21 листопада 2024 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, який має середню-спеціальну освіту, який перебуває на посаді старшого водія 1-го відділення протитанкових керованих ракет взводу протитанкових керованих ракет роти вогневої підтримки 1-го батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 , військовослужбовця за мобілізацією, у військовому званні «солдат», який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України,
Ухвалою суду від 19.11.2024 у справі призначено підготовче судове засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 діб.
В обґрунтування клопотання зазначили, що обвинувачений ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбачених ч. 4 ст. 408 КК України.
Відносно ОСОБА_4 встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватись від суду, впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Надалі в судовому засіданні прокурор зазначив, що ОСОБА_4 може переховуватись від суду у зв`язку з вчиненням особливо тяжкого злочину. Також обвинувачений у разі не застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході судового слідства, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, так само може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки має до цього схильність, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні
Враховуючи наведене, вважав, що до обвинуваченого не може бути застосований менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, таким чином прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та викладені в ньому доводи.
Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти клопотання прокурора про продовження застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. При цьому додатково зазначив, що він бажає продовжити службу в лавах Збройних Сил України.
Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , при розгляді клопотання прокурора вказав на те, що наразі заперечень щодо клопотання не має. Додатково зауважив, що ним та його підзахисним вирішується питання щодо продовження останнім служби у тому підрозділі, в якому він перебував раніше.
Відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.
Вирішуючи вказане клопотання, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
У даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, за обставин викладених у обвинувальному акті.
Кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 4 ст. 408 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.
Постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 від 19 вересня 2024 року оголошено в розшук ОСОБА_4 ..
Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 20 вересня 2024 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою його приводу до Комунарського районного суду м. Запоріжжя для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 від 27 вересня 2024 року зупинено досудове розслідування.
Постановою слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_6 від 01 жовтня 2024 року відновлено досудове розслідування.
Ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 02 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Наразі така потреба обумовлена наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:
-переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 12 років, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання.
Таким чином, ОСОБА_4 під час дії на території України воєнного стану, з метою створення перешкод судовому слідству, може виїхати за межі території України у зв`язку з цим, у правоохоронних органів фактично не має можливості затримати його та як наслідок, притягнути останнього до кримінальної відповідальності, існують ризики переховування обвинуваченого у такий спосіб від суду.
-незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в ході досудового розслідування, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до обвинуваченого запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до суду, іншим чином вплинути на своїх знайомих по службі тощо.
Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.
Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а і у подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
-вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_4 , в період воєнного стану вчинив кримінальне правопорушення проти встановленого порядку несення військової служби (військове кримінальне правопорушення), зокрема, самовільно залишив місце несення служби, обов`язки військової служби не виконує, до військової частини безпідставно не прибуває, проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, на даний час продовжує вчиняти злочин, на службі характеризується негативно.
Вказані факти свідчать про наявність ризику повторного вчинення інших кримінальних правопорушень в т.ч. проти встановлено порядку несення військової служби (військові кримінальні правопорушення) та інші злочини. Крім того, бажання обвинуваченого уникнути відповідальності та тяжкість покарання, що йому загрожує, безумовно свідчать про можливість втечі останнього.
ОСОБА_4 раніше не судимий, розлучений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, офіційного працевлаштування до його затримання не мав, будь-яких доходів не отримував, має постійне місце проживання за межами м. Запоріжжя, його соціальні зв`язки слабкі, опікуватися ним немає кому.
Таким чином, враховуючи встановлені обставини в межах клопотання та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не має стійких соціальних зв`язків, місця роботи, а також постійного місця проживання, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, вчиненого у період воєнного стану, судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, про які також вказував прокурор.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
Таким чином, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають у можливості переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, його особу, доведеність прокурором під час судового засідання клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, суд доходить висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора та продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
При цьому, дані, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 та його процесуальна поведінка, не дають суду підстав дійти висновку, що зміна відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, буде відповідати меті його застосування та зможе запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КПК України, які встановлені судом.
Даних щодо неможливості застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за станом здоров`я суду не надано. Можливість перебування обвинуваченого під домашнім арештом за визначеним місцем проживання перед судом не доведена.
Щодо посилання обвинуваченого на його бажання продовжити службу в лавах Збройних Сил України під час мобілізації, такі додатково повинні бути підтверджені відповідними документами на виконання вимог законодавства.
З огляду на викладені вище обставини, суд вважає, що існують підстави для задоволення клопотання прокурора щодо продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою в Запорізькому слідчому ізоляторі на 60 діб, а саме до 19 січня 2025 року включно з можливістю внесення застави у розмірі, визначеному відповідно до положень ч. 5 ст. 182 КПК України.
Так, відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні під час дії воєнного стану при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Однак, враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визначити розмір застави у виді 80 мінімальних прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, що буде пропорційним, необхідним і достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та досягненню завдань кримінального провадження.
Такий розмір застави відповідає й практиці ЄСПЛ, зокрема у рішенні від 20.11.2010 у справі «Мангурас проти Іспанії» суд зазначив, що перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Керуючись ст. ст. 177, 182-183, 184, 193-194, 197, 199, 205, 314-315, 376 КПК України, суд,-
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.
Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно ОСОБА_4 , на строк до 19 січня 2025 року включно з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».
Після внесення застави і звільнення з-під варти покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України:
- прибувати за кожною вимогою до прокурора та суду;
- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи (служби).
Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити на строк до двох місяців з моменту звільнення з-під варти.
Уповноваженій службовій особі місця ув`язнення після внесення застави, перевірки документа, що підтверджує її внесення негайно здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_4 з-під варти.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 чи іншому заставодавцю відмінному від обвинуваченого, обов`язки, що покладаються у зв`язку з застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки його невиконання.
У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Роз`яснити ОСОБА_4 обов`язки, що покладаються у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави та наслідки їх невиконання.
Оголосити перерву в підготовчому судовому засіданні до 11.00 год. 10.12.2024.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали суду виготовлено та проголошено 25.11.2024 о 16.00 год.

Суддя: ОСОБА_1