У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/10944/24

№ 1-кп/183/1935/24

11 листопада 2024 року м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості по якому внесені 11.08.2024 року до ЄРДР за № 0001022, за обвинуваченням ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України, -

за участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 , мотивуючи тим, що 11 серпня 2024 року приблизно о 03.07 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння (1,40 ‰), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи автомобілем «TOYOTA PRADO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух по проїзній частині АДРЕСА_1 , де поблизу будинку № 46/1, водій ОСОБА_3 , проявляючи кримінальну протиправну самовпевненість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно небезпечних наслідків та не виконавши покладені на нього обов`язки як на водія, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху, не діючи таким чином, щоб не піддавати загрозі життя та здоров`я громадян, діючи необережно, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, втратив контроль над керуванням автомобіля, в результаті чого автомобіль «TOYOTA PRADO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , виїхав за межі проїзної частини дороги ліворуч, де здійснив наїзд на металеву електроопору та дерево. В наслідок чого пасажирці автомобіля марки «TOYOTA PRADO», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинені тілесні ушкодження у виді комбінованої травми тіла у вигляді термічних опіків ІІ-ІІІ ступеня 20% поверхні тіла: голови, тулуба справа, правої верхньої та нижньої кінцівки, лівої кисті; механічної травми у вигляді множинних ран обличчя, закритої черепно-мозкової травми: забою головного мозку важкого ступеня з вогнищем забою лівої лобної частки, субарахноїдального крововилива, закритої хребетно спинно-мозкової травми: перелому дуги шийного хребця на рівні С1 справа, компресійно-уламкового перелому грудного хребця Тн6, розриву міжостистої та жовтої зв`язки грудних хребців на рівні Тн6-Тн7, підвивиху міжхребцевого суглобу Тн6-Тн7, та тупої травми грудної клітки: закритого перелому 4-5-6 ребер справа.

Термічні опіки ІІ-ІІІ ступеня 20% поверхні тіла, забій головного мозку важкого ступеня з крововиливами під оболонки та перелом шийного хребця на рівні С1, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя в момент спричинення та перебувають у причинному зв`язку зі смертю; перелом грудних хребців Тн6-Тн7 з розривом зв`язок та підвивихом суглобових поверхонь, переломи ребер, мають ознаки середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалого розладу здоров`я, і могли сприяти настанню смерті.

09.09.2024 року потерпіла ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла в лікарні ім. Святого Луки в м. Львові.

Таким чином, дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 2861 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілої.

11 серпня 2024 року о 10.00 годині затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_3 .

12 серпня 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 2861 КК України.

22 жовтня 2024 року ОСОБА_3 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 2861 КК України.

22 жовтня 2024 року до Новомосковського міськрайонного суду скеровно обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001022 за обвинуваченням ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 2861 КК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «О`Хара проти Сполученого Королівства» доведеність наявності обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу має відповідати стандарту «розумна підозра». Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що саме особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення «Мюррей проти Сполученого Королівства», «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства»).

У главі 18 Кримінального процесуального кодексу України визначено заходи процесуального примусу, які застосовуються до підозрюваного з метою забезпечення його належної процесуальної поведінки, а також детально регламентовано порядок їх застосування.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

13 серпня 2024 року слідчим суддею ОСОБА_7 Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області було винесено ухвалу про застосування до підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки строком до 12 жовтня 2024 включно.

05 вересня 2024 року колегією суддів у складі ОСОБА_8 (головуючий суддя), ОСОБА_9 та ОСОБА_10 Дніпровського апеляційного суду було винесено ухвалу про зміну запобіжного заходу з особистої поруки на домашній арешт строком до 12 жовтня 2024 включно.

10 жовтня 2024 року слідчим суддею ОСОБА_7 Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області було винесено ухвалу про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 12 листопада 2024 року.

