що вхідні двері до вказаної квартири не зачинені, зайшов до зазначеної квартири, тим самим проник до вищевказаного житла, та почав шукати будь-яке цінне майно з метою його таємного викрадення.

В цей час його злочинні дії були помічені мешканкою квартири ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його дії перестали бути таємними та, намагаючись покинути місце вчинення злочину, почав виходити з квартири, проте, коли вийшов у тамбур, він побачив на шиї ОСОБА_6 ланцюжок з металу жовтого кольору із хрестом з металу жовтого кольору.

В цей час, ОСОБА_3 , діючи повторно, відкрито та рішуче, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров?я потерпілої, з метою незаконного заволодіння майном, тобто незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, схопив лівою рукою за ланцюжок з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 15 грамів, вартістю, згідно висновку експерта за результатами товарознавчої експертизи № 29 від 05.08.2021 року - 13421,70 грн., із хрестом з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 3,4 грами, вартістю, згідно висновку експерта за результатами товарознавчої експертизи №29 від 05.08.2021 року - 3042,25 грн., які належать потерпілій ОСОБА_6 та, шляхом ривку зірвав їх з шиї, одночасно наніс кулаком правої руки три удари потерпілій в ділянку носу, щелепи та правого плеча, маючи на меті подолати волю останньої до можливого опору, чим спричинив ОСОБА_6 , згідно висновку експерта №09/1305-с/2021 від 16.08.2021 року синці на обличчі, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після цього, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись у подальшому викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 16 463,95 грн.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч.3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні вину у пред`явленому обвинувачені не визнав, суду пояснив, що 03.08.2021 року, приблизно о 21-22 годині він йшов від своєї сестри до свого брата. Сестра живе недалеко від місця події на вул. Тракторобудівників, а брат на вул. Світлій в м. Харкові. Він був в стані сп?яніння, так як пив коньяк у сестри. Проходячи по вул. Валентинівській присів у дворі, в якійсь бесідці, щоб дочекатись брата, оскільки брат затримувався на роботі. Брат мешкає недалеко від цього місця, але точної адреси він не пам?ятає, оскільки йшов до нього вперше. Через 20-30 хвилин під?їхала патрульна машина, підійшли поліцейські, попросили документи. З собою в нього була лише довідка про звільнення з місць позбавлення волі, тому він її показав. Побачивши, що він раніше судимий, почали його обшукувати, перевіряли сумку, кармани, казали, що нібито він вчинив грабіж. Почали погрожувати, казали, щоб він зізнався у злочині, а то поїде на 25 колонію, де його «опустять». Потім під?їхала ще одна патрульна машина, вони перемовлялись одне з одним. Він чув, як казали, що щось знайшли на сходах в під`їзді. Потім його посадили в патрульну машину, а один з працівників поліції підійшов до того місця, де він сидів, нахилився і нібито знайшов золотий ланцюжок з хрестиком. Він почав з ними сперечатись, оскільки зрозумів, що золото йому підкинули. Вони не звертали уваги на його слова, щось фотографували на телефон, для цього вивели його з машини. Потім знову туди посадили. В машині в нього забрали гроші, повезли до невідкладної швидкої допомоги, зняли побої, а потім повезли до райвідділку. Нікого він не грабував, золото не викрадав, золото йому підкинули працівники поліції. Потерпілу він вперше побачив в райвідділку, а потім на другий день, коли проводилось впізнання. Вважає, що працівники поліції самі показали його фото потерпілій і сказали їй, що це він вчинив злочин відносно неї, тому вона його впізнала. Жодного доказу його провини матеріали провадження не містять, всі свідки працівники поліції, їх покази хибні та надумані, всі зібрані докази незаконні. На досудовому розслідуванні показання він не давав, скористався ст. 63 Конституції України, про сестру та брата слідчому також нічого не казав, оскільки боявся погроз. В нього був захисник, але він казав, що треба все підписувати. Він писав заяву на адресу ТУ ДБР, що на нього чинився тиск, що його били, вкрали гроші, але ніякої реакції на заяву не було. Просить його виправдати у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки ніякого злочину він не вчинював. В останньому слові обвинувачений повідомив, що вказане кримінальне провадження відносно нього було «сфабриковано» через те, що коли він відбував покарання за попереднім вироком в 25 колонії, він та ще деякі засуджені написали заяви про неналежне поводження співробітників колонії. Через це проводилась перевірка, начальника та його зама звільнили, відносно деяких співробітників порушили кримінальні провадження. Тому вважає це кримінальне провадження помстою. Коли до нього в бесідці підійшли працівники поліції, то вони поводили себе нормально, а після того, як він повідомив свої дані, йому почали погрожувати, били, наділи кайданки, підкинули викрадені речі. В слідчому ізоляторі на нього здійснювали тиск, вмовляли визнати провину, він боявся за себе, тому ніяких показів не давав. Писав заяву до ТУ ДБР, але ніякої реакції не було. Він не винен у тому, в чому його обвинувачують, тому просить виправдати.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї провини у вчиненні кримінального правопорушення, його вина у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженню доказами, зокрема:

Показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що 03.08.2021 року вони з сином повернулися з дачі на квартиру, син поїхав до своєї дівчини, а вона, приблизно о 23.00 годині, лягла спати. Світло в квартирі було вимкнено, але до квартири проникало світло вуличного ліхтаря. Вона почула як стукнули вхідні двері, подумала, що повернувся син. Побачила, як хтось заходить в кімнату і по силуету зрозуміла, що це не син. Вона закричала Ти кто такой (пряма мова), ввімкнула в кімнаті світло, обвинувачений стояв повернутий до неї обличчям, мовчав та почав йти до виходу. Тоді вона ввімкнула скрізь в квартирі світло, а він в цей час дійшов до вхідних дверей та вийшов в тамбур. Вона потягнулася за ручкою дверей, щоб закрити їх, і в цей момент обвинувачений вдарив її кулаком в ніс, в неї пішла кров. Коли вона її витирала, він ще раз вдарив її вже в щелепу та зірвав з її шиї золотий ланцюжок з хрестиком. Після цього, обвинувачений побіг по сходах і вибіг з під`їзду, а вона зателефонувала синові. Син викликав поліцію, вона чекала вдома, невдовзі приїхали поліцейські, опитали її і вона з сином поїхали разом з поліцейськими до відділку поліції. Там вона в коридорі бачила нападника, оскільки добре запам?ятала його, але вони не спілкувалися. Потім її допитували ще у відділку і, приблизно о 04.00 годині, вони з сином поїхали додому. Пізніше їй пред?явили підозрюваного та речі для впізнання, вона впізнала ОСОБА_3 та свої речі серед інших. Обвинуваченого вона добре роздивилась, так як вмикала світло в квартирі На той час обвинувачений був без бороди з білим волоссям, в кепці. Одягнений був в темно сині спортивні штани, білі кросівки, футболка була в якусь горизонтальну смужку. Зараз він набрав вагу, відростив бороду, має темне волосся, але це він, вона його впізнавала і на досудовому розслідуванні і зараз впізнає. Просить призначити йому покарання на розсуд суду.

Показаннями допитаного в судовому засідання свідка ОСОБА_7 - інспектора УПП в Харківській області ДПП, який пояснив, що в серпні 2021 року, точної дати він не пам`ятає, перебуваючи на патрулюванні, отримав повідомлення на робочий планшет про вчинення грабежу за адресою АДРЕСА_2 . Разом з ним були напарники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Коли вони прибули на місце скоєння злочину, потерпіла пояснила, що до неї в квартиру вдерся незнайомий чоловік, вона здійняла ОСОБА_10 , він залишив квартиру, але коли вона намагалася закрити вхідні двері, останній двічі вдарив її кулаком в обличчя та зірвав з її шиї золотий ланцюжок з хрестиком. Також потерпіла описала як виглядав злочинець та в що він був одягнений. Далі вони поїхали перевіряти прилеглу до вказаної адреси територію, з метою виявлення особи, яка вчинила вказаний злочин. Неподалік від вказаної адреси, вони виявили чоловіка, який зовні підходив під опис, вказаний потерпілою, він був одягнений в одяг, який остання описала. Цей чоловік сидів на лавці в бесідці. Коли вони підійшли до нього, чоловік представився ОСОБА_11 , в нього було світле пофарбоване волосся. Далі вони провели поверхневу перевірку, в результаті якої, в нього були виявлені якісь особисті речі, які точно вже не пам`ятає, документи про звільнення, але викрадений ланцюжок з хрестиком в нього не виявили. Чоловік перебував в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння. Потім напарник ОСОБА_8 попросив його підняти ліву ногу. Коли він це зробив, на землі, там де стояла його нога, було виявлено золотий ланцюжок з хрестиком. Чоловік сказав, що це його ланцюжок, потім сказав, що не знає чий це ланцюжок. Постійно плутався в показах. Далі вони зв`язалися з потерпілою та попросили її описати як виглядають викрадені прикраси, вона описала, здається надіслала фото, вже не пам?ятаю. Коли це почув обвинувачений то сказав, що ланцюжок йому підкинули.

Свідок ОСОБА_8 - інспектор УПП в Харківській області ДПП в судовому засіданні пояснив, що на момент вчинення злочину працював патрульним поліцейським в м. Харкові. В серпні 2021 року, точної дати він не пам`ятає, близько 23.00 години, перебуваючи на патрулюванні разом з ОСОБА_7 і ОСОБА_9 отримали повідомлення про вчинення грабежу відносно Швидкої, був опис підозрюваної особи. Вони розпочали пошуки на території прилеглій до місця вчинення злочину. Через кілька будинків від вказаної адреси вони виявили чоловіка, який підходив під вказаний в повідомленні опис. Чоловік сидів на лавці в бесідці. Коли до нього підійшли, останній назвав ПІБ ОСОБА_3 , мав світле волосся, був одягнений у футболку, білі кросівки, мав перекинуту через плече чорну сумку. Вони представились, попросили його надати документи, але чоловік мовчав, був в стані сп`яніння. Вони зв`язалися з іншим екіпажем патрульної поліції, від яких надійшло орієнтування, уточнили в них ознаки підозрюваного та викликали слідчо-оперативну групу. Коли приїхала СОГ, він побачив, що обвинувачений кинув щосьна землю та намагався втоптати це в землю. На його прохання підняти ногу, останній це зробив, на землі вони виявили золотий ланцюжок з хрестиком. Він ланцюжок не піднімав, вилучала все СОГ, були поняті. Обвинувачений нічого не пояснював, мовчав.

В судовому засіданні допитаний свідок ОСОБА_9 - інспектор УПП в Харківській області ДПП пояснив, що в серпні 2021 року, точної дати він не пам`ятає, перебуваючи на патрулюванні разом з ОСОБА_7 і ОСОБА_8 , близько 23.00 годин, отримали повідомлення про вчинення грабежу з описом підозрюваної особи. Вони розпочали пошуки на території прилеглій до місця вчинення злочину. Поруч від тієї адреси виявили чоловіка, який підходив під вказаний в повідомленні опис. Чоловік сидів на лавці в бесідці. Коли до нього підійшли, останній назвався ОСОБА_3 , був одягнений у футболку, кепку, білі кросівки, мав перекинуту через плече чорну сумку. Вони представились, попросили його надати документи, запитали, чи є заборонені речі, він сказав, що немає. Провели поверхневий огляд. ОСОБА_3 виклав все з сумки, з карманів, надав довідку про звільнення з місць позбавлення волі. Чоловік весь час мовчав. Забороненого нічого не було, ланцюжка не було. Тоді вони зв`язалися з іншим екіпажем патрульної поліції, від яких надійшло орієнтування, уточнили в них ознаки підозрюваного, які співпали з ознаками ОСОБА_3 . Потім вони викликали слідчо-оперативну групу, щоб ті перевірили причетність чоловіка до вчинення злочину, так як він підходив під опис, вказаний в повідомленні. Коли приїхала СОГ, то ОСОБА_8 помітив, що обвинувачений кинув щось на землю та намагався втоптати це в землю. На його прохання підняти ногу, останній це зробив, на землі вони виявили золотий ланцюжок з хрестиком. Він ланцюжок не піднімав, хто саме його піднімав не пам?ятає. Вилучала все СОГ. Обвинувачений нічого не пояснював, мовчав.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що в серпні 2021 року, точний день та час не пам?ятає, до нього підійшли працівники поліції та попросили бути понятим при огляді місця події. Це місце було поруч з його будинком, він проживає в будинку АДРЕСА_4 . Коли він підійшов там були працівники поліції, ще один понятий. Йому сказали, що треба бути свідком того, що річ не підкинута. Він бачив як працівники поліції шукали щось біля бесідки, в радіусі менше 1 метру, потім біля ОСОБА_3 відкопали з землі золотий ланцюжок х хрестиком. Хтось із співробітників поліції підняв їх, хто саме не знає, він з ними не знайомий. ОСОБА_3 мовчав, нічого не казав.

Крім того, вина ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується й іншими доказами, зібраними по кримінальному провадженню, зокрема:

Протоколом огляду місця події, проведеного в період часу з 00:45 год. по 01:05 год., 04.08.2021 року за адресою: АДРЕСА_5 , в ході якого було безпосередньо оглянуте місце події, а саме: квартира, яка знаходиться на другому поверсі, з лівої сторони. Вхід до квартири здійснюється через коричневі металеві двері із двома врізаними замками. В квартирі з лівої сторони знаходиться прохід через арку до двох кімнат, з правої сторони розташована кухня, в якій зліва направо розташовані: стіл, холодильник. При вході до квартири розташований шкаф-купе /т.2, а.п. 19-20/.

Протоколом огляду місця події, проведеного в період часу з 00:35 год. по 00:55 год., 04.08.2021 року, фототаблицями до нього, відповідно до якого проведено огляд відкритої ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_4 . Біля будинку за вищевказаною адресою у дворі на відстані, приблизно 20 метрів від 3-го під`їзду, у бесідці виявлено громадянина ОСОБА_3 , який одягнений у сині спортивні штани, білі кросівки, сіру футболку та кепку, при собі має чорну сумку, а біля його ноги, на відстані 10 сантиметрів, знаходиться ланцюжок металевий жовтого кольору та хрестик металевий жовтого кольору з білою вставкою /т.2, а.п. 21-26/.

Протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, проведеного 04.08.2021 року о 00:15 годині за адресою: АДРЕСА_4 , відповідно до якого ОСОБА_3 було затримано за підозрою у вчиненні нападу з метою заволодіння чужим майном поєднаним з насильством що є небезпечним для життя чи здоров?я, поєднаного з проникнення у житло, а саме: 03.08.2021, приблизно о 23 годині 23 хвилини, ОСОБА_3 проник в квартиру АДРЕСА_6 , де здійснив напад, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров?я, спричинивши тілесні ушкодження ОСОБА_6 та заволодів належними останній золотим ланцюжком із золотим хрестиком. Відповідно до зауважень, зазначених в протоколі, фактичний час затримання 03.08.2021 о 23.00 годині /т.2, а.п. 27-30/.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 10.08.2021 року та фототаблицею до нього, за участю потерпілої ОСОБА_6 , відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 повідомила, що 03 серпня 2021 року, приблизно о 23:00 годині, вона знаходилась в кімнаті своєї квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , де в цей час почула звук відкриття та зачинення вхідних дверей, після чого вона побачила силует чоловіка, відразу встала з ліжка, вимкнула світло та побачила невідомого чоловіка, яким потім виявився ОСОБА_3 . Вона почала ставити йому питання «хто він» та «що робить в її квартирі», однак останній нічого не відповів, спиною рухався до виходу з квартири. Коли він все ж вийшов з квартири, вона намагалася зачинити двері до квартири, при цьому перебуваючи в самій квартирі. Вона потяглася до ручки вхідних дверей, а ОСОБА_3 в цей час, лівою рукою схопив її золотий ланцюжок із хрестиком, який був у неї на шиї, зірвав його та кулаком правої руки наніс 2 удари їй в обличчя. Після цього, ОСОБА_3 ще раз кулаком правої руки наніс удар в область правого плеча та побіг в сторону виходу /т.2, а.п. 57-61/.

Протоколом пред?явлення особи для впізнання від 04.08.2021 та фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала в особі під №1 особу, котра 03.08.2021 року, в нічний час доби, за адресою: АДРЕСА_5 , відкрито заволоділа її золотим ланцюжком з хрестиком. Серед осіб, які були пред`явлені для впізнання під №1 був ОСОБА_3 Впізнала його за формою очей, одягом, щитиною /т.2, а.п. 53-56/.

Протоколом пред?явлення речей для впізнання від 04.08.2021 та фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала під №4 свій золотий ланцюжок, яким 03.08.2021 року, в нічний час доби, за адресою: АДРЕСА_5 , відкрито заволодів ОСОБА_3 . Впізнала ланцюжок за загальними ознаками, такими як форма плетіння та приблизна його довжина /т.2, а.п. 43-46/.

Протоколом пред?явлення речей для впізнання від 04.08.2021 та фототаблицею до нього, відповідно до якого потерпіла ОСОБА_6 впізнала під №3 свій золотий хрестик, яким 03.08.2021 року, в нічний час доби, за адресою: АДРЕСА_5 , відкрито заволодів ОСОБА_3 . Впізнала хрестик за загальними ознаками, такими як форма хрестика та форма зображення на ньому /т.2, а.п. 48-51/.

Висновком експерта №09/1305-С/2021, яка була проведена з 06.08.2021 по 16.08.2021, відповідно до якого на підставі даних судово-медичної експертизи ОСОБА_6 у неї мають місце: синці на обличчі, які утворилися від ударної дії тупих твердих предметів та могли бути отримані в строк за 3-5 днів до проведення експертизи. По ступеню тяжкості ці пошкодження викликали незначні скороминущі наслідки, тривалість котрих не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносяться до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2 «б», п.2.3.5. Наказу МОЗ України від 17 січня 1995 року №6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) (т.2, а.п. 41-42).

Висновком експерта №29 від 05.08.2021, відповідно до якого, вартість майна, викраденого у ОСОБА_6 а саме: ланцюжка з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 15 грамів та ???хрестика з металу жовтого кольору 585 проби, вагою 3,4 грами, на 03.08.2021 року, складає 16 463 (шістнадцять тисяч чотириста шістдесят три) гривні 95 копійок /т.2, а.п. 63-64/.

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.08.2021, відповідно до якої, речовими доказами визнано ланцюжок жовтого кольору з хрестиком металевим жовтого кольору з білою металевою вставкою на ньому, які були вилучені у підозрюваного на той час ОСОБА_3 та передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 /т.2, а.п. 31-32/.

Постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.08.2021 року, відповідно до якої, речовими доказами визнано мобільний телефон «Ergo» у корпусі червоно-чорного кольору; ключі на шкіряній портупеї 4 штуки з металевим брелком у формі кулі; довідку про звільнення серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; повідомлення про підозру на ім?я ОСОБА_3 від 29.06.2021 року, які були вилучені у підозрюваного на той час ОСОБА_3 , та передані на зберігання до камери схову Харківського РУП №2 ГУНП в Харківській області /т.2, а.п. 34-35/.

Вирішуючи питання про наявність в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, суд виходить з наступного.

За змістом ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до роз?яснень, які містяться в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції при здійснені правосуддя» визнання особи винною у вчиненні злочину можливо лише за умови доведеності її вини.

В ст.7 КПК України закріплені найважливіші засади кримінального провадження, серед яких є верховенство права, законність, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Принцип законності, який відноситься до загальних засад кримінального провадження та закріплений у ст. 9 КПК України, встановлює, що під час кримінального провадження суд зобов?язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Пункт 2 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує право на презумпцію невинуватості. В основі цього права лежить принцип, згідно з яким особа, яку обвинувачують у вчиненні кримінального правопорушення, має право на виправдувальний вирок у разі нестачі доказів проти неї і тягар подання достатніх доказів для доведення вини покладається на сторону обвинувачення. Недопустимість порушення таких принципів Європейський суд з прав людини засвідчив у справі "Тельфнер проти Австрії" від 20 березня 2001 року та "Джон Мюррей проти Сполученого Королівства" від 08 лютого 1996 року.

Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у справі "Капо проти Бельгії" (Capeau v Belgium) № 2914/98 від 13 січня 2005 року, де в п. 25 зазначено, що в кримінальних справах питання доказів належить досліджувати загалом в світлі п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і вимагає воно, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення.

Крім того, Європейський суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення вини поза розумним сумнівом (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Відповідно до вимог ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні наряду з іншим обставинами підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

Статтею 370 КПК України визначено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення (ст. 370 КПК України).

Частина 3 статті 373 КПК України передбачає, що обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Так, судом встановлено, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами.

Так, показання потерпілої ОСОБА_6 є послідовними, логічними та стабільними, підтверджують обставини скоєння щодо неї кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті та встановлені під час судового розгляду кримінального провадження.

