Справа № 144/843/24
Провадження № 1-кп/144/83/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.07.2024 року смт. Теплик

Теплицький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду смт. Теплик обвинувальний акт в кримінальному провадженні, внесенему до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000078 від 03.05.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бджільна Теплицького району Вінницької області, зареєстораного та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з професійною технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, згідно вимог ст. 89 КК України раніше не судимого, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

в с т а н о в и в:

Постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 09.03.2023 у справі № 144/234/23, що набрала законної сили 21.03.2023, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 126 КУпАП та ч. 2 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

При цьому ОСОБА_5 , достовірно знаючи про наявність даного рішення суду, яке набрало законної сили, будучи ознайомленим з ним, з метою його невиконання в частині позбавлення права керування транспортним засобом, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, умисно та систематично керував транспортним засобом без передбаченого на те дозволу та починаючи з 21.03.2023 сім разів був зупинений працівниками поліції за порушення Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306.

Зокрема, 24.03.2023 ОСОБА_5 був зупинений працівниками Управління патрульної поліції в Одеській області ДПП, під час керування транспортним засобом без передбаченого на те дозволу та в подальшому 07.06.2023 був зупинений працівниками відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області під час керування транспортним засобом без передбаченого на те дозволу. Постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 15.06.2023 у об`єднаній справі № 144/702/23, що набрала законної сили 27.06.2023, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

У подальшому, ОСОБА_5 15.09.2023 був зупинений працівниками Управління патрульної поліції у Вінницькій області ДПП, під час керування транспортним засобом без передбаченого на те дозволу. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.10.2023, у справі № 127/29663/23, що набрала законної сили 31.10.2023, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на сім років.

Крім того, ОСОБА_5 , 11.01.2024 був зупинений працівниками відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області під час керування транспортним засобом без передбаченого на те дозволу та постановою серії БАБ №759617 останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 13.02.2024, у справі № 144/108/24, що набрала законної сили 24.02.2024, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Також, ОСОБА_5 14.02.2024 та 28.02.2024 був зупинений працівниками відділення поліції №1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області під час керування транспортним засобом без передбаченого на те дозволу. Постановою Теплицького районного суду Вінницької області від 18.04.2024 у об`єднаній справі №144/338/24, що набрала законної сили 30.04.2024, його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 126 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 40800 грн, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на п`ять років.

Однак ОСОБА_5 , 03.05.2024, близько 10 год. 45 хв., достовірно знаючи про наявність даних рішень суду, які набрали законної сили, будучи ознайомленим з ними, з метою їх невиконання в частині позбавлення права керування транспортним засобом, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичним і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, керував транспортним засобом, а саме автомобілем VOLVO державний номерний знак: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_6 , без передбаченого на те дозволу та порушив правила зупинки (стоянки), на пішохідному переході по АДРЕСА_1 , за що 03.05.2024 працівниками відділення поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області, постановою серії ЕНА № 2059278 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, тобто умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

07 червня 2024 року між підозрюваним ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_4 та прокурором Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_3 була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468-469, 472 КПК України та разом з обвинувальним актом направлена до суду.

Угоду про визнання винуватості укладено на таких умовах:

- підозрюваний ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України;

- сторони повністю дійшли згоди щодо правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за ч. 1 ст. 382 КК України;

- сторони узгодили міру покарання ОСОБА_5 , а саме: за ч. 1 ст. 382 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі та, відповідно до ст. 75 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку, визначеного судом, з покладенням на ОСОБА_5 обов`язків відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Під час підготовчого судового засідання обвинувачений повністю визнав свою вину у вчиненні вищезазначеного злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та надав суду згоду на затвердження угоди про визнання винуватості, вказавши, що він повністю розуміє свої права та характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання та інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди, а також наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, які йому роз`яснені судом. Просив суд затвердити угоду, при цьому вказав, що така була укладена добровільно, без будь-якого примусу.

Захисник ОСОБА_4 підтвердив позицію свого підзахисного, заявив про відсутність будь-якого впливу на останнього при укладенні угоди про визнання винуватості, добровільність укладення ним угоди, а тому просив затвердити її та призначити ОСОБА_5 узгоджене сторонами покарання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні вважав за можливе затвердити угоду про визнання винуватості, оскільки при її укладенні дотримані вимоги та правила діючого КПК України та КК України, просив суд призначити обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.

Суд, заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та захисника, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього документи, а також угоду про визнання винуватості, вважає, що угода про визнання винуватості підлягає затвердженню, виходячи з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, в якому бере участь потерпілий, не допускається.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 цього Кодексу є нетяжким злочином. Обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнає повністю, цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 цього Кодексу, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Суд переконався, що укладення угоди між сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст. ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди судом не встановлено.

Узгоджена прокурором і обвинуваченим міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, є справедливою, необхідною і достатньою для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують йому покарання.

Зокрема, враховано, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 07.06.2024 року, укладену між прокурором та підозрюваним за участю його захисника і призначення обвинуваченому узгодженої сторонами міри покарання, передбаченої санкцією ч. 1 ст. 382 КК України.

Речові докази, процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 124, 314, 368, 370, 374-376, 468, 469, 474, 475, 477 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 червня 2024 року, укладену між підозрюваним ОСОБА_5 за участю його захисника ОСОБА_4 з однієї сторони та прокурором Теплицького відділу Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_3 з іншої сторони.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, призначивши йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування покарання звільнити з випробуванням та встановленням іспитового строку на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Покласти на ОСОБА_5 передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Теплицький районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення:

обвинуваченим та його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6-7 статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя: