КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 752/4838/24 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/5674/2024 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 рокувідмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_6 , в інтересах ОСОБА_7 , про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 21.05.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого суддіГолосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року та її скасувати. Постановити нову ухвалу, якою скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 21.05.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, щослідчим суддею проігноровано доводи сторони захисту про застосування стороною обвинувачення при кваліфікації дій ОСОБА_7 норм, які не підлягають застосуванню при кваліфікації дій за ч. 1 ст. 255-2 КК України, а саме встановлення статусу осіб, які здійснюють злочинний вплив за ознаками визначеними для ст. ст. 255, 255-1, 255-3 КК України, а не ст. 255-2 КК України, порушення права на захист підозрюваного в частині нерозуміння ним та не роз`яснення йому у вчиненні якого злочину, передбаченого Кримінальним Кодексом України, він підозрюється, що призводить до неможливості захисту.

Апелянт вказує на те, що суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, є спеціальним, а саме це особа - яка є представником злочинної організації, організованої злочинної групи або особа, яка здійснює злочинний впив.

Зі змісту підозри вбачається, що ОСОБА_7 будучи особою, яка здійснює злочинний вплив, прийняв участь у злочинному зібранні (сходці) осіб, які здійснюють злочинний вплив.

Так, сторона захисту звертає увагу на особу підозрюваного ОСОБА_7 як на особу, що не являється членом злочинних організацій, організованих злочинних груп, та особою, яка здійснює злочинний вплив.

В змісті повідомлення про підозру сторона обвинувачення відносить ОСОБА_7 до категорії осіб таких як "Кримінальний авторитет".

Проте, якщо злочинне зібрання (сходка) здійснюється без осіб, виключно з числа представників злочинної організації, організованої злочинної групи або особи, які здійснюють злочинний вплив, то це зібрання не являється злочинним зібранням (сходкою).

Крім того, кримінальну відповідальність у злочинному зібранні (сходці) несуть тільки особи, які перелічені в диспозиції ст. 255-2 КК України, а саме - представники злочинної організації, організованої злочинної групи або особи, які здійснюють злочинний вплив, що або організували таке зібрання або брали в ньому участь.

Якщо ж особа не відноситься до жодної з вказаних категорій, то вона не являється суб`єктом ст. 255-2 КК України, а отже і не підлягає кримінальній відповідальності за ст. 255-2 КК України.

Так, апелянт вважає, що законодавець відніс застосування поняття "злочинного впливу" для статей ст. ст. 255, 255-1, 255-3 КК України, та не відніс до ст. 255-2 КК України.

Апелянт зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, через відсутність відповідної нормативної бази в Кримінальному законодавстві України.

Крім того, апелянт зауважує на тому, що відсутність в нормах КК України формулювання вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, особами, які здійснюють злочинний вплив, позбавляє сторону захисту можливості фактичного здійснення захисту, через незрозумілість що це за особи, які здійснюють злочинний вплив в розумінні ст. 255-2 КК України, та за якими ознаками встановлювати є вони такими особами чи ні. Це в свою чергу порушує право на захист ОСОБА_7 .

На обґрунтування вимог поданого клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що оскаржувану ухвалу стороною захисту отримано 13.08.2024, про що свідчить розписка про отримання ухвали.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника, який підтримав апеляційну скаргу в повному обсязі та просив її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, вважаючи оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням обставин, щодо пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року, які викладені в клопотанні захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , колегія суддів вважає їх поважними, на підставі чого приходить до висновку щодо поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів,відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000538 від 27.10.2024 року за підозрою ОСОБА_7 та інших осіб у вчиненні кримінальних правопорушень.

21.05.2024 слідчим СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_10 здійснено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, а саме в участі у злочинному зібранні (сходці) осіб, які здійснюють злочинний вплив, для координації злочинної діяльності, у тому числі розподілу доходів, одержаних злочинним шляхом, сфер злочинного впливу.

22.07.2024 захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва зі скаргою про скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 21.05.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

На обґрунтування вимог поданої скарги захисник зазначив, що норм щодо такого поняття як «злочинний вплив» для ст. 255-2 КК України нема в національному законодавстві, то і осіб які такий вплив здійснюють не існує, а значить і вчинення кримінального правопорушення особами, які «здійснюють злочинний вплив» у формі зібрання (сходки), тобто кримінального правопорушення передбаченого ст. 255-2 КК України - неможливе.

На переконання захисника, до внесення відповідних змін до Кримінального закону України про поняття «злочинний вплив» та «осіб, які здійснюють злочинний вплив» - вчинення такими особами та здійснення дій, які можуть кваліфікуватися як «злочинний вплив» виключає можливість трактувати певні дії злочином, а осіб, такими, що є спеціальним суб`єктами ст. 255-2 ККК України.

В даному випадку прокурор та слідчий самостійно з своїх особистих переконань чи трактувань надали підозрюваному ОСОБА_7 статусу особи, яка «здійснює злочинний вплив».

Відтак, захисник зазначає, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, через відсутність відповідної нормативної бази в Кримінальному законодавстві України.

07.08.2024 ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва відмовлено у задоволенні вказаної скарги захисника.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в скарзі захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 21.05.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, перевірялись судом при розгляді даної скарги. При цьому було враховано позицію захисника в підтримку поданої скарги та прокурора, який заперечував щодо її задоволення, досліджено докази сторони обвинувачення та захисту, з`ясовані інші обставини, які мають значення при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що за своїм змістом повідомлена ОСОБА_7 21.05.2024 підозра відповідає вимогам ст. 277 КПК України, при її врученні були дотримані вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_7 був причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 було здійснено в порядку, передбаченому КПК України, а зміст такого повідомлення відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

Дане рішення слідчого судді, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 21.05.2024 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, в повній мірі дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки, як допустимих.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 21.05.2024 за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України і містить усі необхідні відомості.

Так, згідно оскаржуваного повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України.

Як убачається зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 21 травня 2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, за формою та змістом вказане повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить усі передбачені вказаною статтею відомості, у тому числі зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру. Під час вручення повідомлення про підозру було дотримано вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, які давали можливість дійти висновку про ймовірну причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, та вручено в день його складання.

Таким чином, підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що стороною обвинувачення при кваліфікації дій ОСОБА_7 застосовано норми, які не підлягають застосуванню при кваліфікації дій за ч. 1 ст. 255-2 КК України, а саме встановлення статусу осіб, які здійснюють злочинний вплив за ознаками визначеними для ст. ст. 255, 255-1, 255-3 КК України, а не ст. 255-2 КК України, а також, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 255-2 КК України, не містить викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, через відсутність відповідної нормативної бази в Кримінальному законодавстві України, на переконання колегії суддів, фактично зведені до питань доведеності винуватості, наявності складу інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відтак, під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст. ст. 276-278 КПК України, які б стали підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Під час вирішення питання щодо скасування повідомлення про підозру оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Поновити захиснику ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 07 серпня 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4