Остання в судовому засіданні підтвердила, що добре розгледіла чоловіка, який проник до її квартири і вчинив на неї напад. Коли вона побачила силует незнайомого чоловіка, то питала, хто він такий та що робить в її квартирі, однак обвинувачений мовчав та почав йти до виходу з квартири. Тоді вона повністю ввімкнула світло в квартирі, а обвинувачений в цей час дійшов до вхідних дверей та вийшов в тамбур. Вона потягнулася за ручкою дверей, щоб закрити їх, оскільки думала, що він піде і в цей момент він вдарив її декілька разів кулаком в ніс та в щелепу, зірвавши з шиї золотий ланцюжок з хрестиком. Коли приїхала поліція, вона описала нападника та його одяг. Пізніше разом з поліцейськими вони поїхали до відділку поліції. Там вона в коридорі побачила нападника, але вони не спілкувалися. Наступного дня проводили впізнання. Вона впізнала ОСОБА_3 , оскільки добре роздивилась його, бо вмикала світло в квартирі. Також вона впізнала свої викрадені речі, коли їх пред?явили.

Також, показання потерпілої, надані в судовому засіданні повністю узгоджуються з показами інших, допитаних в судовому засіданні свідків та письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Під час проведення слідчого експерименту від 10.08.2021 року, за участю потерпілої ОСОБА_6 , остання повідомила обставини скоєння щодо неї кримінального правопорушення, які є аналогічними з її показами, наданими під час допиту в судовому засіданні, а також показала, де саме в квартирі побачила ОСОБА_3 , як намагалась закрити вхідні двері, коли ОСОБА_3 перебував у тамбурі, а також, де перебувала вона, коли ОСОБА_3 зірвав з її шиї прикраси.

Під час пред`явлення особи для впізнання потерпіла упізнала ОСОБА_3 як особу, котра відкрито заволоділа її золотим ланцюжком з хрестиком. Впізнала його за формою очей, одягом, щитиною.

В судовому засіданні потерпіла також упізнала ОСОБА_3 як особу, яка скоїла щодо неї злочин, зазначивши, що не дивлячи на те, що на сьогодні обвинувачений має темне волосся, довгу бороду та плотнішу тілобудову, вона впізнає його, оскільки тоді добре розгледіла і запам?ятала.

Під час пред`явлення речей для впізнання від 04.08.2021 ОСОБА_6 впізнала свій золотий ланцюжок та золотий хрестик, якими 03.08.2021 року, в нічний час доби, за адресою: АДРЕСА_5 , відкрито заволодів ОСОБА_3 . Ланцюжок впізнала за формою плетіння та приблизною його довжиною, а золотий хрестик впізнала за формою хрестика та формою зображення на ньому.

Доводи обвинуваченого про те, що потерпіла впізнала його за вказівкою працівників поліції суперечать як показам самої потерпілої, так і показам допитаних свідків, а також обставинам, встановленим під час проведення слідчих дій, в тому числі слідчого експерименту, пред?явлення особи та речей для впізнання. Вказане є виключно суб?єктивною думкою обвинуваченого, яке свого підтвердження в ході судового розгляду не знайшло.

Підстав з боку потерпілої оговорювати ОСОБА_3 судом не встановлено, а тому сумніватись в правдивості її показів, а також повідомлених даних під час проведення інших слідчих дій у суду підстав немає.

Показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 - інспекторів УПП в Харківській області ДПП також є послідовними, не суперечать одне одному та узгоджуються між собою та іншими матеріалами кримінального провадження. Так, останні зазначили, що вони перебували на чергуванні та отримали повідомлення на робочий планшет про вчинення грабежу з описом нападника. Коли вони прибули на місце скоєння злочину, потерпіла описала його, зазначила у що він був вдягнений, повідомила про обставини скоєння злочину. Вони поїхали перевіряти прилеглу до вказаної адреси територію з метою виявлення особи, яка вчинила вказаний злочин. В результаті, неподалік від вказаної адреси, вони виявили чоловіка, який зовні підходив під опис, був одягнений в одяг, який описала потерпіла. Тоді вони зв`язалися з іншим екіпажем патрульної поліції, від яких надійшло орієнтування, уточнили в них ознаки підозрюваного, які співпали з ознаками ОСОБА_3 . Далі вони провели поверхневу перевірку, в результаті якої, в нього були виявлені якісь особисті речі, документи про звільнення, але викрадений ланцюжок з хрестиком в нього не виявили. Тоді вони викликали слідчо-оперативну групу, щоб вони перевірили причетність чоловіка до вчинення злочину, так як він підходив під опис, вказаний в повідомленні. Коли приїхала СОГ ОСОБА_8 побачив, що ОСОБА_3 намагається щось втопити в землю. Попросив його підняти ліву ногу. Коли ОСОБА_3 це зробив, на землі, там де стояла його нога, було виявлено золотий ланцюжок з хрестиком.

Доводи обвинуваченого про те, що показання вказаних свідків суттєво відрізняються одне від одного не відповідають дійсності. Незначна різниця в їх показах не є настільки суттєвою, щоб дійти висновку про те, що вони кажуть неправду, а наведені обвинуваченим деякі розбіжності в їх показах є наслідком того, що з моменту події до їх допиту пройшов тривалий час, протягом якого точні деталі події природно стираються з пам?яті. Крім того, неможливість згадати більш детально певні обставини, наприклад, хто саме підняв виявлені на землі речі, чи фотографували вони обвинуваченого та знайдені речі, не впливають на достовірність їх показів. Перед допитом вказані свідки попереджались про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України та приводились судом до присяги.

Також, однією з загальних засад кримінального провадження є безпосередність дослідження показань, яка передбачена ст. 7 КПК України. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених КПК. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених КПК.

Через це суд вважає безпідставним клопотання сторони захисту про необхідність прослуховування технічного запису судового процесу з допитом вказаних свідків в Московському районному суді м. Харкова, адже вказані свідки допитувались в Октябрському районному суді м. Полтави безпосередньо, допит їх здійснювався за участі як обвинуваченого, так і його захисника, які мали змогу задати будь-які питання свідкам.

Підстав для проведення повторного допиту вказаних осіб, а також їх одночасного допиту, на чому наполягала сторона захисту, суд також не вбачає, оскільки повторний допит проводиться стосовно обставин, відносно яких свідок не допитувався (п.14 ст. 353 КПК), а доводи сторони захисту щодо повторного допиту стосуються саме тих обставин, стосовно яких свідки вже надавали покази, а одночасний допит двох чи більше вже допитаних осіб проводиться для з?ясування причини розбіжностей у їхніх показаннях (п.9 ст. 224 КПК), а в даному випадку показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 суттєвихрозбіжностей не мають.

Не знайшли свого підтвердженні і доводи обвинуваченого щодо проведення його обшуку на місці події працівниками патрульної служби, а не слідчо-оперативної групи. З показань допитаних свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 вбачається, що ними було проведено лише поверхневий огляд ОСОБА_3 , який самостійно вилучав все з карманів та сумки, яка була при ньому. Всі інші слідчі дії проводився СОГ. Доказів протилежного матеріали кримінального провадження не містять.

Доводи обвинуваченого в частині того, що йому під час проведення огляду місця події саме працівники поліції підкинули золотий ланцюжок з хрестиком, коли він пред?явив їм довідку про звільнення з місць позбавлення волі, спростовуються показаннями не тільки свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , але й показами свідка ОСОБА_12 , який зазначив, що був запрошений в якості понятого під час огляду місця події 04.08.2021 року, до нього підійшли працівники поліції та попросили бути понятим. Це місце було поруч з його будинком. Він бачив як працівники поліції шукали щось біля бесідки, в радіусі менше 1 метру, а потім біля ОСОБА_3 знайшли золотий ланцюжок з хрестиком.

Допитати свідка ОСОБА_13 іншого понятого присутнього під час огляду місця події, на допиті якого наполягала саме сторона захисту, не надалось можливим, оскільки останній перебуває на військовій службі та не може з?являтись до суду, так як перебуває в зоні бойових дій, про що свідчить рапорт ст. о/у ВКП Харківського РУП №2 ГУНП в Полтавській області /т.3, а.п. 128/. Судом тривалий час вживались заходи з метою забезпечення явки в судові засідання вказаного свідка, направлялись листи на ім?я командира в/ч, де проходить військову службу свідок, однак в судові засідання свідок так і не з?явився через причини викладені вище, тому судом було прийнято рішення про неможливість виклику та допиту свідка ОСОБА_13 .

Та обставини, що вказані особи не допитувались в якості свідків на досудовому розслідування, на чому наполягає сторона захисту, не свідчить про неможливість прийняття таких показів під час судового розгляду кримінального провадження. Крім того, виклик вказаних осіб та допит одного із понятих, було проведено саме за клопотанням обвинуваченого, заявленого під час судового розгляду. Під час досудового розслідування ні обвинуваченим, ні його захисником таких клопотань не заявлялось.

Доводи захисника про те, що протокол огляду місця події є недопустимим доказом, оскільки інспектора УПП в Харківській області ДПП не вказані в ньому як учасники, суд визнає неспроможними, оскільки вказаний протокол повністю відповідає вимогам ст. ст. 104, 105, 223, 237 КПК України. В протоколі зазначені ПІБ та дані тих, кого було залучено до огляду місця події. Вказані особи до огляду місця події не залучались, так як не були учасниками вказаної слідчої дії. Зауважень до протоколу ні від понятих, ні від спеціаліста, ні від ОСОБА_3 не надходило. Протокол було підписано всіма його учасниками без зауважень, ОСОБА_3 відмовився від його підпису в присутності понятих.

Суд також відхиляє доводи захисника в частині визнання недопустимим доказом протоколу пред?явлення особи для впізнання від 04.08.2021, оскільки, на його думку, вказана слідча дія проведена з порушенням вимог ст. 228 КПК України, адже потерпіла бачила ОСОБА_3 до проведення слідчої дії в коридорі райвідділу поліції.

Так, дійсно, відповідно до ч.1 ст. 228 КПК України забороняється попередньо показувати особі, яка впізнає, особу, яка повинна бути пред`явлена для впізнання, та надавати інші відомості про прикмети цієї особи.

Судом встановлено, що потерпіла, прибувши до відділу поліції, бачила в коридорі нападника, вона побачила його там випадково, коли зайшла з сином в райвідділ. Суд зауважує, що вказане не є попереднім показом особи в рамках проведення слідчої дії, а тому підстав вважати, що вказана слідча дія проведена з порушенням вимог ст. 228 КПК України у суду підставі немає.

Також відсутні підстави і для визнання недопустимим доказом протоколів пред?явлення речей для впізнання. Доказів того, що знайдені біля ОСОБА_3 речі потерпілій не належать матеріали кримінального провадження не містять. Судом не встановлено підстав вважати, що така слідча дія проведена з порушенням вимог ст. 229 КПК України.

