29.07.2024 Справа № 756/8136/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/8136/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.07.2024 місто Київ

29 липня 2024 року Оболонський районний суд міста Києва

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

провівши підготовче судове засідання за обвинувальним актом стосовно обвинуваченого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Халеп`ям Обухівського району Київської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно працевлаштованого, не одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,-

ус т а н о в и в:

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_4 вчинив злочин за наступних обставин:

У ОСОБА_4 при невстановлених обставинах, достовірно знаючи про дію воєнного стану та окремих обмежень, пов`язаних із режимом в`їзду та виїзду за межі території України, попередньо вступивши у злочинну змову з Особою № 1 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), та Особою № 2 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), виник та сформувався стійкий злочинний намір, направлений на вчинення кримінально караних діянь, що полягають увчиненні умисного кримінального правопорушення, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, під надуманим приводом та без реального виконання наданих обіцянок.

ОСОБА_4 та Особа № 1 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), орієнтовно на початку березня 2023 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений, спілкувались з раніше не знайомим ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який мав намір перетнути державний кордон України, поспілкуватися з яким порекомендував Особа АДРЕСА_3 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження) У ході даної розмови, ОСОБА_4 та Особа № 1 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), вводячи в оману, повідомили ОСОБА_8 , що можуть посприяти в незаконному перетині державного кордону України, начебто на законних підставах, шляхом внесення відомостей про особу до системи «Шлях», що надасть змогу безперешкодно перетнути державний кордон України, в умовах діючого на території України військового стану, за грошову винагороду. При цьому останні, не збирались вчиняти жодних дій, спрямованих на виконання висловленої пропозиції.

Відповідно до вимог п. 6 ч.1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію. Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022«Про введення воєнного стану в Україні», який діє включно по даний час.

В подальшому, 25 квітня 2023 року, о 15 год 00 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , на зупинці громадського транспорту, попередньо домовившись про зустріч, ОСОБА_8 , зустрівся з Особою № 1 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження) та Особою № 2 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), які у ході даної зустрічі, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, повідомили ОСОБА_8 , про необхідність надати частину грошових коштів у розмірі 500 доларів США, в якості авансу, а також копію паспорта громадянина України, копію закордонного паспорту та копію посвідчення водія, нібито для забезпечення внесення інформації до системи «Шлях» для перетину кордону, з метою створити реальне враження про дійсність своїх намірів. За інформацією, яку Особа № 1 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження) повідомив ОСОБА_8 , для оформлення відповідних документів необхідно почекати приблизно 3 тижні, чим самим переконавши останнього у можливості отримання документів для подальшого перетину державного кордону України.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, того ж самого дня, Особою № 1 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), в присутності Особи АДРЕСА_3 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), було отримано від ОСОБА_8 , грошові кошти у сумі 500 доларів США.

Після цього, 25.07.2024, приблизно об 11 год. 00 хв., продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, який виник раніше, ОСОБА_4 , діючи під надуманим приводом, засобами телефонного зв`язку повідомив ОСОБА_8 , що з оформленням документів останнього виникли певні затримки та для пришвидшення процедури оформлення документів необхідно надати дані ще однієї особи, яка бажає таким самим чином перетнути кордон України без відповідних на те законних підстав. Вказана особа, зі слів ОСОБА_4 , нібито повинна бути водієм транспортного засобу та мати посвідчення водія, на якому також покине територію України разом зі ОСОБА_8 .

Діючи на виконання умов, поставлених ОСОБА_4 , 25.07.2023 (точний час в ході досудового розслідування не було встановлено), перебуваючи у м. Обухів Київської області, ОСОБА_8 разом із своїм другом ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зустрівся із ОСОБА_4 , який у ході спілкування вводячи в оману, та переконуючи у можливості оформлення відповідних документів ще раз повідомив, що може посприяти в незаконному перетині державного кордону України ОСОБА_9 , за аналогічним ОСОБА_8 алгоритмом та ціною, шляхом внесення відомостей про особу до системи «Шлях».

Завершуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння грошовими коштами шляхом обману, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, 27 липня 2023 року, об 11 год 40 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , діючи згідно попередньої домовленості, ОСОБА_4 зустрівся із ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , та у ході даної зустрічі повідомив останнім про необхідність надати йому копії документів на ім`я ОСОБА_9 , необхідних для нібито внесення інформації до системи «Шлях» та ще 500 доларів США.

Далі, 28.07.2023, в першій половині дня (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено) діючи на виконання вимог, висловлених напередодні ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік станції метро Оболонь у м. Києві, ОСОБА_9 у присутності ОСОБА_8 , передав ОСОБА_4 копії документів на власне ім`я, необхідних для нібито внесення інформації до системи «Шлях» та грошові кошти у сумі 500 доларів США.

Своїми умисними шахрайськими діями, група осіб у складі ОСОБА_4 , Особи № 1 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження) та Особи АДРЕСА_3 (матеріали щодо якої виділені в окреме провадження), завдали майнової шкоди потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на загальну суму 1000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ на момент їх отримання становило 36 тисяч 568 гривень).

Враховуючи викладене, встановлено, що ОСОБА_4 , переслідуючи злочинний умисел, бажаючи настання негативних наслідків заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, під надуманим приводом та без реального виконання наданих обіцянок, здійснював вищевказані протиправні діяння, отже, вчинив усі залежні від нього дії на шкоду безпеці людини і громадянина, та довів свій злочин до кінця.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК України як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

27.06.2024 року сторонами укладена угода про визнання винуватості відповідно до якої ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим і сторони дійшли згоди щодо призначення йому покарання на підставі ст. 69 КК України за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 3 000 (трьох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав укладену угоду про визнання винуватості, просив її затвердити.

Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнаний, характер обвинувачення та його суть йому зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, з ним узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину, у вчиненні кримінального правопорушення, визнав у повному обсязі, щиро покаявся.

Захисник обвинуваченого - ОСОБА_5 , просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між стороною обвинувачення та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Від потерпілих надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, а також при ухваленні вироку покладаються на розсуд суду, проти затвердження угоди про визнання винуватості не заперечують.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Суд вважає необхідним затвердити умови угоди і ухвалити вирок на підставі такої угоди відповідно до положення ст. 475 КПК України з наступних підстав.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частинами 1 та 2 ст. 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

За ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Вказані вище вимоги узгоджуються з положенням ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд зазначає, що саме укладення сторонами угоди про визнання винуватості сприяє ефективному судовому розгляду, упродовж розумного строку спрямованого на прискорення кримінального провадження (справи «Вітрук проти України» від 16 вересня 2010 року, «Ютраєв проти України» від 31 січня 2006 року та інші).

Матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, свідчить про наявність події кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 і що в її діях, є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Кваліфікація дій ОСОБА_4 стороною обвинувачення, визначена правильно.

Згідно положень ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, відноситься до категорії нетяжких злочинів. Потерпілі від злочину є, проти угоди не заперечують, просять призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі. Угода, сторонами укладена під час досудового розслідування.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлені.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Враховуючи ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, його відношення до вчиненого, те, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, кримінальне правопорушення вчинив вперше, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд погоджується із тим, що покарання на підставі угоди може бути визначено у вигляді штрафу.

Крім того, угода про визнання винуватості укладена добровільно і відсутні підстави, передбачені частиною ч. 7 ст. 474 КПК України, які б суд міг використати для відмови в затвердженні такої угоди.

Таким чином, угода про визнання винуватості укладена добровільно, вона відповідає закону і не порушує права, свободи, інтереси сторін, її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, яке відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази відсутні. Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 314, 315, 373-376 та ст.ст.468,471,474 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 червня 2024 року між прокурором Оболонської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0002075.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) гривень.

Речові докази у кримінальному провадженню - відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні - відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку підлягає негайному врученню обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку звернувшись до суду із відповідною заявою.

Роз`яснити обвинуваченому, що згідно зі ст. 26 Кримінально-виконавчого кодексу України засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Суддя ОСОБА_1