1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2965/24 1-кп/335/560/2024
14 серпня 2024 року м. Запоріжжя
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває вищезазначений обвинувальний акт.
Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки судовий розгляд у справі триває, термін перебування під вартою обвинуваченого закінчується до дати слідуючого судового засідання, а жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу.
Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Зауважила, що ризики, зазначені прокурором є недоведеними, намірів впливати на свідків, переховуватися від суду, та перешкоджати суду обвинувачений не мав та не має. ОСОБА_6 має сталі соціальні зв`язки, місце постійного проживання, має на утриманні дитину. У задоволенні клопотання прокурора просить відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав думку захисника.
Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , суд виходить з наступного.
В обґрунтування клопотання прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3, 5ч.1ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду, чим може перешкоджати встановленню істини у справі, може незаконно впливати на свідків, які судом ще не допитувались, може вчинити інше кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати обрати або продовжити запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в ході досудового розслідування 27.10.2023 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено ухвалами слідчого судді від 23.01.2024 року, від 21.02.2024 року, ухвалою суду від 21.03.2024 року.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 15.04.2024 року ухвалу Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21.03.2024 року, якою ОСОБА_4 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20.05.2024 року скасовано, продовжено ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.05.2024 року, на умовах визначених ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.01.2024 року.
Ухвалою суду від 17.05.2024 строк запобіжного заходу продовжений до 15.07.2024,ухвалою від 20.06.2024 до 18.08.2024 з продовженням дії застави на умовах передбачених ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 23.01.2024.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.413, ст.429 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , суспільну небезпеку інкримінованого кримінально протиправних дій, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
При цьому, доцільність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою судом виправдовується відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, про що викладено правову позицію в рішенні ЄСПЛ «Летельє проти Франції оскільки у разі доведеності вини обвинуваченого передбачено можливість призначення покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий строк, що може викликати загрозу втечі обвинуваченого.
Вирішуючи клопотання прокурора суд також виходить з того, що принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Одеса, громадянин України, проходить військову службу за мобілізацією на посаді навідника десантно-штурмового батальйону, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий.
Судом при вирішенні питання щодо продовження строку запобіжного заходу відносно обвинуваченого, враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, обставини, що характеризують обвинуваченого, та вважає, що ризики, які передбачені п.п. 1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від суду, можливість впливу на свідків, ймовірність вчинення нового злочину, у даному випадку не зменшилися та продовжують існувати.
Співставляючи доводи клопотання сторони обвинувачення з обґрунтуванням, наведеним в клопотанні, на предмет наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд погоджується з думкою прокурора про його існування.
Ризик переховування від правосуддя суд оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та особистої ситуації (обставин) обвинуваченого ОСОБА_4 (фактичних даних, які можуть свідчити про особливості характеру та моральні принципи, сімейний стан, освіту, роботу, місце проживання, засоби до існування).
Даний ризик обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.
Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.
Крім того, у справі Москаленко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.
Що стосується наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд вважає його також доведеним.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків чи інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).
За таких обставин ризику впливу на свідків чи інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Що стосується ризиків, передбачених п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, то суд погоджується з думкою прокурора про їх наявність, виходячи з характеру обвинувачення проти встановленого порядку несення військової служби під час дії воєнного стану.
На думку суду, враховуючи тяжкість, характер скоєного злочину, застосування менш обтяжливого запобіжного заходу не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого на даній стадії розгляду, а наведені стороною захисту дані про особу ОСОБА_4 заслуговують на увагу, втім не є підставою для застосування іншого запобіжного заходу.
Відповідно до ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 197, 199, 331 КПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду у пятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1