Провадження № 1-кп/537/178/2024
Справа № 537/1761/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.09.2024 Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місці Кременчуці Полтавської області кримінальне провадження № 0000053 від 10.02.2024 року по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пролетарське Зміївського р-ну Харківської області, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовець військової служби за контрактом, на посаді номера обслуги 1-го відділення 2-го взводу спеціального призначення 1-ї роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 3-го батальйону спеціального призначення в/ч НОМЕР_1 НГУ, у військовому званні "старший солдат", зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 5 статті 407 КК України;

ВСТАНОВИВ:

06 січня 2024 року о 21 год. 00 хв. ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом, перебуваючи на посаді номера обслуги 1-го відділення 2-го взводу спеціального призначення 1-ї роти спеціального призначення (на бронетранспортерах) 3-го батальйону спеціального призначення в/ч НОМЕР_1 НГУ, реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово ухилитися від неї, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 НГУ, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 НГУ, або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління.

10.02.2024 року о 20 год. 00 хв. старший солдат ОСОБА_4 повернувся до військової частини НОМЕР_1 НГУ та приступив до виконання своїх службових обов`язків .

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за частиною 5 статті 407 Кримінального кодексу України як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінуємого йому кримінального правопорушення визнав повністю, щиро розкаявся, визнає фактичні обставини справи, суду підтвердив факт вчинення кримінального правопорушення за таких обставин, як це вказано в описовій частині вироку, прохав суд обмежити обсяг дослідження доказів та фактичних обставин його допитом та дослідженням характерізуючих матеріалів щодо особи останнього.

Покази обвинуваченого є послідовними і логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння зазначеною вище особою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення частини 3 статті 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення статті 349 КПК України провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил частини 3 статті 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Відповідно до вимог статті 65 КК України при призначенні покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, суди визначаючи, ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Обираючи міру покарання, суд, відповідно до вимог статті 65 КК України приймає до уваги тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України класифікується як тяжкий злочин, особу обвинуваченого якій раніше не судимий, згідно з характеристикою за місцем несення військової служби не відповідав займаній посаді.

За викладених вище обставин, приймаючи до уваги ступень тяжкості та обставини злочину, його наслідки, враховуючи перелічені вище дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих покарання обставин, враховуючи відношення обвинуваченого до вчиненого, суд вважає, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, йому повинно бути призначено необхідне та достатнє покарання у вигляді позбавлення волі.

При цьому, враховуючи вимоги ст. 69, ст. 75 КК України, відповідно до яких встановлено заборону застосувати ці норми до засуджених за кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 КК України, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання нижчого від найнижчо межі, встановленої в санкції ч. 5 ст. 407 КК України, чи для звільнення обвинуваченого від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, оскільки в даному випадку це не сприятиме меті покарання, не забезпечить виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як обвинуваченим, так і іншими особами.

Суд прийшов до переконання, що дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, враховуючи тяжкість вчиненого правопорушення, особу обвинуваченого та думку учасників процесу.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`явлено.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись статтями 369, 370 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинувачені за частиною 5 статті 407 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту затримання обвинуваченого після набрання вироком законної сили.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1