1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2091/24 1-кс/335/3835/2024
04 вересня 2024 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , такого, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України,
02.09.2024 до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , яке погодив прокурор відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 строком на шістдесят діб.
В обґрунтування клопотання слідчий послався на таке.
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлені обставини, що дають достатньо підстав підозрювати, що громадянин України ОСОБА_4 , діючи за попередньою змовою з іншими особами, в умовах особливого періоду, в тому числі в умовах воєнного стану та загальної мобілізації, запроваджених 24.02.2022, усвідомлюючи, що процес та заходи мобілізації, що проводяться у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації проти України, викликали широкий резонанс у суспільстві, вирішив перешкоджати законній діяльності Збройних сил України зі здійснення мобілізації в особливий період.
Свій намір ОСОБА_4 та інші співучасники домовилися реалізовувати шляхом перешкоджання військовослужбовцям Збройних сил України у проведенні мобілізаційних заходів, а також шляхом створення та поширення за допомогою мережі Інтернет через канали відеохостингу «Ютуб» під назвами « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та « ІНФОРМАЦІЯ_3 », інформації, яка мала б викликати у населення уяву про протиправність мобілізаційних заходів, відсутність повноважень на їх проведення у відповідних структурних підрозділів Збройних сил України та дискредитацію цих підрозділів.
Реалізуючи свій намір, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних сил України, діючи умисно, за попередньою змовою з іншими особами, ОСОБА_4 приблизно у січні 2023 року, але не пізніше ніж 30 січня 2023 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), перебуваючи в одному з нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_3 , в інтерв`ю у прямому ефірі ютуб-каналу «Народная информационная служба» повідомив, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є незаконними воєнізованими формуваннями.
При цьому ОСОБА_4 достовірно знав, що його висловлювання фіксуються за допомогою відеозапису, транслюється у прямому ефірі ютуб-каналу «Народная информационная служба» та переглядається значною кількістю осіб, а відеозапис виступу буде у подальшому збережено на вказаному каналі та доступ до його перегляду матиме необмежена кількість осіб,
30.01.2023 відеозапис з вказаним інтерв`ю було розміщено на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_4 без обмеження у доступі до нього і у такий спосіб поширено у мережі Інтернет.
Указаними умисними діями ОСОБА_4 за попередньою змовою з іншими співучасниками створив та поширив у мережі Інтернет завідомо неправдиву інформацію про незаконність діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Крім того, приблизно в липні 2023 року, але не пізніше 22 липня 2023 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), в денний час доби, ОСОБА_4 , отримав інформацію про проведення військовослужбовцями Збройних сил України заходів з мобілізації на території гаражного кооперативу «Металург» по АДРЕСА_1 .
Отримавши указану інформацію, діючи для досягнення раніше поставленої мети у вигляді перешкоджання законній діяльності Збройних сил України, ОСОБА_4 , разом з іншими співучасниками 22 липня 2023 року в денний час доби на автомобілі «Mitsubishi Outlander» білого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , прибули на територію гаражного кооперативу «Металург» по вул. Зразковій у м. Запоріжжі, де військовослужбовцями Збройних сил України ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вручалася повістка про явку до ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянину ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Користуючись своєю чисельною перевагою ОСОБА_4 разом з іншими співучасниками відтіснили військовослужбовців Збройних Сил України від ОСОБА_12 та завадили у такий спосіб врученню ними повістки указаному громадянину.
Крім того, свої дії ОСОБА_4 та інші співучасники супроводжували висловлюваннями про те, що повістки, які надають представники ІНФОРМАЦІЯ_5 є незаконними, у військовослужбовців відсутні повноваження на надання таких повісток.
При цьому ОСОБА_4 достовірно знав, що його та інших співучасників дії та висловлювання фіксуються за допомогою відеозапису, транслюються у прямому ефірі ютуб-каналу «Свободные Люди Запорожье» та переглядаються значною кількістю осіб, а відеозапис у подальшому буде збережено на вказаному каналі та доступ до його перегляду матиме необмежена кількість осіб
Відеозапис указаних подій 22.07.2023 було розміщено на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 з необмеженим доступом до нього.
Указаними умисними діями ОСОБА_4 за попередньою змовою з іншими співучасниками створив та поширив у мережі Інтернет завідомо неправдиву інформацію про незаконність діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та відсутність у цих підрозділів Збройних сил України повноважень на проведення мобілізаційних заходів.
Крім того, 11.03.2024, ОСОБА_4 отримав інформацію про проведення військовослужбовцями Збройних сил України заходів з мобілізації по АДРЕСА_3 .
Отримавши указану інформацію, діючи для досягнення раніше поставленої мети у вигляді перешкоджання законній діяльності Збройних сил України, ОСОБА_4 та інші співучасники 11.03.2024 приблизно о 15
год 30 хв на автомобілі «Nissan Leaf» сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 прибули на територію, розташовану напроти гуртожитку АДРЕСА_4 , де військовослужбовці Збройних сил України ОСОБА_13 та ОСОБА_14 вручали повістку про явку до ІНФОРМАЦІЯ_5 громадянину України ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .
Користуючись своєю чисельною перевагою ОСОБА_4 разом з іншими співучасниками відтіснили військовослужбовців Збройних Сил України від ОСОБА_15 та у подальшому на автомобілі увезли його від місця проведення заходів мобілізації військовослужбовцями Збройних сил України.
Крім того, свої дії ОСОБА_4 та інші співучасники супроводжували висловлюваннями про те, що територіальні центри комплектувань та соціальної підтримки є незаконними органами та у них відсутні повноваження та підстави вручати повістки про виклик військовозобов`язаним.
При цьому свої дії та висловлювання ОСОБА_4 та інші співучасники фіксували за допомогою відеозапису, створивши таким чином завідомо неправдиву інформацію про незаконність діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та відсутність у цих підрозділів Збройних сил України повноважень та підстав на проведення мобілізаційних заходів. Указану інформацію ОСОБА_4 у подальшому планував поширити серед невизначеного кола осіб за допомогою мережі Інтернет.
Крім того, ОСОБА_4 приблизно у травні 2024 року, але не пізніше ніж 11 травня 2024 року (точна дата та час досудовим розслідуванням не встановлені), перебуваючи у невстановленому нежитловому приміщенні у м. Запоріжжя, виступаючи перед аудиторією, яка налічувала понад 30 громадян, діючи для досягнення раніше поставленої мети у вигляді перешкоджання законній діяльності Збройних сил України, маючи намір негативно висвітлити діяльність військовослужбовців Збройних сил України з проведення мобілізаційних заходів, не маючи підстав стверджувати, що військовослужбовці Збройних сил України вчинили кримінальне правопорушення, публічно повідомив присутнім, що представники ІНФОРМАЦІЯ_5 є незаконними збройними формуваннями та злочинцями.
При цьому ОСОБА_4 достовірно знав, що його висловлювання фіксуються іншими особами, у тому числі ОСОБА_16 , за допомогою відеозапису, транслюється у прямому ефірі ютуб-каналу «Свободные Люди Запорожье» та переглядається значною кількістю осіб, а відеозапис виступу буде у подальшому збережено на вказаному каналі та доступ до його перегляду матиме необмежена кількість осіб.
11.05.2024 відеозапис з вказаним виступом було розміщено на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_9 без обмеження у доступі до нього і у такий спосіб поширено у мережі Інтернет.
Крім того, 12.05.2024 витяг з вказаного відеозапису було розміщено на ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_10
Указаними умисними діями ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_16 та іншими співучасниками створив та поширив у мережі Інтернет завідомо неправдиву інформацію про незаконність діяльності територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
14 травня 2024 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.
06 червня 2024 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжній захід у вигляді тримання під вартою строком до 14.07.2024.
05.07.2024 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_17 винесено ухвалу про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні до шести місяців, а саме до 14.11.2024.
10.07.2024 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_17 винесено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_16 до 07.09.2024.
Строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 07 вересня 2024 року, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не виявилось можливим, оскільки по кримінальному провадженню необхідно виконати ряд слідчих дій, тривалість отримання результатів яких не залежить від слідчого.
За змістом клопотання, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризиків того, що ОСОБА_4 може:
переховуватися від органу досудового розслідування та суду;
знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
незаконно впливати на свідків, інших учасників кримінального провадження;
вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
На думку слідчого, ризик продовження кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , доводиться тривалістю вчиненого ним діяння. Окремі дії, вчинені ОСОБА_4 з єдиним протиправним умислом, скоєні ним у період з січня по травень 2024 року.
Крім того, з`ясовано, що будучи громадянином України, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину проти основ національної безпеки України в період воєнного стану. При цьому отримано докази, що у публічних виступах ОСОБА_4 приховує своє громадянство, заперечує суверенність України та нав`язує подібну ідею іншим громадянам.
До того ж, 28.02.2017 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 376, ч. 2 ст. 296 КК України, який наразі перебуває на розгляді в суді.
Вказана обставина свідчить, на думку слідчого, що без ізоляції від суспільства ОСОБА_4 може вчинити нове кримінальне правопорушення.
Також слідчий посилався на те, що ризики знищення, приховування або спотворення речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також незаконного впливу на свідків, інших учасників кримінального провадження обґрунтовуються тим, що ОСОБА_4 вчиняв продовжуваний злочин, у вчиненні якого підозрюється, упродовж тривалого часу. Одним зі способів досягнення ним єдиного злочинного наміру є систематичне виготовлення та поширення інформації, спрямованої на перешкоджання законній діяльності Збройних сил України. Наразі слідством виявлено частину такої інформації. Інша частина може бути прихована або знищена підозрюваним. Крім того, на теперішній час на сайті «Ютуб» видалений ютуб-канал з назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », на якому розміщувалися у тому числі відеоролики з виступами ОСОБА_4 .
Крім того, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за попередньої змовою з іншими особами, коло та роль яких у вчиненні кримінального правопорушення наразі досліджуються слідством. Окремі протиправні діяння, з яких складається продовжуваний злочин, у вчиненні якого він підозрюється, вчинено шляхом тиску на свідків шляхом чисельної переваги.
Без ізоляції від суспільства зазначений спосіб поведінки може бути обраний ОСОБА_4 для тиску на свідків і під час подальшого кримінального провадження.
Крім того, слідчий вказував, що ризик переховування від органу досудового розслідування та суду обґрунтовується наступним.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини, викладеної, зокрема, у рішенні «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001, суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за його вчинення передбачено кримінальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.
Розуміючи суворість передбаченого законом кримінального покарання, ОСОБА_4 може переховуватись від суду.
Так, ОСОБА_4 не з`явився без поважних причин у судові засідання з розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, призначені 17.05.2024, у тому числі у порядку приводу.
Також установлено, що 21.05.2024 підозрюваний ОСОБА_4 не з`явився у судове засідання з розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу без поважних на те причин.
Постановою слідчого від 01.06.2024 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук та затримано 05.06.2024.
Досудовим розслідуванням також установлено, що ОСОБА_4 упродовж тривалого часу не має легальних джерел доходів, за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 не проживає. Під час обшуку 14.05.2024, установлено його місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_5 . Указана адреса не є постійним місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки 05.06.2024 його затримано за адресою: АДРЕСА_6 , де він тимчасово проживав окремо від близьких родичів. Крім того, у листах ОСОБА_18 вказує адресу листування: АДРЕСА_7 , де також не проживає. Таким чином ОСОБА_4 не має постійного місця проживання. Також ОСОБА_4 систематично ухилявся від явки до суду, може вчиняти незаконний вплив на свідків, учасників кримінального провадження..
Поряд із цим, в ході слідства отримані докази, що одним із джерел існування підозрюваного можуть бути доходи, отримані від публічних виступів, які є одним зі способів вчинення ним кримінального правопорушення.
Жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти продовження запобіжного заходу, посилаючись на необґрунтованість підозри, яка, на його думку, не містить викладення обставин, які б вказували на ознаки кримінального правопорушення, а вчинення ним такого кримінального правопорушення не підтверджується доказами, доданими до клопотання слідчого. При цьому ОСОБА_4 посилався на невручення йому підозри належною особою, на незадоволення слідчим його клопотань, на відсутність у слідчого і прокурора доказів на підтвердження їх повноважень тощо.
Також підозрюваний ОСОБА_4 заперечив існування ризиків, на які посилається слідчий в обґрунтування свого клопотання.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , також заперечувала проти задоволення клопотання. Вважала підозру необґрунтованою, а всі ствердження сторони обвинувачення про наявність ризиків були і залишаються припущеннями, що не підтверджені конкретними фактами і доказами.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
Як випливає з доданих до клопотання матеріалів кримінального провадження, станом час вирішення питання про запобіжний захід обґрунтованість підозри підтверджується такими доказами:
- протоколом огляду публікації в ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 10.02.2023, в якому ОСОБА_19 , виступаючи у прямому ефірі у публічному виступі створив інформацію про те, що повістки, які видають військовослужбовці територіальних центрів комплектувань та соціальної НОМЕР_3 можуть не утворювати у військовозобов`язаних обов`язку явки до ІНФОРМАЦІЯ_5 , та закликав аудиторію повертати отримані повістки без явки для проходження військово-лікарської комісії;
- протоколом огляду публікації в ютуб-каналі «Народная информационная служба» від 12.12.2023, де в одному з нежитлових приміщень за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 у прямому ефірі створив інформацію, що територіальні центри комплектувань та соціальної підтримки є незаконними воєнізованими формуваннями;
- висновком експерта від 26.04.2024 №СЕ-19/108-24/4755-ЛД, відповідно до якого у стенограмах розмов ОСОБА_4 які відображені в протоколі огляду публікації від 12.12.2023 наявні мовленнєві ознаки невизнання структури територіальних центрів комплектувань та соціальної підтримки;
- протоколом огляду публікації в ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 21.12.2023, де на території гаражного кооперативу «Металург» по АДРЕСА_1 , під час проведення мобілізаційних заходів військовослужбовцями Збройних сил України, ОСОБА_4 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 разом з іншими співучасниками відтіснили військовослужбовців Збройних сил України від військовозобов`язаного, якому вручалася повістка, супроводжуючи висловами про те, що повістки є незаконними та у представників територіальних центрів комплектувань відсутні повноваження на надання таких повісток;
- висновком експерта від 12.04.2024 №СЕ-19/108-24/4203-ЛД, відповідно до якого у стенограмах розмов ОСОБА_4 , ОСОБА_16 та ОСОБА_20 які відображені в протоколі огляду публікації від 21.12.2023 наявні окремі мовленнєві ознаки невизнання повноважень представників ІНФОРМАЦІЯ_5 та документів, які вони надають;
- протоколом огляду флеш-носія USB від 01.05.2024, а саме відеозаписів, наданих РТЦК та СП з нагрудних камер ІНФОРМАЦІЯ_11 , на яких 11.03.2024 ОСОБА_4 з іншими співучасниками під час виконання військовослужбовцями Збройних сил України своїх обов`язків з оповіщення військовозобов`язаних, перешкоджав останнім, супроводжуючи висловлюваннями про те, що територіальні центри комплектувань та соціальної підтримки є незаконними органами та у них відсутні повноваження та підстави вручати повістки про виклик військовозобов`язаним;
- протоколом огляду публікації в ютуб-каналі « ІНФОРМАЦІЯ_3 » від 13.05.2024, на якому ОСОБА_4 , виступаючи у прямому ефірі, публічно створив інформацію, що представники ІНФОРМАЦІЯ_5 є незаконними збройними формуваннями та злочинцями. В подальшому вказаний відеозапис був опублікований ОСОБА_16 на ютуб-каналі;
- протоколами допитів свідків військовослужбовців Збройних сил України ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 які повідомили, що бід час оповіщення військовозобов`язаного на території гаражного кооперативу «Металург» у м. Запоріжжя, ОСОБА_4 разом з іншими здійснював перешкоджання військовослужбовцям Збройних сил України;
- протоколами проведення впізнання за фотознімками з військовослужбовцями ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та ОСОБА_23 , які впізнали ОСОБА_4 та інших осіб, які перешкоджали здійсненню військовослужбовцями ЗСУ оповіщення військовозобов`язаного;
- протоколами допитів свідків військовослужбовців Збройних сил України ОСОБА_24 та ОСОБА_14 , які повідомили про всі обставини перешкоджання їх законній діяльності з оповіщення громадянина ОСОБА_15 з боку ОСОБА_4 , яке відбулося 11.03.2024 по вул. Жуковського в м. Запоріжжя;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 , який повідомив, що 11.03.2024 під час оповіщення його представниками ІНФОРМАЦІЯ_12 на АДРЕСА_3 , він зателефонував чоловікові на ім`я ОСОБА_25 , якого бачив в ютуб-каналі, що той постійно допомагає, коли представники ІНФОРМАЦІЯ_5 вручають повістки та попросив про допомогу. Після приїзду разом з іншими невідомими трьома жінками, ОСОБА_25 почав говорити представникам РТЦК та СП, що у них немає підстав та повноважень та що закони, на які посилаються військовослужбовці, не підписані та не мають ніякої юридичної сили. Після цього ОСОБА_25 сказав ОСОБА_26 - ОСОБА_27 йти та сідати до нього в машину. Пізніше в спілкуванні ОСОБА_25 , останній сказав ОСОБА_26 - ОСОБА_27 , що у представників ІНФОРМАЦІЯ_5 взагалі немає підстав та повноважень та вони незаконне збройне формування;
- іншими матеріалами кримінального провадження.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
При цьому слідчий суддя виходить з тих міркувань, що об`єктивна сторона інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення полягає у перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань, але конкретні способи, форми і засоби такого перешкоджання прямо законом не визначені, а отже можуть бути різноманітними і не мають самостійного значення для кримінально-правової кваліфікації. Отже, не можна виключати, що таке перешкоджання може полягати в поширенні завідомо недостовірної інформації щодо нібито незаконності запроваджених у державі мобілізаційних заходів, повноважень, прав та обов`язків органів державної влади, місцевого самоврядування, органів військового управління та їх службових осіб у сфері мобілізації і мобілізаційної підготовки, з метою підриву їх авторитету перед суспільством, створення у суспільстві атмосфери недовіри до Збройних Сил України, формування суспільної думки щодо прийнятності і схвальності поведінки щодо ухилення від військового обліку та участі у мобілізаційних заходах.
Додані до клопотання матеріали досудового розслідування підтверджують факт вчинення ОСОБА_4 діяння, що з об`єктивної сторони полягало у поширенні через мережу Інтернет неправдивої інформації щодо природи правових відносин, що виникають між державою та громадянином у зв`язку з проведенням мобілізаційних заходів, припустимості відмови від виконання обов`язків громадянина щодо військового обліку та мобілізації з надуманих підстав, що мало ознаки підбурювання невизначеного кола осіб до ухилення від отримання повісток про явку до центрів комплектування та соціальної підтримки, що врешті-решт не виключає перешкоджання діяльності Збройних Сил України щодо поповнення особового складу для забезпечення ефективного захисту та оборони держави.
Також слідчий суддя враховує, що питання щодо обґрунтованості підозри, а також посилань підозрюваного на нібито низку порушень його процесуальних прав, було предметом дослідження під час розгляду Запорізьким апеляційним судом апеляційної скарги підозрюваного на ухвалу слідчого судді про обрання запобіжного заходу, коли суд апеляційної інстанції дійшов однозначного висновку про обґрунтованість підозри.
При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу немає підстав для іншого висновку.
Отже, не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої (такої, що не є явно необґрунтованою) підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на потерпілого;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення;
- ризик того, що підозрюваний може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема, доказами на обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - можуть бути документи, довідки про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що вказані у клопотанні ризики, на підставі яких підозрюваний був взятий під варту, продовжують існувати і мають високу ступінь вірогідності, що є підставою для продовження тримання підозрюваного під вартою.
Так, діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким злочином, що тягне покарання у виді позбавлення волі строком до восьми років. Ця обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спро.бі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
Крім того, вже в межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 вже допустив поведінку, що свідчить про його здатність ігнорувати вимоги процесуального закону і не виконувати процесуальні обов`язки підозрюваного.
Так, ОСОБА_4 не з`явився без поважних причин у судові засідання з розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, призначені 17.05.2024, у тому числі у порядку приводу.
Також установлено, що 21.05.2024 підозрюваний ОСОБА_4 не з`явився у судове засідання з розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу без поважних на те причин.
Постановою слідчого від 01.06.2024 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у розшук та затримано 05.06.2024.
Досудовим розслідуванням також установлено, що ОСОБА_4 упродовж тривалого часу не має оподатковуваних джерел доходів, за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 не проживає. Під час обшуку 14.05.2024, установлено його місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_5 . Указана адреса не є постійним місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 , оскільки 05.06.2024 його затримано за адресою: АДРЕСА_6 , де він тимчасово проживав окремо від близьких родичів. Крім того, у листах ОСОБА_18 вказує адресу листування: АДРЕСА_7 , де також не проживає. Таким чином ОСОБА_4 не має постійного місця проживання. Також ОСОБА_4 систематично ухилявся від явки до суду, може вчиняти незаконний вплив на свідків, учасників кримінального провадження.
З урахуванням особи підозрюваного, зокрема того, що він офіційно непрацевлаштований, систематичного оподатковуваного доходу не має, конкретного і сталого роду занять не має, існує за рахунок випадкових заробітків, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення в тому, що у разі незастосування до підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу, останній може переховуватись від органу досудового слідства або суду та впливати на свідків.
Також слідчий суддя бере до уваги, що однією з підстав обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий суддя вказав те, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України, у яких підозрюється ОСОБА_4 вчинені за попередньою змовою групою осіб, проти вжиття військовослужбовцями Збройних Сил України мобілізаційних заходів, під час дії воєнного стану, і така діяльність ОСОБА_4 може продовжуватися.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.
У зв`язку з цим при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя констатує, що ОСОБА_4 в судовому засіданні продовжував висловлюватись в тому сенсі, що він заперечує (або вдає, що заперечує) прості та очевидні факти об`єктивної дійсності, як-от факт існування України як визнаної міжнародним співтовариством держави суб`єкта міжнародного права, що виникла і існує з 1991 року, факт наявності у нього громадянства України і обов`язків, що випливають з цього факту, факт наявності у центрів комплектування та соціальної допомоги повноважень у сфері військового обліку та мобілізаційної підготовки, факт наявності повноважень у слідчого, прокурора, слідчого судді тощо.
Відтак, існує ризик того, що у разі звільнення з-під варти підозрюваний, знову отримавши доступ до інформаційних технологій, продовжить здійснювати діяльність, що матиме ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, та одночасно отримає можливість перешкоджати об`єктивному розслідуванню вже вчинених діянь як шляхом впливу на свідків, так і шляхом приховування, знищення або спотворення речей і документів, що мають доказове значення, але з тих чи інших причин ще не зібрані стороною обвинувачення.
На виконання вимог ст. 194 КПК України слідчим суддею вивчалась можливість застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначеним ризикам.
Слідчий суддя визнає неможливим застосовувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент розгляду слідчим суддею клопотання про обрання запобіжного заходу жодна особа не виявила наміру поручитись за виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання, застави або домашнього арешту, на переконання слідчого судді, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також не усунуть ризиків, існування яких встановлено слідчим суддею.
Слідчий суддя бере до уваги, що продовження строку тримання під вартою обумовлене виключно об`єктивною неможливістю завершити досудове розслідування до спливу строку раніше продовженого запобіжного та необхідністю зберегти запобіжний вплив на підозрюваного у зв`язку з цим.
На підставі абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя не вбачає підстави для визначення розміру застави як умови звільнення підозрюваного з-під варти.
При вирішенні питання про тривалість продовження строку запобіжного заходу слідчий суддя бере до уваги, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05.07.2024 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжений до шести місяців, тобто до 14.11.2024. Відтак, продовження строку запобіжного заходу в межах цього строку не буде перевищувати строку досудового розслідування.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого відділу розслідування злочинів, вчинених в умовах збройного конфлікту, СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на шістдесят днів, з триманням у Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», без права звільнення під заставу.
Строк тримання під вартою обчислювати з 04.09.2024 по 02.11.2024 включно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 13 год. 30 хв. 06.09.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1