Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2024 року м. Рівне

Справа № 556/1203/24

Провадження № 11-кп/4815/434/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі :

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

захисника-адвоката ОСОБА_6 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційної скаргою заступника керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 квітня 2024 року, якою звільнено засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з хворобою,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 квітня 2024 року задоволено клопотання засудженого ОСОБА_5 та звільнено його від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з хворобою.

В апеляційній скарзі заступник керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_9 просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого про звільнення від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з хворобою. Вважає, що судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, що згідно ст. 409 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) є підставою для скасування ухвали.

На обгрунтування цієї скарги зазначено, що місцевим судом не було враховано інше судове рішення - ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 12.06.2023 року, якою засудженому ОСОБА_5 відмовлено у клопотанні про звільнення від подальшого відбування покарання у зв`язку із хворобою, вказаної у висновку лікарсько-консультативної комісії Львівської багатопрофільної лікарні №19 про медичний огляд засудженого ОСОБА_5 від 02.06.2023 року (далі висновок ЛКК). Також судом не враховано приписи п.16 розділу VІ Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі (далі - Порядок), затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 15.08.2014 року №1348/5/572, згідно яких у разі погіршення стану здоров`я засудженого, якому суд відмовив у звільненні від подальшого відбування покарання за хворобою, на підставі повторного висновку лікарсько-консультативної комісії, адміністрація установи виконання покарань, в якій обліковується засуджений, протягом доби після отримання такого висновку готує подання до суду про вирішення питання для звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою.

Судом також залишено без уваги роз`яснення пунктів 2, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 8 від 28.09.1973 року "Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбування покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу" (далі - Постанова Пленуму), згідно яких суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й ураховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини.

Хвороба ОСОБА_5 не перешкоджає відбування ним покарання і не загрожує його життю.

Суд не продовжив примусові заходи медичного характеру, визначені у вироку Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 25.10.2022 року, однак ОСОБА_5 рекомендовано застосування таких заходів.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, міркування засудженого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 щодо залишення ухвали без змін, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить таких висновків.

За приписом ч.1 ст. 404 КПК, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів провадження, Володимирецьким районним судом Рівненської області 26.04.2024 року отримано подання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання за хворобою.

Згідно даних провадження за цим поданням та доданих до нього матеріалів, ОСОБА_5 засуджений 25.10.2022 року Камінь-Каширським районним судом Волинської області за ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України (далі - КК) на вісім років позбавлення волі. Початок строку відбування цього покарання 22.05.2022 року, а його закінчення - 22.05.2030 року.

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ "Полицька ВК - 76".

Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 12.06.2023 року засудженому ОСОБА_5 було відмовлено у клопотанні про звільнення від відбування покарання у зв`язку з хворобою, вказаною у виснову ЛКК.

За даними вказаного висновку ЛКК засуджений ОСОБА_5 , хворіє на розлади особистості та поведінки внаслідок органічного ураження головного мозку, що згідно п.6 п.п. 6 Переліку захворювань, які є підставою для подання в суд матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання, зазначених в Додатку 13 Порядку, наявне у засудженого ОСОБА_5 , захворювання є підставою для представлення засудженого до звільнення від подальшого відбування покарання.

Згідно з ч. 2 ст. 84 КК особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до ст. 95 КК особи, до яких застосовані примусові заходи медичного характеру, підлягають огляду комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на б місяців для вирішення питання про наявність підстав для звернення до суду із заявою про припинення або про зміну застосування такого заходу.

З огляду на вказану норму та враховуючи, що обстеження засудженого ОСОБА_5 за результатом якого ЛКК було зроблено 02.06.2023 року висновок, то на даний час цей висновок не може бути підставою для звільнення засудженого від подальшого відбування покарання. Попри вимоги ст.95 КК у матеріалах цього судового провадження висновок комісією лікарів-психіатрів

За роз`ясненнями п. 3 Постанови Пленуму, вирішуючи питання про звільнення від подальшого відбуття покарання осіб, які захворіли на тяжку хворобу, крім осіб, які захворіли на хронічну душевну хворобу, суд має виходити не тільки з висновку лікарської комісії, а й враховувати тяжкість вчиненого злочину, поведінку засудженого під час відбуття покарання, ставлення до праці, ступінь його виправлення, чи не ухилявся він від призначеного лікування, а також інші обставини. Звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, а саме коли подальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю, або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків. Це стосується і тих осіб, які захворіли до засудження, але під час відбуття покарання їхня хвороба внаслідок прогресування набула характеру зазначеного в Переліку захворювань, які є підставою для подання до суду матеріалів про звільнення засуджених від подальшого відбування покарання.

Як визначено п.16 розділу VІ Порядку у разі погіршення стану здоров`я засудженого, якому суд відмовив у звільненні від подальшого відбування покарання за хворобою на підставі повторного висновку лікарсько-консультативної комісії, адміністрація УВП, у якій обліковується засуджений, протягом доби після отримання такого висновку готує подання до суду про вирішення питання для звільнення засудженого від відбування покарання за хворобою.

З огляду на викладене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про звільнення засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з хворобою, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи на ведене та відповідно до приписів ст.ст. 407, 409 КПК це рішення місцевого суду слід скасувати повністю та постановити нову ухвалу, якою - відмовити у задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 413, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника керівника Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Володимирецького районного суду Рівненської області від 29 квітня 2024 року, якою звільнено засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з хворобою скасувати.

Відмовити у задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі у зв`язку з хворобою.

Ухвала оскарження не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3