Ухвалою про обрання запобіжного заходу встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що будучи обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 2 ст. 2861 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк від до 8 років, тому існує реальна можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст.177 КПК України свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_3 є військовослужбовцем у військовому званні майора (старший офіцер) та обіймає високу командну посаду у Збройних Силах України, у зв`язку із чим має повноваження, а також службові зв`язки, які може використати за для уникнення покарання за вчинення тяжкого злочину та матиме реальну можливість впливати на свідків з метою змусити їх змінити свої показання.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що обвинувачений ОСОБА_3 може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, оскільки він свідомо допустив грубі порушення Правил дорожнього руху України, при цьому перебував у стані алкогольного сп`яніння та свідомо використовував небезпечну і агресивну манеру керування автомобілем.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_3 домашнього арешту, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється останній, та неможливість забезпечити запобіганню наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На підставі викладеного, вважає, що з урахуванням реальної наявності вказаного ризику забезпечити виконання обвинуваченого покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при продовженні строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Прокурор просила продовжити строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строком на 60 днів, що полягає у забороні залишати військову частину НОМЕР_2 цілодобово.

Покласти такі обов`язки:

-прибувати за першою вимогою слідчого, прокурора, суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця перебування.

Захисник ОСОБА_5 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 , в судовому засіданні просила відмовити в задоволені клопотання прокурора та застосувати запобіжний захід у вигляді застави з покладанням певних обов`язків, та долучила відповідні документи в підтвердження того, що ОСОБА_3 надавав матеріальну допомогу потерпілій, з місця служби характеризується позитивно та копії документів про проходження військової служби.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 суд враховує, що існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до клопотання прокурора, під час досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_3 на даний час підозрюється у вчиненні злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких, ОСОБА_3 розуміє, що у разі визнання його судом винним у вчиненні вказаного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 2861 КК України його може буде засуджено судом до реального позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від п`яти до десяти років, тому існує реальна можливість переховування останнього від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від покарання.

При цьому, суд вважає наявність ризиків, передбачених п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, в судовому засіданні прокурором не доведені.

Суд при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_3 не судимий, підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжкого, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Однак суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 , відповідно до наданих захисником ОСОБА_5 документів, є військовослужбовцем на посаді начальника штабу першого заступника командира військової частини НОМЕР_2 з 04.04.2023 року, який, відповідно до своїх посадових обов`язків, також відповідає за успішне виконання військовою частиною бойових завдань. Починаючи з 05.07.2022 року військова частина НОМЕР_2 виконує бойові завдання у складі оперативно-тактичного угрупування військ «Донець» згідно бойового розпорядження штабу ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 05.07.2022 року № БР-5т/ВР. Відповідно до характеристики ТВО командира військової частини НОМЕР_2 , ОСОБА_3 характеризується позитивно, має високий рівень мотивації до військової служби та професійного самовдосконалення, має нагородження за бездоганну службу, користується авторитетом серед колег. В той же час на обвинуваченого ОСОБА_3 судом були покладені обов`язки, які фактично обмежують його вільне пересування та обмежують місце знаходження, обмежуючись межами військової частини. Такі обв`язки фактично дублюють обмеження встановлені для запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. При цьому зміна запобіжного заходу з домашнього арешту на заставу надає можливість обвинуваченому ОСОБА_3 виконувати свої обов`язки у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, та з наявністю великого військового досвіду, позитивно впливає на боєздатність військової частини.

Крім того ОСОБА_3 , відповідно до платіжних інструкцій, активно сплачував лікування потерпілої ОСОБА_6 ..

На підставі ст. 182 КПК України суд вважає, що ОСОБА_3 можливо застосувати запобіжний захід у вигляді застави з покладенням певних обов`язків.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який було проаналізовано раніше, суд вважає, що розмір застави у вигляді 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб повинний достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

У разі внесення обвинуваченим застави, суд вважає, що на обвинуваченого ОСОБА_3 повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Аналізуючи вищевикладене, вислухавши думку учасників процесу, кожного окремо, суд вважає що в задоволені клопотання прокурора слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 178, 183 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженцю м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянину України, у вигляді домашнього арешту змінити та застосувати запобіжний захід у вигляді застави.

Визначити розмір застави у відношенні ОСОБА_3 у виді 50 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме 151.400,00 гривень.

У разі внесення обвинуваченим ОСОБА_3 застави, покласти на останнього строком на два місяці наступні обов`язки:

- не пізніше наступного дня після внесення застави з`явитися до військової частини, в якій постійно проходить службу;

- не залишати межі військової частини, в якій постійно проходить службу, без дозволу суду. У разі наказу командира військової частини про зміну місця дислокації військової частини або необхідності виконання бойового завдання за межами військової частини, негайно повідомити про це суд з наданням документів, що підтверджують цю необхідність;

- прибувати до суду на кожний виклик;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1