ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/204/24 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю - прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

законного представника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді у задоволенні клопотання підозрюваної ОСОБА_7 , її захисників адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та законного представника підозрюваної ОСОБА_7 - ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу відмовлено. Клопотання старшого слідчого СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_11 погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , про продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задоволено. Строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжено до 00 год. 00 хв. 17 серпня 2024 року.

Слідчий суддя мотивував своє рішення зокрема тим, що в судовому засіданні не встановлено будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а застосування щодо підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваною. Також, слідчий суддя врахував як характер кримінальних правопорушень, в яких обвинувачується ОСОБА_7 , а саме що вони пов`язані із вчиненням злочину проти життя та здоров`я особи, групою осіб, так і наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, і конкретні обставини справи та відомості про особу обвинуваченої.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваної ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді застави та передати її під нагляд матері ОСОБА_9 з покладенням обов`язків.

Свої вимоги захисник мотивує тим, що дана ухвала є незаконною, необгрунтованою через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи кримінального провадження.

Також вказує, на відсутність ризиків передбачених ст.177 КПК, на які опирався слідчий суддя при обранні запобіжного заходу, а саме:

переховування від органів досудового розслідування та/або суду - даний висновок не підтверджується фактами та є необгрунтованим, оскільки підозрювана є неповнолітньою, міра покарання для неї буде обрана враховуючи її вік, також, вона проживає батьками в АДРЕСА_1 . Крім цього, станом на сьогоднішній день досудове розслідування завершено, усі учасники процесу відповідно до ст.290 КПК України ознайомились із матеріалами кримінального провадження;

незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні - не знаходить свого підтвердження виходячи з того, що свідки по справі допитані, докази зібрані, усі учасники процесу ознайомились з матеріалами кримінального провадження.

Також вказує, що суд не обґрунтував того, що інший запобіжний захід не забезпечить запобіганням ризиків визначених у ст. 177 КПК України.

Захисник звертає увагу, на те, що судом не розглянуто можливості застосування менш тяжкого запобіжного заходу оскільки стороною захисту наведено достатньо підстав, котрі свідчать, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого та запобігти заявленим ризикам можливо шляхом застосування запобіжного заходу у виді застави та передання її під нагляд матері ОСОБА_9 та покладенням обов`язків, зокрема щодо носіння електронного браслета, здачі на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, що унеможливить переховування від органів досудового розслідування та вчинення інших кримінальних правопорушень. Заборону на спілкування із свідками, потерпілими, експертами, що виключить вплив на їх показання в суді.

Також зазначає, що суд без належної мотивації не визначив заставу як альтернативу триманню під вартою.

Захисник вважає, що слідчим суддею не було враховано практику ЄСПЛ при винесенні оскаржуваної ухвали.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи захисника, підозрюваної і її законного представника, які підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги і вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою та просить залишити її без змін, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що слідчим відділом Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0002873 від 23.12.2023, в якому ОСОБА_7 пред`явлено підозру за ч.2 ст. 121, ч.3 ст.135 КК України.

Згідно вказаної підозри ОСОБА_7 інкримінується вчинення злочинів за таких обставин:

22 грудня 2023 року близько 17:00 години ОСОБА_12 прийшов у квартиру АДРЕСА_2 , де перебували ОСОБА_13 та ОСОБА_7 . Надалі до них приєднався ОСОБА_14 . Перебуваючи за вище вказаною адресою, ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 розпивали у приміщенні ОСОБА_15 спиртні напої. Під час розпивання спиртного між вказаними особами виникла суперечка, в цей момент у ОСОБА_13 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, 22 грудня 2023 року в період часу з 19:00 години до 23:00 години ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні вітальні квартири АДРЕСА_2 , знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, діючи з прямим спільним умислом, маючи на меті спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, нанесли численні удари по тілу потерпілого ОСОБА_12 . Так, в той час, коли потерпілий сидів на дивані вказаного приміщення, до нього підійшов ОСОБА_13 та наніс два удари кулаком правої руки в ділянку обличчя ОСОБА_12 . Надалі ОСОБА_7 також підійшла до ОСОБА_12 та нанесла йому численні удари кулаками обох рук та ногами по різних ділянках тіла та голови. В подальшому ОСОБА_13 стягнув ОСОБА_12 із дивану, кинув на підлогу кімнати, в якій вони перебували та почав наносити численні (більше 10) удари кулаками обох рук, ліктями та ногами по різних частинах голови та тіла ОСОБА_12 . Після цього, коли потерпілий знаходився в положенні лежачи на підлозі, ОСОБА_13 присів та стиснув шию ОСОБА_12 колінами, здавивши її. В подальшому, через деякий час, ОСОБА_13 продовжуючи свої злочинні дії, знову підійшов до потерпілого та наніс останньому численні удари ліктями та ногами в ділянку голови, тіла та статевих органів. В цей час ОСОБА_7 , також продовжуючи свої злочинні дії підійшла до ОСОБА_12 та нанесла потерпілому два удари ногою в ділянку тулуба та один удар ногою в ділянку голови. Після цього вона нанесла ще чотири удари ногою в ділянку тулуба, статевих органів та голови ОСОБА_12 . Надалі, продовжуючи свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_13 взяв із шафи, яка заходилась в даній кімнаті чорний шкіряний пасок із металевими вставками та наніс ним потерпілому більше 5 ударів по спині. В свою чергу ОСОБА_7 взяла металеву швабру, яка знаходилась у ОСОБА_15 та нанесла нею численні (більше 10) удари в різні ділянки тулуба та голови ОСОБА_12 . Вказані тілесні ушкодження за своїм характером та кількістю викликали значні фізичні страждання та нестерпний біль у потерпілого і були вчинені способом, що має характер особливого мучення, що виразилося в багаторазовому та тривалому спричиненні болю потерпілому шляхом нанесення йому численних ударів руками, ногами та іншими предметами по всьому тілу.

Своїми спільними умисними діями ОСОБА_13 та ОСОБА_7 спричинили ОСОБА_12 тілесні ушкодження у вигляді: політравми, закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, внутрішньомозкової гематоми правої тімяно-потиличної ділянки субтенторіально зі стисненням головного мозку, перелому лівої нижньої стінки орбіти зі зміщенням фрагментів, закритого перелому кісток носа зі зміщенням відламків, закритого перелому передньої та задньої стінки лівої гайморової пазухи, гематосинуса, викривлення носової перегородки з порушенням носового дихання, закритої травми грудної клітки, забою легень, перелому тіла груднини, ІХ ребра справа, правобічного субтотального післятравматичного пневмотораксу, двобічної полісигментарної пневмонії середньої важкості, гострого посттравматичного пошкодження печінки, забою нирок, гострого пошкодження нирок, метаболічної кардіоміопатії, пароксизму фібриляції передсердь з нормосистолією шлуночків, пароксизму передсердньої тахікардії з медикаментозним відновленням ритму, неповної блокади правої ніжки пучка Гісса, посттравматичної ретинопатії сітківки обох очей, гематоми повік обох очей, часткового гемофтальму обох очей, гострого посттравматичного панкреатиту, рваної рани надбрівної дуги справа, множинних осаджень та гематоми м`яких тканин обличчя, грудної клітки, попереку, верхніх та нижніх кінцівок, тромбоцитопенії. Вказані тілесні ушкодження були небезпечними для життя в момент заподіяння і за цією ознакою відносяться до тяжких тілесних ушкоджень.

В ході досудового розслідування також встановлено, що ОСОБА_13 та ОСОБА_7 здійснювали зйомку спричинених ними тілесних ушкоджень ОСОБА_12 на свої мобільні телефони, при цьому коментуючи свої дії та наслідки своїх дій з посмішкою, глузуючи та насміхаючись над потерпілим, а також в їх словах була присутня радість та гордість про скоєне, що свідчить про особливий цинізм та жорстокість останніх.

Окрім цього, 22 грудня 2023 року близько 23:45 год. ОСОБА_13 спільно з ОСОБА_7 , перебуваючи у приміщенні вітальні квартири АДРЕСА_2 , після спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що внаслідок спричинених тілесних ушкоджень потерпілий перебував у непритомному та безпорадному стані, винесли ОСОБА_12 на вулицю та залишили у непритомному стані біля будинку АДРЕСА_3 , при цьому, усвідомлюючи, що своїми діями поставили потерпілого в небезпечне для життя становище, нехтуючи моральними і правовими нормами, які передбачають надання допомоги людині, що перебуває у небезпечному стані та, маючи можливість надати таку допомогу, повернулись до квартири АДРЕСА_2 , свідомо залишивши ОСОБА_12 в небезпечному для життя становищі. Не маючи фізичної можливості самостійно прослідувати до місця свого проживання, чи викликати допомогу через заподіяні ОСОБА_13 та ОСОБА_7 тілесні ушкодження, потерпілий ОСОБА_12 протягом тривалого часу пролежав на відкритому повітрі за низької температури у місці, де його залишили ОСОБА_13 та ОСОБА_7 , внаслідок чого отримав обмороження обох стоп ІІ ступеня, загальне переохолодження та вранці 23.12.2023 близько 08:00 год. він був знайдений двірником, після чого каретою швидкої медичної допомоги його було доставлено до лікувального закладу.

Ухвалою слідчого судді від 28 грудня 2023 року до підозрюваної ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який надалі неодноразово продовжувався, востаннє до 26.06.2024 року.

06.06.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.121, ч.3 ст.135 КК України.

Того ж дня, слідчим завершено досудове розслідування та роз`яснено, що відповідно до вимог ч.6 ст.290 КПК України, сторона захисту, зобов`язана надати доступ та можливість скопіювати або відобразити відповідним чином будь-які речові докази або їх частини, документи або копії з них, а також надати доступ до житла чи іншого володіння, якщо вони знаходяться у володінні або під контролем сторони захисту, якщо сторона захисту має намір використати відомості, що містяться в них, як докази у суді, а також надано стороні захисту доступу до матеріалів досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді від 19 червня 2024 року, яка оскаржується, продовжено строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 до 17 серпня 2024 року.

Таке рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень та незважаючи на завершення досудового розслідування та відкриття матеріалів кримінального провадження стороні захисту продовжують існувати ризики, які були визначені в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і на даний час вони не зменшилися, а тому зважаючи на санкції інкримінованих ОСОБА_7 статей КК України та відомостей про її особу є достатні підстави вважати, що вона може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, що в сукупності свідчить про обґрунтованість застосованого до неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність обставин, які б вказували на можливість скасування даного запобіжного заходу або його зміни.

Доводи захисника про відсутність конкретних доказів існування кожного з ризиків, які були визнані доведеними при застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_7 , апеляційний суд відхиляє, оскільки КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний чи обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що вони мають реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії підозрюваних чи обвинувачених кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

Встановлено, що на даний час досудове розслідування в цьому провадженні не завершено, відповідно до ч.ч.1,2 ст.23, ст.224, ч.4 ст.95 КПК доказами є лише ті показання свідків, які отримані безпосередньо в судовому засіданні, в цьому провадженні свідки є знайомими підозрюваної, а з деякими з них вона перебувала у дружніх відносинах, що з огляду на важливість показань свідків у встановленні дійсних обставин цього провадження свідчить про те, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на них. Також, з урахуванням того, що суворість можливого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування», а також беручи до уваги обставини даного кримінального провадження та відомості про особу обвинуваченого, яка є неповнолітньою і не має законодавчих перешкод для виїзду за межі України, то на думку апеляційного суду слідчий суддя обґрунтовано прийшов до висновку, що продовжує існувати ризик здійснення підозрюваною спроби переховування від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Оскільки заявлені ризики не зменшились та продовжують існувати, а завершити досудового розслідування цього кримінального провадження до закінчення раніше визначеного строку тримання під вартою підозрюваною не є можливим, так як необхідно виконати ряд процесуальних дій, то з метою недопущення ухилення підозрюваної від суду та, враховуючи відсутність обставин, які би вказували на можливість скасування запобіжного заходу підозрюваній або його зміни на більш м`який, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_7 до 17 серпня 2024 року.

Як видно зі змісту оскарженої ухвали слідчим суддею відповідно до ст.178 КПК України було взято до уваги як те, що вона підозрювана є неповнолітньою, студенткою, не працює, раніше не судима, стан її здоров`я, так і характер та конкретні обставини вчинення інкримінованого їй особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, - групою осіб та способом, що має характер особливого мучення, зі здійсненням відеофіксації спричинених тілесних ушкоджень на свої мобільні телефони, з коментуванням своїх протиправних дій та їх наслідків з насмішкою та глузуванням над потерпілим, висловлюванням радості та гордості за скоєне, що свідчить про особливий цинізм та жорстокість підозрюваної, та подальше завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані, а також те, що потерпілий є інвалідом з народження, а саме він народився із вадою руки його ліва кисть із частиною передпліччя нижче ліктя відсутня.

На думку колегії суддів, слідчий суддя правильно, з урахуванням мети та підстав застосування запобіжного заходу у відповідності до вимог ст.177 КПК України, а також з дотриманням вимог ст.196 КПК України, ухвалив рішення про продовження відносно ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави відповідно до ст.183 КПК України, врахувавши обґрунтовані доводи клопотання прокурора про те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень в результаті чого загинула людина.

Наведені в клопотанні прокурора доводи підтверджуються доданими до цього клопотання матеріалами провадження і в апеляційній скарзі не наведено обставин, які би спростували зазначені прокурором факти, а лише узагальнено стверджується про відсутність достатніх підстав для продовження запобіжного заходу. Тому колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про те, що передбачені ст.177 КПК ризики продовжують існувати і застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для їх запобігання.

Доводи апеляційної скарги про передачу підозрюваної ОСОБА_7 під нагляд матері ОСОБА_9 , колегія суддів вважає безпідставними, оскільки згідно матеріалів провадження, відомості, що матір ОСОБА_9 зможе належно здійснювати нагляд за донькою та, відповідно, забезпечити її належну, процесуальну поведінку відсутні та захисником до апеляційної скарги не долучені.

Доводи захисника про необхідність зміни підозрюваній ОСОБА_7 виду запобіжного заходу у вигляді застави з огляду на її неповнолітній вік і відсутність попередніх судимостей, апеляційний суд не визнає переконливими, оскільки вказані обставини не нівелюють встановлені наявні ризики, сукупність яких була встановлена при застосуванні запобіжного заходу і продовжує існувати на даний час.

Колегія суддів вважає, що застосований запобіжний захід відносно підозрюваної в даному конкретному випадку кореспондується з характером суспільного інтересу, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, рішення у справі Летельє проти Франції заява №12369/86 від 26 червня 1991 року, особлива тяжкість деяких злочинів, яка викликає негативну реакцію суспільства і соціальні наслідки, виправдовує попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної, судом на даному етапі не встановлено і в апеляційній скарзі не наведено.

Керуючись ст.ст.404-419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 червня 2024 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді