Провадження № 1-в/161/525/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2024 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань подання провідного інспектора Луцького МВ філії ДУ "Центр пробації" в Волинській області ОСОБА_3 про приведення вироку Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог діючого законодавства,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

З подання вбачається, що засуджений ОСОБА_4 перебував на обліку в Луцькому МВ філії ДУ "Центр пробації" в Волинській області з 26 травня 2022 року відповідно до вироку Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2022 року.

У мотивувальній частині зазначеного вироку встановлено, що ОСОБА_4 своїми умисними протиправними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням в сховище, повторно, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, чим заподіяв на момент вчинення правопорушення по епізоду від 10 липня 2020 року, майнову шкоду на суму 1155 грн. 20 коп. Станом на 01 січня 2020 року два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян становили 2102 грн. Таким чином вартість викраденого майна на момент вчинення правопорушення становила менше 2102 грн. Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 року № 3886-ІХ (далі Закон) збільшені межі застосування Кодексу України про адміністративні правопорушення за вчинення правопорушень, зокрема викрадення чужого майна. Так, відповідно до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати вважається дрібним, якщо його вартість на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Особа, яка засуджена за діяння, караність якого законом усунена, згідно ч. 2 ст. 74 КК України підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку з зазначеним, посилаючись на вимоги п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України, ст.ст. 4, 5 КК України, ст. 58 Конституції України, Закон України «Про внесення змін до Кодексу про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року, провідний інспектор просить привести вирок суду у відповідність до чинного законодавства.

В судове засідання представник Луцького МВ філії ДУ "Центр пробації" у Волинській області та засуджений не з`явились, хоча належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, водночас, представник Луцького МВ філії ДУ "Центр пробації" у Волинській області подала суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності та підтримання подання в повному обсязі.

Заслухавши думку прокурора, яка заперечувала щодо задоволення подання, оглянувши та дослідивши матеріали судового провадження і особової справи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає до задоволення.

Згідно із положеннями ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Ч. 6 ст. 3 КК України передбачено, що зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) встановлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП, настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до вироку Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2022 року ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 1 січня 2020 року становив 2102 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, на час вчинення (у 2020 році) ОСОБА_4 діяння, за яке він засуджений вищевказаним вироком суду від 11 квітня 2022 року, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, становить 2102 грн. (1051*2=2102).

Так, вартість викраденого майна, що встановлена вищевказаним вироком суду від 11 квітня 2022 року за епізодом від 10 липня 2020 року становила 1155 грн. 20 коп., тобто вказаний епізод не є кримінально караними, оскільки вартість викраденого майна за цим епізодом не перевищує 2 (два) неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (менше 2102 грн.)

Разом з цим, вироком Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2022 року ОСОБА_4 також засуджено за епізоди крадіжки від 10 липня 2020 року та 15 липня 2020 року (ч. 3 ст. 185 КК України), при чому, вартість викраденого майна за цими епізодами становила 9104 грн. 83 коп. та 5223 грн відповідно, тобто сума викраденого ОСОБА_4 майна більша 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що є кримінальним правопорушенням, кримінальна караність якого не усунена.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 призначено покарання за всіма епізодами злочинної діяльності за ч. 3 ст. 185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він, протягом іспитового строку, тривалістю 3 (три) роки, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, підстави, передбачені ч. 2 ст. 74 КК України, для його звільнення від призначеного судом покарання відсутні.

При цьому, слід зазначити, що суд, з огляду на зміст положень ст. 74 КК України, звільняє засудженого саме від покарання призначеного судом за конкретною статтею (частиною статті) КК України, а не приводить вирок суду у відповідність до Закону шляхом виключення з вироку суду епізодів, які після набрання чинності Законом № 3886-IX від 18.07.2024 відносяться до дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, тобто епізодів у яких вартість такого майна на момент вчинення правопорушення (1 січня відповідного року) становила до 2 (двох) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, Законом України № 3886-ІХ, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні провідного інспектора Луцького МВ філії ДУ "Центр пробації" в Волинській обласёті ОСОБА_3 про приведення вироку Сихівського районного суду м. Львова від 11 квітня 2022 року щодо засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , у відповідність до вимог діючого законодавства - відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Луцький міськрайонний суд Волинської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1