У Х В А Л А

Іменем України

20 серпня 2024 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2

скаржника: ОСОБА_3

прокурора: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження № 0000668 від 24.04.2024.

В С Т А Н О В И В :

1.Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із скаргою на постанову дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 14.06.2024 про закриття кримінального провадження №0000668 від 24.04.2024.

Скаргу обґрунтована тим, що у дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві перебувало кримінальне провадження №0000668 від 24.04.2024, яке розпочато за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України. Дізнавачем 14.06.2024 року винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000668 від 24.04.2024 у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.

З постановою дізнавача скаржник не згодний, вважає обґрунтування, висновки, на підставі яких слідчим прийняте рішення, хибними, постанову не обґрунтованою, передчасною, винесеною на підставі неповно проведеного досудового розслідування, оскільки в постанові не наведено даних, на підставі яких дізнавач дійшов висновку про відсутність в діянні ознак складу кримінального правопорушення, а є тільки загальні посилання на статті законодавства та витяг з науково-практичного коментаря до ст. 190 КК України. Також дізнавач не допитав свідків та не провів експертизи.

У скарзі ОСОБА_3 посилається на те, що висновки дізнавача з приводу якості товару, що слугували підставою закриття кримінального провадження є хибними, оскільки потерпілого ввели в оману надавши неправдиві відомості щодо товару.

2.Позиції сторін кримінального провадження.

Вислухавши доводи особи, яка подала скаргу, думку прокурора, яка заперечувала щодо задоволення скарги, слідчий суддя доходить наступних висновків.

3.Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

10.03.2023 року ОСОБА_3 звернувся з заявою до ТОВ "Аріус" з тким текстом:

"26 лютого 2023 р. в вашому магазині я придбав Сумки Через плече Жіноча 88221-02-101.Вартість сумки складає 2 710,00 грн., що підтверджується касовим чеком (або іншим розрахунковим документом). На сумки встановлений гарантійний термін 50 днів, що підтверджується наявністю гарантійного талону (або іншого документу, що його замінює).

Виявлено явну невідповідність заявленим характеристикам, а саме: матеріал не є кірою натуральною.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" прошу Вас усунути зазначені недоліки протягом 14 календарних днів без втрати товарного вигляду та споживчих властивостей. В разі неможливості якісного усунення недоліку, прошу Вас замінити сумки на інше належної якості або повернути кошти".

11.03.2023 ТОВ "Аріус" (магазин Estro) повідомило ОСОБА_3 , що гарантійний строк сплив, тому повернення коштів чи обмін товару є неможливим.

26.03.2023 ОСОБА_3 звернувся з заявою про вчинення кримінального правопорушення.

У провадженні ВД Деснянського УП ГУНП в м. Києві перебувало кримінальне провадження №0000668 від 24.04.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, досудове розслідування якого розпочато на виконання ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10.04.2024.

29.04.2024 ОСОБА_3 був допитаний як потерпілий у кримінальному провадженні, надав такі покази

"26.02.2023 року, я перебував в ТРЦ "Проспект", в магазині "ESTRO" я придбав сумку, а саме : сумку жіночу шкіряну чорного кольору. Приблизно через рік, я виявив дефекти на сумці, а саме почала облазити фарба. Надалі, я намагався зв?язатися з магазином, для вирішення даного питання. Під час розмови по телефону з представником магазину,вони мені повідомили, що не будуть обмінювати товар, або повертати грошові кошти за неї, а саме :2710 грн., у зв?язку виходом гарантійних строків. Після цього, а саме 10.03.204 року, я зайшов в цей магазин, з аналогічним питанням, на що мені повідомили, що моє звернення не буде розглянуто у зв?язку з виходом гарантійних строків, і грошові кошти вони не повернуть.Того ж дня, я залишив письмову заяву, в магазині "ESTRO", з коротким викладом обставин. Приблизно через 2 тижні, мені була надана письмова відповідь, з відмовою через вихід гарантійних строків".

09.05.2024 постановою прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва визначено підслідність кримінального провадження підрозділу дізнання Деснянського УПГУ НП в м. Києві.

13.06.2024 дізнавач Деснянського УПГУ НП в м. Києві ОСОБА_5 відібрав пояснення у ОСОБА_3 , який пояснив, що "26.02.2023, перебуваючи за адресою: м. Київ, ТРЦ "Проспект", магазин Е8ТЯО - придбав сумку жіночу через плече - 88221-02-101, та заплатив за неї 2710 грн. Через деякий час, а саме близько одного року використання вище вказаної сумки він виявив певні недоліки, а саме, що сумка не відповідає якості товару. Тому в подальшому заявник, прийшовши за адресою: м. Київ, ТРЦ "Проспект", магазин Е8ТІЮ попрохав заміни, або відшкодування збитків. На що йому відмовили посилаючись на вичерпання гарантійних строків на обслуговування товару".

Постановою дізнавача ВД Деснянського УП ГУНП у м. Києві від 14.06.2024 кримінальне провадження закрито, у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Закриваючи кримінальне провадження, дізнавач у постанові зазначив, що в ході досудового розслідування не встановлено доказів, які б свідчили про наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а обставини, викладені ОСОБА_3 , містять виключно цивільно-правові відносини, які відповідно до статті 16 ЦК України повинні вирішуватися в судах в цивільно-правовому порядку з вказаною собою.

Оцінка слідчого судді

Згідно з ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України передбачені обставини, які підлягають доказуванню, а відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у рішенні слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Правова природа оскарження процесуального рішення слідчого, передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження, а й підстави його закриття.

Відповідно до ч. 1 ст. 190 КК України шахрайство це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство).

Для встановлення наявності чи є в діях будь якої особи склад злочину, необхідно встановити чи наявні такі елементами як: 1) об`єкт злочину; 2) об`єктивна сторона злочину; 3) суб`єктивна сторона злочину; 4) суб`єкт злочину.

Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність) особи, поведінка якої оцінюється у даному конкретному випадку, не є злочином.

Згідно з судової практики особливістю шахрайства вважається те, що особа, яку зазвичай позначають як потерпілого (це власник або особа, якій ввірене чи під охороною якої перебуває майно) і воля якої сфальсифікована обманом чи зловживанням довірою, бере безпосередню участь у передачі майна чи права на нього. Для кваліфікації скоєного як шахрайства не має значення рівень витонченості обману, ступінь обачності або, навпаки, легковажності потерпілого. Важливо лише, щоб у конкретній ситуації потерпілий не усвідомлював факту застосування щодо нього обману (зловживання довірою), щоб обманні дії винного були ефективними в аспекті успішного заволодіння чужим майном (правом на нього). Обов`язковою ознакою шахрайства визнається добровільність передачі майна чи права на нього; щоправда, така добровільність має умовний (уявний) характер, адже насправді дії зазначених осіб щодо передачі майна чи права на нього зумовлені тим, що вони введені в оману. Між діянням винного і помилкою потерпілої особи, яка передає майно, повинен бути причинний зв`язок.

До суб`єктів обману при вчиненні шахрайства належать не лише власники, а й інші особи, уповноважені на вчинення юридично значущих дій стосовно майна. Введення таких осіб в оману дає підстави говорити про опосередковане вчинення шахрайства, оскільки стаття 190 КК не вимагає, щоб особа, яка вводиться в оману при вчиненні шахрайства, і потерпілий від цього злочину (тобто той, кому заподіюється майнова шкода) збігались. Наявність формальних (навіть належним чином оформлених) цивільно-правових відносин, за допомогою яких суб`єкт прагне завуалювати свій злочинний умисел, за наявності підстав не повинна бути перешкодою для оцінки скоєного як злочину, передбаченого ст. 190 КК України (постанова Верховного Суду України від 24 листопада2016 у постанові Верховного Суду України від 24 листопада 2016 року № 5-250кс16).

Слідча суддя бере до уваги те, що існування цивільно-правових відносин не виключає можливості кримінально-правової оцінки дій особи як шахрайства. Адже у низці випадків особи спеціально спершу досягають цивільно-правових домовленостей, однак використовують їх задля незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману або зловживання довірою. Передувати шахрайству може й укладення цивільно правових відносин й належне їх виконання з метою наступного використання обману або зловживання довірою як способів шахрайства для заволодіння майном. Тобто, в окремих випадках такі відносини цілком можуть бути частиною реалізації умислу особи на заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою.

Верховний Суд вказав на відмежування шахрайства від цивільно-правових деліктів. Так, отримання майна з умовою виконання якого-небудь зобов`язання може бути кваліфіковане як шахрайство, якщо встановлено, що винна особа вже в момент заволодіння цим майном мала на меті його привласнити, а зобов`язання - не виконувати. Розмежування кримінально караного злочину від цивільно-правової угоди необхідно здійснювати не за тим, як оформлені укладені між сторонами договори, а за тим, що стало результатом цієї договірної діяльності. Якщо одна сторона, беручи на себе зобов`язання, не має реальних можливостей і бажання їх виконувати, то йдеться про шахрайство. Цивільно-правові відносини, за допомогою яких суб`єкт прагне завуалювати свій злочинний умисел, за наявності підстав не повинні бути перешкодою для оцінки скоєного як злочину, передбаченого ст. 190 КК України (постанова від 19 березня 2024 року у справі № 295/17062/15-к (провадження № 51-1618км19).

29.04.2024 ОСОБА_3 був допитаний як потерпілий у кримінальному провадженні, надав такі покази " 26.02.2023 року, я перебував в ТРЦ "Проспект", в магазині "ESTRO" я придбав сумку, а саме : сумку жіночу шкіряну чорного кольору. Приблизно через рік, я виявив дефекти на сумці, а саме почала облазити фарба. Надалі, я намагався зв?язатися з магазином, для вирішення даного питання. Під час розмови по телефону з представником магазину, вони мені повідомили, що не будуть обмінювати товар, або повертати грошові кошти за неї, а саме :2710 грн., у зв`язку виходом гарантійних строків. Після цього, а саме 10.03.204 року, я зайшов в цей магазин, з аналогічним питанням, на що мені повідомили, що моє звернення не буде розглянуто у зв`язку з виходом гарантійних строків, і грошові кошти вони не повернуть. Того ж дня, я залишив письмову заяву, в магазині "ESTRO", з коротким викладом обставин. Приблизно через 2 тижні, мені була надана письмова відповідь, з відмовою через вихід гарантійних строків".

Як видно з матеріалів досудового розслідування у цій справі, дізнавач у ході надання оцінки вказаним вище показанням ОСОБА_3 обґрунтовано виходив з того, що повідомлені ним обставини містять виключно цивільно-правові відносини, які відповідно до ст. 16 ЦК України, повинні вирішуватися в судах в цивільно-правовому порядку, з особою, з якою існує спір про якість. Жодних обставин щодо застосування щодо нього обману (зловживання довірою) потерпілий не повідомив.

Відповідно до ст.709 ЦК України продавець або виготовлювач (чи уповноважені ними представники) зобов`язані прийняти товар неналежної якості від покупця і задовольнити його вимоги про заміну товару або усунення недоліків. Доставка товару продавцеві та його повернення покупцеві здійснюються продавцем або виготовлювачем, а в разі невиконання ними цього обов`язку або відсутності продавця чи виготовлювача в місцезнаходженні покупця повернення товару може бути здійснене покупцем за їхній рахунок. Вимога покупця про заміну товару підлягає негайному задоволенню, а в разі необхідності перевірки якості товару - протягом чотирнадцяти днів або, за домовленістю сторін, в інший строк. У разі відсутності необхідного товару вимога покупця про заміну товару підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви.

Дізнавач обґрунтовано здійснив відмежування кримінально караного правопорушення від цивільно-правової угоди. Наполягання скаржника на проведенні експертизи не впливає на правильність прийнятого рішення, оскільки характер спірних правовідносин не виходить за межі цивільно-правового спору. Тому непроведення експертизи товару (жіночої сумки), на чому наполягає скаржник в скарзі, не може бути підставою для скасування постанови, доводи особи, якою подано скаргу, про не забезпечення органом досудового розслідування повного та всебічного досудового розслідування в даному кримінальному провадженні є безпідставними.

За матеріалами кримінального провадження відсутні невирішені клопотання учасників кримінального провадження.

Оскаржувана постанова дізнавача відповідно до вимог ст. 110 КПК України належним чином вмотивована, в ній викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, зазначено, які саме слідчі та процесуальні дії були проведені, надано оцінки цим слідчим діям.

При винесенні постанови дізнавач спростував усі доводи заявника про наявність в діянні ознак кримінального правопорушення, а тому слідчий суддя погодився із висновком дізнавача про те, що між сторонами по вказаній справі існують цивільно-правові відносини і діяння не містить складу кримінального правопорушення, а тому кримінальне провадження №0000668 від 24.04.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України підлягає закриттю.

Враховуючи вищевикладене та беручи до уваги, що у кримінальному провадженню дізнавачем були дотриманні положення вимог кримінального процесуального закону, постанова про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст. 110 КПК України, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 306, 307, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову дізнавача Деснянського УП ГУНП у м. Києві про закриття кримінального провадження № 0000668 від 24.04.2024 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів.

Повний текст ухвали проголошено 21 серпня 2024 року о 09.45 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1