Провадження № 1-кс/686/5928/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000157,

встановив:

12.07.2024 року прокурор Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 , після усунення недоліків, визначених в ухвалі слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 28.06.2024 р., за допомогою поштового зв`язку (дата поштового відправлення 11.07.2024 р.), звернувся до слідчого судді із новим клопотанням про накладення арешту на майно, яке 20.06.2024 р., під час проведення, у період часу з 13 год. 56 хв. до 18 год. 33 хв., обшуку в домоволодінні АДРЕСА_1 , було вилучено у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , а саме на: речовину рослинного походження, схожу на наркотичну, та пристрій для куріння, поміщені до сейф-пакету ICR0107666; предмет, схожий на електронні ваги, поміщений до сейф-пакету ICR0107665; предмет, схожий на димову шашку, поміщений до сейф-пакету RIC2199048; предмет, схожий на військову димову шашку, поміщений до сейф-пакету QHY0004993; два предмети, схожих на мобільні телефони, поміщені до сейф-пакету ICR0107663; предмет, схожий на мобільний телефон, поміщений до сейф-пакету ICR0107664; предмет, схожий на подрібнювач, поміщений до сейф-пакету ICR0107661; дві карти пам?яті, об?ємом 256 Gb, поміщені до сейф-пакету ICR0107679; мобільний телефон «Land Rover», у чохлі чорного з жовтим кольорів, поміщений до сейф-пакету ICR0107689; ноутбук сірого кольору, марки «Gigabyte», серійний номер: НОМЕР_1 , поміщений до сейф-пакету PSP4272197; два трекери, поміщені до сейф-пакету ICR0107688; мобільний телефон «Blackview», поміщений до сейф-пакету ICR0107687; монокуляр та пристрій для виявлення камер, поміщені до сейф-пакету RIC2198950, які, за твердженням прокурора, належать ОСОБА_3 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч.3 ст.170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє належне обґрунтування, яке значення має майно (у тому числі, й димові шашки, мобільні телефони, карти пам`яті, ноутбук, трекери, монокуляр та пристрій для виявлення камер), на яке просить накласти арешт прокурор, як речові докази та які обставини (з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню), за допомогою цих доказів, можливо довести у кримінальному провадженні №0000157, досудове розслідування у якому здійснюється по фактам вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.2 ст.307 КК України, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України.

Також, прокурор у клопотанні вказує про необхідність проведення з вилученим майном експертних досліджень, зокрема експертизи матеріалів речовин та виробів, комп`ютерно-технічних експертиз, однак, із матеріалів поданого прокурором клопотання не вбачається та обставина, що саме всі, з вилучених під час проведення вказаного обшуку, речі та предмети мають бути об`єктом будь-яких експертних досліджень. Зокрема, до клопотання прокурором долучено лише копії: ухвали слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку (на 1 арк.); протоколу обшуку (на 3 арк.); постанови про визнання речовим доказом (на 3 арк.), ухвали слідчого судді про повернення клопотання про арешт майна та супровідного листа про направлення цієї ухвали (на 3 арк.), а також, всупереч вимог ч.6 ст.132 КПК України, лише ксерокопію витягу з ЄРДР (на 2 арк.), інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було.

Враховуючи, що під час проведення обшуку майно вилучалось у ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (за місцем їх проживання), із матеріалів поданого прокурором клопотання неможливо встановити на чиє, в дійсності, майно прокурор просить накласти арешт. При цьому, слідчий суддя звертає увагу на ту обставину, що хоча й прокурор у клопотанні зазначає, що власником вищезазначеного майна є ОСОБА_3 , разом з тим, конкретних фактів і доказів, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном, прокурор у клопотанні не вказує. Не зазначає у своєму клопотанні прокурор й індивідуальних ознак речей (пристроїв для куріння та виявлення камер, трекерів, карт пам`яті, монокуляру та предметів, схожих на: мобільні телефони, шашки, ваги, подрібнювач), на які він просить накласти арешт.

Крім того, з врахуванням положень ч.7 ст.236 КПК України (згідно з якими при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження, крім того, предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження, а вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном), прокурор у клопотанні не мотивує, яка є необхідність в збереженні речових доказів, саме шляхом накладення арешту на майно (в тому числі, й на речовину, схожу на наркотичну), яке, очевидно, й так є вилученим законом з обігу та яке не перебуває у статусі тимчасово вилученого, із врахуванням того, що дозвіл на відшукання цього майна надавався слідчим суддею під час постановлення ухвали про надання дозволу на проведення обшуку.

Також, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять актуальних контактних даних особи (осіб), якій (яким) належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказану особу (осіб) про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його індивідуальних ознак та ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, фактів, підтверджуючих належність майна певним особам, та контактних даних цих осіб, з долученням витягу з ЄРДР та документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні №0000157, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя