ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/902/24 Доповідач ОСОБА_1
Справа № 953/1738/24 Слідчий суддя ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

представника власника майна - ОСОБА_7 ,

власника майна - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 липня 2024 року в частині накладення арешту на грошові кошти у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000735 від 24.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 липня 2024 року задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно вилучене під час проведення обшуку 03.07.2024 на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_9 . Представник власника майна ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти, які були вилучені в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: номіналом 100 доларів США у кількості 3 штук, загальною сумою 300 доларів США; грошові кошти номіналом 50 ЄВРО у кількості 5-ти штук, загальною сумою 250 ЄВРО, грошові кошти номіналом 100 доларів США, у кількості 160 штук, та номіналом 50 доларів США у кількості 4-х штук, загальною сумою 16200 доларів США, грошові кошти номіналом 100 доларів США, у кількості 62 штуки, загальною сумою 6200 доларів США, обмотані резинкою синьою кольору та з фрагментом аркушу з рукописним написом «Наташа »; грошові кошти номіналом 100 доларів США, у кількості 100 штук, загальною сумою 10000 доларів США, обмотані резинкою зеленого кольору; грошові кошти номіналом 100 доларів США, у кількості 100 штук, загальною сумою 10000 доларів США, обмотані резинкою зеленого кольору; грошові кошти номіналом 100 доларів США, у кількості 170 штук, загальною сумою 17000 доларів США, у загальній кількості 59700 доларів США та 250 євро. В обгрунтування апеляційних вимог представник посилається на те, що у клопотанні про арешт майна та в ухвалі слідчого судді відсутнє посилання на те, кому належать грошові кошти, вилучені у домоволодінні ОСОБА_8 . Жодного зв`язку вилучених коштів з кримінальним провадженням не зазначено, оскільки такого зв`язку у ОСОБА_8 взагалі не може бути. Частина вилученого майна, а саме: грошові кошти у сумі 59700 доларів США належать саме ОСОБА_8 , яка взагалі не входить до кола осіб, що можуть мати відношення до цього кримінального провадження. Вказані кошти є її заощадженнями, які вона отримала від продажу свого будинку та зберігала у будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Саме цю обставину ОСОБА_8 повідомляла під час обшуку, що відображено у протоколі. Орган досудового розслідування повинен був довести, що ОСОБА_8 здобула майно незаконно, натомість жодних відомостей щодо дослідження цих фактів та доказів, які б підтверджували наявність у арештованого майна таких ознак, на даний час не встановлено.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_8 , яка пояснила, що кошти, на які накладено арешт, є коштами з продажу будинку в 2010 році, крім того, на даний час їй необхідне кардіохірургічне лікування, пояснення її представника, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів підстав для задоволення апеляційної скарги не встановила. З матеріалів провадження вбачається, що СВ СУ ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000735 від 24.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 332 КК України. Мотивуючи клопотання про арешт майна, прокурор посилався на те, що зазначене ним майно має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки є засобом вчинення кримінального правопорушення, може містити інформацію щодо кримінального правопорушення та в подальшому буде необхідно для проведення судових експертиз. Постановою слідчого від 04.07.2024 перелічене у клопотанні майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Вирішуючи питання щодо арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено, що зазначене в клопотанні прокурора майно має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є засобом вчинення кримінального правопорушення, може містити на собі інформацію вчинення кримінальних правопорушень, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт вказаного майна надалі може перешкодити кримінальному провадженню. З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції, виходячи з наступного. При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно статей 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або ж застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб. У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. Водночас закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів. Відповідно до статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Ухвала слідчого судді від 17.07.2024 оскаржується в частині накладення арешту на грошові кошти загальною сумою 59700 доларів США та 250 євро, у зв`язку із чим суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Як встановлено під час апеляційного перегляду оскаржуваної ухвали в частині накладенні арешту на вищевказані грошові кошти, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог статей 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на цю частину майна, вилученого під час обшуку. Судом апеляційної інстанції встановлено, що 24.11.2022 до СУ ГУНП в Харківській області надійшли матеріали правоохоронних органів стосовно незаконної діяльності групи осіб, які причетні до каналів незаконного переправлення через державний кордон України осіб, які підлягають призиву на військову службу в ЗСУ, про що були внесені відомості до ЄРДР за № 0000735. Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2024 надано дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення предметів кримінального правопорушення, а саме: комп`ютерної техніки, мобільних телефонів, інших електронних носіїв інформації, медичної документації третіх осіб, чорнових записів, банківських карток, грошових коштів, здобутих злочинним шляхом, печаток, штампів медичних закладів, бланків суворої звітності та інших речей і документів, що можуть бути доказами у цьому кримінальному провадженні. 03.07.2024 у період часу з 10 год. 30 хв. до 21 год. 50 хв. на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2024, проведено обшук за місцем мешкання ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено речі та предмети, які мають доказове значення у цьому кримінальному провадженні та які постановою слідчого від 04.07.2024 визнані речовими доказами по кримінальному провадженню, відповідно до статті 98 КПК України. З огляду на зміст клопотання прокурора, обставини, які є предметом досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні, враховуючи долучені прокурором до клопотання матеріали, зміст яких вказує на наявність ознак кримінального правопорушення, та висновки слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на майно, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення слідчого судді є мотивованим та обгрунтованим. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильності ухваленого слідчим суддею рішення. Посилання ОСОБА_8 та її представника щодо походження грошових коштів, а саме від продажу її будинку в 2010 році, є не доведеними, враховуючи обставини, які розслідуються в даному кримінальному провадженні та кваліфікацію кримінального правопорушення. Суд апеляційної інстанції вважає, що накладення арешту на вилучені кошти, сприятиме досягненню дієвості цього провадження та виконанню його завдань. Крім того, в ході подальшого досудового розслідування може бути встановлене повне коло осіб, причетних до кримінального правопорушення, яке розслідується. Колегія суддів зазначає, що застосований захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим та в подальшому, якщо відпаде потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, та в разі не підтвердження набуття вилучених грошових коштів незаконним шляхом, власник майна або його представник може звернутись до слідчого судді в порядку статті 174 КПК України з клопотанням про скасування арешту майна. З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для накладення арешту на частину вилученого майна, зазначеного слідчим суддею, та обгрунтованість прийнятого рішення, підстав для скасування якого, за доводами апеляційної скарги, не вбачається.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 17 липня 2024 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий :

Судді: