Житомирський апеляційний суд
Справа №292/53/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/522/24
Категорія ч.1 ст.286-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретарів: ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

прокурорів: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження №0000301 за апеляційною скаргою прокурора Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 05 березня 2024 року, яким засуджено

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Олізарка Червоноармійського району Житомирської області, громадянина України, військовозобов`язаного, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

- за ч. 1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК Країни - до штрафу в розмірі 2500(двох тисяч п`ятсот ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3(три) роки.

До набрання вироком законної сили щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід вирішено не застосовувати.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати за проведення: судової інженерно-транспортної експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/106-23/12985-ІТ від 12.10.2023 в розмірі 1912 грн. (Отримувач: ГУК у Жит.Обл./ТГ м.Житомир 24060300; Банк отримувача: Казначейство України; Код ; Рахунок: НОМЕР_1 ; Код класифікації доходів: 24060300); судової автотехнічної експертизи № 2221/23-25 від 21.11.2019 в розмірі 3584 грн. 70 коп. (Отримувач: Київський науково-дослідний інститут судових експертиз Житомирське відділення, адреса: вул.Театральна, 17/20, оф.512, м.Житомир, 10014, ; IBAN: UA1009135 в Держказначейська служба України м.Київ; код банку: 820172, свідоцтво №100339670, м.Київ, вул.Смоленська, 6, 03057).

Визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні - автомобіль "ВАЗ 2115", реєстраційний номер НОМЕР_2 , який знаходиться на території СПД № 1 відділення поліції № 4 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області, вирішено повернути ОСОБА_7

в с т а н о в и л а:

Згідно вироку, 10 вересня 2023 року, близько 03 год. 10 хв., ОСОБА_7 в порушення пункту 2.9 а) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 (надалі Правила дорожнього руху), перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2115», реєстраційний номер НОМЕР_2 та рухався по під`їзній дорозі із с.Павлівка в напрямку с.Олізарка Житомирського району Житомирської області, чим позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії.

У вказаний день та час, водій ОСОБА_7 проїжджаючи автомобілем «ВАЗ 2115», реєстраційний номер НОМЕР_2 ділянку із Т-подібним нерегульованим перехрестям під`їзної дороги сполученням сіл Грузливець-Стрибіж Житомирського району Житомирської області, в порушення пункту 12.1 Правил дорожнього руху, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку та стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, допустив виїзд за межі дороги з подальшим зіткненням із деревом, де автомобіль зупинився та загорівся.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_12 отримав тупу поєднану травму у вигляді уламкового внутрішньосуглобового перелому променевої кістки, множинні садна тулуба та верхніх кінцівок, які відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, як такі, що не є небезпечними для життя, але призвели до тривалого розладу здоров`я.

Такими необережними діями ОСОБА_7 порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху, яким передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Порушення водієм ОСОБА_7 пункту 12.1. Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної події та її наслідками - спричиненням потерпілому ОСОБА_12 середньої тяжкості тілесних ушкоджень.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати через застосування закону, який не підлягає застосуванню, що призвело до призначення покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч.1 ст.286 -1 КК України у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 4 (чотири) роки.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вважає, що суд у достатній мірі не врахував, характер допущених ОСОБА_7 порушень, а саме п. 12.1 ПДР України, яке перебуває у прямому причинному зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками у вигляді спричинення потерпілому тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, а вчинений ним злочин посягає на інтереси держави у сфері гарантованих нею безпеки дорожнього руху

Крім того, ОСОБА_7 усвідомлював, що перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння керує транспортним засобом, який є джерелом підвищеної небезпеки і це покладає на нього особливо відповідальне ставлення до своїх ведійських обов`язків. Нехтування ним Правилами дорожнього руху призвело до непередбачуваних негативних наслідків, що істотно підвищує ступінь суспільної небезпеки злочину.

За цих обставин вважає, що в суду не було підстав для застосуванням положень ст.69 КК України та призначення більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.1 ст.286-1 КК України, у виді штрафу.

Від захисника ОСОБА_8 надійшли письмові заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких він просить залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, заперечення обвинуваченого, захисника на апеляційну скаргу прокурора, перевіривши апеляційну скаргу в межах визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Висновки суду першої інстанції про фактичні обставини кримінального провадження та доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених під час судового розгляду і наведених у вироку доказів, є обґрунтованими і законними та апелянтом не оспорюються.

Не оспорюється в апеляційній скарзі також правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Що стосується доводів прокурора в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, то вони є слушними виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

2. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

3. Підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу.

Суд першої інстанції на думку колегії суддів цих вимог закону,в повній мірі не дотримався, а зосередився на позитивних даних про особу обвинуваченого, відшкодування ним шкоди, думці потерпілого, щирому каятті, активному сприянні розкритю злочину, позитивній характеристиці.

Разом з тим, на думку колегії суддів, суд першої інстанції без належної уваги залишив інші обставини, а саме на характер та обставини вчинення злочину, наслідки - отримання потерпілим середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, грубе порушення обвинуваченим правил дорожнього руху в стані алкогольного сп`яніння та суспільній небезпечності таких дій та необґрунтовано визначив обвинуваченому розмір штрафу, який за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість та фактично рівнозначний вчиненню адміністративного правопорушення, передбаченому за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння без настання наслідків.

За таких обставин вирок в частині призначення ОСОБА_7 покарання не можна визнати законним та обґрунтованим, а тому апеляційний суд вважає за необхідне вирок суду першої інстанції в цій частині скасувати і ухвалити новий вирок на підставі вимог п.2 ч.1 ст.420 КПК України

Разом з тим, апеляційний суд не погоджується з доводами прокурора про відсутність підстав для застосування ст.69 КК України.

За змістом ч.1 ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

ОСОБА_7 , вчинив нетяжкий злочин, який є необережним, він раніше не судимий, вину визнав повністю, позитивно характеризується, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, щиро покаявся, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відшкодував заподіяну шкоду, потерпілий просив не карати його суворо, є особою молодого віку, продовжує лікування у зв`язку із отриманими травмами під час дорожньо - транспортної пригоди, пересувається на милицях, йому встановлений пристрій зовнішньої фіксації, який використовується в ортопедичній хірургії для подовження або зміни форми пошкоджених кісток ноги (апарат Єлезарова), що має місце і на час апеляційного розгляду.

Враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме: щире каяття, сприяння розкриттю кримінального правопорушення та відшкодування заподіяної шкоди, відсутність обставин, які обтяжують покарання, особу винного, апеляційний суд погоджується з висновком суду про можливість застосування ч.1 ст.69 КК України та можливості застосування штрафу.

Про те, апеляційний суд вважає за необхідне посилити покарання у виді штрафу збільшивши його розмір до максимального розміру, передбаченого за злочини невеликої тяжкості (ч.4 ст. 12 КК) з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

На думку апеляційного суду, саме таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Керуючись ст.ст.404,405,407,409,418,420 КПК України, апеляційний суд,-

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Чуднівської окружної прокуратури -задовольнити частково.

Вирок Червоноармійського районного суду Житомирської області від 05 березня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - скасувати.

Ухвалити в цій частині новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.286-1 КК України покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді штрафу в розмірі 10000 прожиткових мінімумів доходів громадян, що становить 170 000 (сто сімдесят тисяч гривень) грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.

В решті вирок залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до Касаційного Кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: