Провадження №1-кс/389/627/24
У Х В А Л А

іменем України

13 серпня 2024 року місто Знам`янка

Слідчий суддя Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 30 липня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 09 серпня 2024 року подав до суду вказану скаргу вимоги якої обгрунтував тим, що 29 липня 2024 року, він як потерпілий звернувся з клопотанням до старшого дізнавача відділу поліції №l (м.Знам?янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області щодо витребування доказів по кримінальному провадженню №0000121. Даним клопотання про витребування доказів встановлюється причетність ОСОБА_5 до вчинення стосвно нього кримінального правоопрушення, передбаченого ч.1 ст. 355 КК України.

30 липня 2024 року старшим дізнавачем сектору дізнання відділу поліції №1 (м.Знам?янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 у задоволенні його клопотання відмовлено. Постанову про відмову в задоволенні клопотання він отримав 06 серпня 2024 року засобами Укрпошти.

Вважає, що дізнавачем безпідставно та необґрунтовано відмовлено йому у витребуванні доказів. Постанова не відповідає загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права та законність. Дізнавачем, в даному випадку не виконано обов?язок, встановлений ч.2 ст.9 КПК України: всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження. Відповідно до статті 93 КПК України: сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Проте, всупереч вимогам статті 223 КПК України в задоволенні його клопотання дізнавачем відмовлено, при цьому не вказано конкретних підстав визначених законодавством, що свідчить про її бездіяльність. Постанова про відмову в задоволенні клопотання, в частині відмови являється невмотивованою, оскільки вона не відповідає імперативним вимогам ст.110, 220 КПК України, в мотивувальній частині постанови не зазначено жодних обставин, які би послужили підставами прийняття даної постанови в частині протиправної відмови у задоволенні його клопотання, немає ніякого обгрунтування та мотивації відмови і немає посилання на положення КПК України.

За вказаного просить скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 (м.Знам?янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 30 липня 2024 року про відмову у задоволення клопотання. Зобов?язати дізнавача витребувати докази у кримінальному провадженні №0000121 від 27 червня 2024 року зазначені в його клопотанні від 29 липня 2024 року.

У судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі.

Дізнавач ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просила розглядати скаргу без її участі з вирішенням питання на розсуд суду.

Дослідивши матеріали заяви, оглянувши надані на запит суду матеріали кримінального провадження №0000121 від 27 червня 2024 року, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_4 перебували матеріали кримінального провадження №0000121 від 27 червня 2024 року, за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст.355 КК України. Постановою дізнавача від 07 серпня 2024 року вказане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопрушення.

Разом з тим, потерпілим ОСОБА_3 до СД ВП №1 (м.Знам?янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області було подано заяву від 29 липня 2024 року про витребування доказів, в якій він просив витребувати у ОСОБА_5 письмові докази та долучити їх до матеріалів справи, а саме від місцевого самоврядування, від правоохоронних органів, від ОСОБА_6 , заяви, рішення судів, які б засвідчили, що ОСОБА_3 з 08 листопада 2004 року по 14 серпня 2017 року здійснював проти ОСОБА_6 незаконні злочинні дії.

Заява ОСОБА_3 29 липня 2024 року буза зареєстрована в канцелірії відділу поліції №1 (м.Знам?янка) за вх.№5006 та 30 липня 2024 року розглянута дізнавачем ОСОБА_4 . За наслідками розгляду вказаної заяви (клопотання) ОСОБА_3 про витребування доказів дізнавачем винесено постанову, якою у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_3 по кримінальному провадженні №0000121 від 27 червня 2024 року, відмовлено.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, дізнавача, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На стадії досудового розслідування кримінального провадження контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні здійснює слідчий суддя відповідно до його повноважень у порядку, передбаченому КПК України, що встановлено п.18 ст.3 цього Кодексу.

Статтею 26 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною першою ст.303 КПК України і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, відповідно до п.7 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення дізнавача про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

З наведеної норми, що узгоджується з роз`ясненнями, що містяться у п.6 Узагальнення ВССУ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» (лист Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12 січня 2017 року) вбачається, що п.7 ч.1 ст.303 КПК передбачене право на оскарження рішення про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, а не будь-яких процесуальних дій, для проведення яких учасник кримінального провадження вносив клопотання дізнавачу.

Абзацом 2 ч.3 ст.93 КПК України також визначено, що оскарженню до слідчого судді підлягає постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ст.223 КПК України слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Згідно зі ст.ст.223-245 КПК України до слідчих (розшукових дій) процесуальний закон відносить: допит, пред`явлення особи для впізнання, пред`явлення речей для впізнання, пред`явлення трупа для впізнання, обшук, огляд, слідчий експеримент, освідування особи, отримання зразків для експертизи, залучення експерта.

Види негласних слідчих (розшукових) дій та порядок їх проведення регламентовані Главою 21 КПК України.

При цьому, виходячи зі змісту ч.1-3 ст.93 КПК України, «витребування» й «отримання» речей і документів є самостійними способами збирання доказів поряд з проведенням слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій.

Таким чином, постанова старшого дізнавача про відмову у задоволенні клопотання потерпілого про витребування доказів від 30 липня 2024 року не підлягає оскарженню в порядку ст.303 КПК України.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Положенням ст.93 КПК України передбачено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Згідно зі ст.160 КУПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Під час розгляду такого клопотання, відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя, суд враховує можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Окрім того, ч.1 ст.303 КПК України визначено, що рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, можуть бути оскаржені тільки на досудовому провадженні.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акту.

Слідчий суддя відповідно до діючого КПК України уповноважується на здійснення контролю за дотриманням прав і свобод сторін кримінального провадження під час досудового розслідування.

Як встановлено слідчим суддею, постановою старшого дізнавача сектору дізнання відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 07 серпня 2024 року, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000121 від 27 червня 2024 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, подана ОСОБА_3 09 серпня 2024 року до суду скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303-307, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1