Справа № 303/5775/24
Провадження №1-кп/303/491/24
Номер рядка статистичного звіту 93
вирок

Іменем України

12 липня 2024 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі: головуючої ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Мукачеві кримінальне провадженні стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , з середньо-спеціалльною освітою, не заміжньої, не працюючої, громадянки України, раніше не судимої,

- обвинуваченої за частиною 4 статті 185 КК України,-

з участю сторін та учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисниці ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

08 липня 2024 року до суду звернувся прокурор з обвинувальним актом, затвердженим в порядку статті 291 КПК України, щодо якого ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

У підготовчому судовому засіданні сторони кримінального провадження звернулися з угодою про визнання винуватості, згоду на укладення якої надала потерпіла.

Судом встановлено, що 14 червня 2024 року близько 19 години 20 хвилин ОСОБА_3 , перебуваючи в масажному салоні «Перла», що в АДРЕСА_2 , переконавшись, що її дії непомітні для інших осіб, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, знаючи що в Україні введено воєнний стан, шляхом вільного доступу, таємно, скориставшись відсутністю потерпілої ОСОБА_6 , викрала із її сумки зеленого кольору, грошові кошти в загальній сумі 7000 гривень та 300 доларів США. Згідно довідки «Ощадбанк» №644 від 24 червня 2024 року, курс долара США станом на 14 червня 2024 року складав - 40,6908 гривень за 1 долар США.

У результаті крадіжки ОСОБА_3 завдала потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 19207 гривень 24 копійки.

Такі дії обвинуваченої кваліфіковано як крадіжка, тобто, таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Крім цього, 17 червня 2024 року, близько 19 години 20 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в масажному салоні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що в АДРЕСА_2 , переконавшись, що її дії непомітні для інших осіб, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх карність та настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з метою таємного викрадення чужого майна, знаючи що в Україні введено воєнний стан, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, скориставшись відсутністю потерпілої ОСОБА_6 , викрала із її сумки зеленого кольору, грошові кошти в загальній сумі 8000 гривень та 100 доларів США. Згідно довідки «Ощадбанк» №645 від 24 червня 2024 року, курс долара США станом на 17 червня 2024 року складав - 40,649 гривень за 1 долар США.

У результаті крадіжки ОСОБА_3 завдала потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 12064 гривень 90 копійок.

Таким чином обвинувачена повторно вчинила таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

Такі дії обвинуваченої кваліфіковано за частиною 4 статті 185 КК України.

При цьому, обвинувачена повністю визнала свою вину у вчиненому.

12 липня 2024 року сторонами була укладена угода про визнання винуватості відповідно до якої обвинувачена повністю визнала себе винною і сторони дійшли згоди щодо призначення їй покарання у виді позбавлення волі, із застосуванням статей 75,76 КК України.

Прокурор в судовому засіданні не заперечив проти затвердження угоди про визнання винуватості, зазначивши що така угода відповідає положенням статей 468-471 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що права, надані їй законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості розуміє, з наслідками укладення та затвердження угоди обізнана, характер обвинувачення та його суть їй зрозумілі, обраний вид покарання, який застосовується до неї у разі затвердження угоди, з нию узгоджено та є цілком зрозумілим, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, визнала у повному обсязі, щиро покаялася і дала показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

У судовому засіданні захисниця обвинуваченої просила затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між стороною обвинувачення та обвинуваченою.

Потерпіла звернулася з відповідною заявою в порядку частини 4 статті 469 КПК України, підтвердила, що надала згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості.

Суд вважає необхідним затвердити умови угоди і ухвалити вирок на підставі такої угоди відповідно до положення статті 475 КПК України з наступних мотивів.

Матеріали кримінального провадження, надані стороною обвинувачення, свідчать про наявність події кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , в її діях, є склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

Кваліфікація дій обвинуваченої стороною обвинувачення, визначена правильно.

Згідно положень статті 12 КК України кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнала себе винуватою, відноситься до категорії тяжкого злочину. Угода, сторонами укладена на стадії підготовчого судового засідання.

Статтею 474 КПК України визначено, що в разі досягнення угоди під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду. Розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду. Якщо угоди досягнуто під час судового провадження, суд невідкладно зупиняє проведення процесуальних дій і переходить до розгляду угоди.

У відповідності до пункту 2 частини 1 статті 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За частиною 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , згідно статті 66 КК України, суд визнає щире каяття в скоєному, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

Умови угоди щодо міри кримінального покарання відповідають положенням санкції передбаченої частиною 4 статті 185 КК України, а застосування до обвинуваченої покарання у виді позбавленні волі із застосуванням статей 75,76 КК України допускається, і таке покарання, відповідає обставинам справи і даним про особу обвинуваченої.

Крім того, угода про визнання винуватості укладена добровільно і відсутні підстави, передбачені частиною 7 статті 474 КПК України, які б суд міг використати для відмови в затвердженні такої угоди.

Встановлено, що укладання угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України, інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Також судом встановлено, що обвинувачена розуміє наслідки укладення та затвердження даної угоди, визначені статтею 473 КПК України.

Зазначене узгоджується із положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог частини 1 статті 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено згідно із законом.

При цьому суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27 лютого 1980 року (скарга № 6903/75) Девеер проти Бельгії (Deweer v. Belgium) держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Виходячи з обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням даних про особу обвинуваченої ОСОБА_3 , конкретних обставин справи, суд вважає за необхідне ухвалити в даному провадженні вирок згідно положень угоди про визнання винуватості та призначити обвинуваченій узгоджену сторонами угоди, мінімальну міру покарання у виді позбавлення волі. На підставі статті 75 КК України її звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки, визначені статтею 76 КК України

Запобіжний захід стосовно обвинуваченої не застосовувався.

Процесуальні витрати та речової докази відсутні.

Цивільний позов у провадженні не заявлено.

З урахуванням наведеного та керуючись ст.ст. 373-376 та ст.ст.468,471,473,474 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 12 липня 2024 року між прокурором Мукачівської окружної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_3 , з участю захисниці ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0000820.

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України.

ОСОБА_3 призначити покарання за частиною 4 статті 185 КК України 5(п`ять) років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо вона протягом іспитового строку в 1(один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на неї обов`язки.

У відповідності до частини 1 статті 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтями 394,473 КПК України, до Закарпатського апеляційного суду через Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченій та прокурору.

Головуюча ОСОБА_8