Також не знайшли свого підтвердження і доводи обвинуваченого щодо наявності в нього алібі на час вчинення злочину, яке можуть підтвердити його сестра та брат, оскільки на досудовому розслідуванні обвинувачений показів не надавав, скориставшись правом, передбаченим ст. 63 Конституції України, вказаних обставин не повідомляв, через що перевірити його алібі, під час проведення досудового розслідування, не надалось можливим. Протягом всього часу проведення досудового розслідування обвинувачений мав захисника, від якого також не находило жодних заяв чи клопотань. Під час судового розгляду кримінального провадження ні сам обвинувачений, ні його захисник не клопотали про допит вказаних осіб в якості свідків.

В ході судового розгляду кримінального провадження судом були перевірені доводи обвинуваченого про вчинення на нього психологічного та фізичного тиску з боку працівників поліції, виказуванні погроз, викраденні в нього працівниками поліції грошей.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 25.01.2024 року доручено Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості щодо застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 заходів психологічного та фізичного впливу, провести досудове розслідування за вказаним фактом, повідомивши суд про його хід і результати.

Постановою слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві ОСОБА_14 кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000835 від 13.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України, закрито на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв?язку із відсутністю у діях працівників УПП в Харківській області ДПП злочину, передбаченого ч.2 ст. 365 КК України.

Таким чином, повідомлені обвинуваченим обставини про вчинення на нього психологічного та фізичного тиску з боку працівників поліції, виказуванні погроз, викраденні в нього грошей не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Обставини, повідомлені обвинуваченим в останньому слові також нічим не підтверджені.

Таким чином, показання обвинуваченого та його доводи, надані під час розгляду кримінального провадження, розцінюються судом як «версія захисту», з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Щодо заявленого обвинуваченим клопотання про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, в тому числі з технічними записами судових засідань, суд повідомляє, що згідно розписок обвинуваченого, які маються в матеріалах кримінального провадження, а також ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 10.10.2024 року щодо встановлення строку для завершення ознайомлення з матеріалами кримінального провадження до 18.10.2024 року включно, після спливу якого обвинувачений вважається таким, що реалізував своє право на ознайомлення, ОСОБА_3 повністю ознайомився з матеріалами кримінального провадження. На адресу установи, де перебуває обвинувачений, а саме ДУ «Полтавська установа виконання покарань №23» направлено диски з технічними записами судових засідань, що підтверджується супровідним листом, який мається в матеріалах кримінального провадження /т.3, а.п.149/, а також лист на ім?я начальника установи з проханням забезпечити ознайомлення обвинуваченого з технічними записами судових засідань /т.3, а.п. 182/.

Перед судовими дебатами обвинувачений заявив, що йому в умовах установи так і не надали можливості ознайомитись з технічними записами судового процесу, а тому заявив клопотання про відкладення судового засідання.

Відмовляючи у задоволенні вказаного клопотання, суд виходив з вимог ч.ч.1,4 ст. 28 КПК України, відповідно до якої, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи або щодо кримінального правопорушення, вчиненого стосовно малолітньої або неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді.

Крім того, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Виходячи з конструкції ч.1 ст.6 Конвенції, можна зробити висновок, що у ній закріплено такі елементи права на судовий захист: 1) право на розгляд справи; 2) справедливість судового розгляду; 3) публічність розгляду справи та проголошення рішення; 4) розумний строк розгляду справи; 5) розгляд справи судом, встановленим законом; 6) незалежність і безсторонність суду.

Таким чином, одним із елементів права на справедливий суд згідно ст. 6 Конвенції є право на розумний строк розгляду справи. ЄСПЛ не визначає жодних конкретних строків, які можна вважати розумними або нерозумними це питання вирішується в кожній окремій справі з урахуванням усіх особливостей та обставин, а саме, звертається увага на комплексність справи оцінювання складності справи з урахуванням обставин та фактів, що ґрунтуються на праві та тягнуть за собою певні юридичні наслідки, належну поведінку заявника, яка не повинна становити умисного затягування розгляду справи та належну поведінку органів державної влади зобов`язання договірних сторін організувати свої правові системи таким чином, щоб дати можливість судам реалізувати п. 1 ст. 6 Конвенції та неможливість зловживання своїми зобов`язаннями через недоліки судової системи.

В ході судового розгляду суд, відповідно до вимог ч.6 ст. 22 КПК України, п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» та п. 23 рішення ЄСПЛ «Гурепка проти України», сприяв кожній із сторін мати розумну можливість відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом: судом були безпосередньо допитані потерпіла, свідки, обвинувачений, досліджені письмові докази, розглянуті клопотання обох сторін та вислухані їх доводи з приводу обставин, викладених в обвинувальному акті та досліджених судом доказів.

Враховуючи вищевикладене, а також достатньо вже тривалий строк розгляду вказаного кримінального провадження, обумовлений об?єктивними критеріями, в тому числі зміною територіальної підсудності судових справ, через що розгляд обвинувального акту почався судом спочатку, для забезпечення права обвинуваченого на негайний розгляд кримінального провадження, оскільки останній тримається під вартою, судом було відмовлено обвинуваченому у відкладенні судового засідання через не ознайомлення, з його слів, з технічними записами судового процесу.

Така відмова, на думку суду, не вплинула на забезпечення обвинуваченого правом на захист, оскільки в подальшому ОСОБА_3 та його захисник проти закінчення з?ясування обставин кримінального провадження та перевірку їх доказами та переходу до судових дебатів не заперечували. В судових дебатах і в останньому слові обвинувачений висловив свою позицію щодо своєї невинуватості.

Таким чином, всі учасники кримінального провадження були достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальними правами сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів підтвердження та спростування висунутого обвинувачення.

Постановляючи вирок, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення обвинувачення поза розумним сумнівом, який є усталеною правовою позицією (рішення «Кобець проти України» в тому числі), означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Аналізуючи докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв?язку, суд доходить висновку, що сукупність зібраних у кримінальному провадженні доказів є належними, допустимими та достовірними і поза розумним сумнівом підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднане із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчинене повторно, поєднане із проникненням у житло.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Так, обвинувачений ОСОБА_3 раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, вчинив нове умисне, тяжке кримінальне правопорушення проти власності, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілої, яке вчинив повторно, із проникненням у житло. Вказане свідчить про те, що ОСОБА_3 не зробив для себе жодних висновків, на шлях виправлення не становиться, свою поведінку не змінює, продовжує займатись злочинною діяльністю.

Крім того, будучи обвинуваченим по вказаному кримінальному провадженню, 23.11.2022 був засуджений вироком Лубенського міського суду Полтавської області за ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі. В теперішній час, згідно запиту, який надійшов на адресу суду 17.10.2024 року, на розгляді в Голосіївському районному суді м. Києва перебуває кримінальне провадження відносно нього за ч.3 ст. 187 КК України.

Обставин, які пом?якшують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Також, суд враховує сімейний стан обвинуваченого, який має малолітню дитину на утриманні, а також його стан здоров?я, згідно інформації Полтавської міської медичної частини №23 філії ЦОЗ ДКВС України в Полтавській області від 23.05.2024 року встановлено діагноз «Функціональні розлади шлунково-кишкового тракту», «Артрит правого колінного суглобу», «Пошкодження колінно-зв?язкового апарату з реактивним артритом без порушення функції суглобу», «Кісти обох нирок. Макролітіаз нирок», «Сечокам?яний діатез», «Функціональна диспепсія. Хронічний гастродуоденіт стадія стійкої ремісії». Стан здоров?я ОСОБА_3 характеризується як задовільний.

На обліку у лікарів психіатра та нарколога обвинувачений не перебуває.

Обставинами, що обтяжують покарання є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку та рецидив злочинів.

На підставі вищевикладеного, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку скоєного ним діяння, його характер, мотив, обставини та наслідки, особу винного, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання, а також, той факт, що особі повинно бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а тому, суд прийшов до висновків, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливо лише в умовах ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі, визнавши остаточне покарання на підставі ч.4 ст. 70 КК України, яке він повинен відбувати реально.

За глибоким переконанням суду саме така міра покарання буде законною, обґрунтованою, справедливою, пропорційною і співрозмірною із ступенем тяжкості, характером, обставинами та наслідками вчинених кримінальних правопорушень, відповідати особам обвинувачених та меті покарання, а також буде розумним балансом між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав і свобод особи.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді триманні під вартою до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Крім того, суд зазначає, що матеріалами кримінального провадження не встановлено, що часом фактичного затримання ОСОБА_3 є 23 година 03.08.2021, як зазначено ним в своїх зауваженнях до протоколу затримання, а тому суд рахує фактичний час затримання обвинуваченого 00 година 15 хвилин 04.08.2021, як зазначено в протоколі затримання.

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлявся. Процесуальні витрати відсутні.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 30.03.2021 року, з урахуванням вимог ст. 174 КПК України, підлягає скасуванню.

Питання відносно речових доказів слід вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 349, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст. 186 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч.3 ст. 186 КК України у виді 6 /шести/ років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного за вироком Лубенського міського суду Полтавської області від 23.11.2022 року більш суворим покаранням, призначеним за цим вироком, остаточно до відбування призначити ОСОБА_3 покарання у виді 6 /шести/ років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня набрання вироком законної сили.

В строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк досудового тримання під вартою (попереднього ув?язнення) з 04 серпня 2021 року по день набрання вказаним вироком законної сили з розрахунку: одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10.08.2021 року на металевий ланцюжок жовтого кольору з хрестиком металевим жовтого кольору з білою металевою вставкою скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 10.08.2021 року на мобільний телефон «Ergo» у корпусі червоно-чорного кольору; ключі на шкіряній портупеї 4 штуки з металевим брелком у формі кулі; довідку про звільнення серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; повідомлення про підозру на ім?я ОСОБА_3 від 29.06.2021 року скасувати.

Речові докази по кримінальному провадженню, а саме:

-ланцюжок жовтого кольору з хрестиком металевим жовтого кольору з білою металевою вставкою на ньому, який, згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.08.2021 року та зберігальної розписки від 04.08.2021 року, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 повернути законному володільцю ОСОБА_6 ;

-мобільний телефон «Ergo» у корпусі червоно-чорного кольору; ключі на шкіряній портупеї 4 штуки з металевим брелком у формі кулі; довідку про звільнення серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; повідомлення про підозру на ім?я ОСОБА_3 від 29.06.2021 року, які, згідно постанови про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 04.08.2021 року, зберігаються к камері схову Харківського РУП N? 2 ГУНП в Харківській області повернути законному володільцю ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з моменту його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Суддя Октябрського районного суду

м. Полтави: ОСОБА_1