ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №610/901/24 Головуючий 1-ої інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1369/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.81 КК України
УХВАЛА

Іменем України

18 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду в складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

засудженого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Харків кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 17.04.2024 року стосовно ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИЛА:

Вищевказаною ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення.

Приймаючи вищенаведене рішення, суд першої інстанції вказав, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення. Інші позитивні відомості про засудженого ОСОБА_8 , цього висновку суду не спростовують. Крім того, суду не було надано доказів про те, що в особистості засудженого відбуваються позитивні зміни, які створюють у нього готовність до самокерованої право слухняної поведінки. Не знайшли в суді свого підтвердження і доводи клопотання про те, що засуджений вже довів своє виправлення, цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу, та застосувати стосовно нього умовно-достроково звільнення.

Вислухавши доповідь судді, думки засудженого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу засудженого, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, ст. 81 КК України встановлює умови та підстави умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом вказаної норми є правом, а не обов`язком суду. І це право суд реалізує, спираючись на дані, які свідчать про доведення виправлення засудженого.

Запровадження вищевказаного правового інституту, згідно п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким», має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 КК України.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у згаданій Постанові Пленуму в п. 17 оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Як вбачається з характеристики засудженого від 08.04.2024, ОСОБА_8 у місцях позбавлення волі перебуває з 29.06.2023. За час відбування покарання зафіксоване 1 порушення режиму тримання, має одне стягнення - 13.12.2023 у виді догани. До праці не залучений оскільки проходить стаціонарне лікування від туберкульозу.

Беручи до уваги вищенаведену характеристику, суд приходить до переконання, що той за час відбування покарання ще не довів своє виправлення. Інші позитивні відомості про засудженого ОСОБА_8 , цього висновку суду не спростовують.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Наявність заохочень, або їх відсутність, сама по собі, не доводить виправлення засудженого в розумінні положень частини другої ст. 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

З огляду на вище приведене, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки висновки суду підтверджуються наявними в матеріалах провадження доказами, що були досліджені належним чином під час судового розгляду, а наведені засудженим обставини враховані судом при ухваленні рішення.

Звідси, оскільки судом при постановленні ухвали не допущене порушення вимог чинного процесуального та матеріального законодавства,то апеляція засудженого не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного і керуючись ст. ст. 407, 409, 419 КПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Балаклійського районного суду Харківської області від 17.04.2024 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді