У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 червня 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Криве Озеро Миколаївської області, мешкає в АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 313, ч. ч. 1, 2 ст. 317 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000835.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст рішення слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 червня 2024 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17.08.2024 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати відносно ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник ОСОБА_6 зазначає, що відповідно змісту ухвали, до закінчення дії попередньої ухвали про тримання підозрюваного під вартою, слідчим необхідно провести ряд слідчих дій, проте вказані слідчі дії не залежать від підозрюваного ОСОБА_5 та вони не зазначені у ризиках, на які посилається слідчий.

Захисник звертає увагу на те, що на даний час підозрюваний ОСОБА_5 свою вину інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, а відтак відносно останнього можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, з визначенням відповідного розміру застави.

На думку апелянта, ризики, які слугували підставою для застосування запобіжного заходу, значно зменшились, а ризики впливу на свідків та знищення речей і документів у кримінальному провадженні не доведені.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

Відділом Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000835 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 313, ч. ч. 1, 2 ст. 317 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 , переслідуючи корисливу мету та мотив незаконного збагачення, діючи всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», вирішив зайнятись злочинною діяльністю, пов`язаною з незаконним збутом наркотичних засобів на території Первомайського району Миколаївської області, а також до інших населених пунктів України.

З метою реалізації свого злочинного наміру ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_5 створити групу осіб, до участі в якій планував залучити осіб, з якими підтримував довірчі відносини. Крім того, ОСОБА_8 запропонував ОСОБА_5 збувати вогнепальну зброю та бойові припаси, отримані незаконним шляхом. Останній, усвідомлюючи протиправність даної пропозиції, при цьому, бажаючи систематично отримувати власну майнову вигоду від незаконного збуту наркотичних засобів, вогнепальної зброї та боєприпасів, керуючись корисливим мотивом, прийняв пропозицію ОСОБА_8 та дав свою добровільну згоду на спільну злочинну діяльність.

Здійснюючи дії, направлені на створення групи осіб для подальшого вчинення злочинів, ОСОБА_8 , окрім ОСОБА_5 , залучив до неї ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , запропонувавши останнім прийняти участь у незаконному збуті наркотичних засобів в Первомайському районі Миколаївської області та до інших населених пунктів України.

ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправність даної пропозиції, при цьому, бажаючи систематично отримувати власну майнову вигоду від незаконного збуту наркотичних засобів, керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію ОСОБА_8 та дали свою добровільну згоду на спільну злочинну діяльність.

Відповідно до розробленого ОСОБА_8 плану, ОСОБА_5 відведені функції щодо фасування та пакування наркотичних засобів, збуту наркотичних засобів споживачам, як при особистій зустрічі, так і безконтактним шляхом. При цьому, в разі збуту наркотичних засобів безконтактним шляхом (закладки, схованки) ОСОБА_5 для оплати вказував номер банківської картки ОСОБА_8 . Під час збуту наркотичних засобів при особистій зустрічі, ОСОБА_5 отримував готівкові кошти безпосередньо від покупця. Крім того, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_8 збував вогнепальну зброю та боєприпаси. Також ОСОБА_5 повинен був координувати злочинну діяльність ОСОБА_11 .

На ОСОБА_11 покладений обов`язок збувати наркотичні засоби на території Первомайського району при безпосередній зустрічі з покупцями. Наркотичні засоби для збуту ОСОБА_11 отримував від ОСОБА_5 . При цьому, частину від отриманих грошових коштів, ОСОБА_11 повинен перераховувати на банківську картку ОСОБА_8 .

На ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покладені функції щодо фасування та пакування наркотичних засобів, збуту наркотичних засобів споживачам безконтактним шляхом через відправлення посилок «Новою поштою» по території України.

Всі учасники групи обізнані про дії один одного і направляли свої зусилля на досягнення єдиного для всіх злочинного результату отримання незаконного прибутку від незаконного збуту наркотичних засобів.

Отже, у період з серпня 2023 року по 20.03.2024 р. ОСОБА_8 , за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , діючи з корисливих мотивів, незаконно збували наркотичні засоби на території Первомайського району Миколаївської області та інших населених пунктів України.

Крім того, ОСОБА_5 добровільно, умисно, незаконно надавав ОСОБА_13 , приміщення господарської споруди, яка перебувала у його користуванні та розташована біля ставка ОСОБА_8 неподалік від домоволодіння АДРЕСА_2 , з метою спільного незаконного вживання наркотичного засобу «канабісу» шляхом куріння за допомогою саморобного пристрою.

Крім того, встановлено, що ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , діючи в супереч положенням Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 р. № 576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 р. № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», у невстановленому в ході слідства місці, у невстановлений час та спосіб та у не встановленої особи, незаконно придбав вогнепальне зброю, а саме 9-мм пістолет Макарова, № б/н, 1984 р.в. з патроном до нього та корпус оборонної осколкової ручної гранати РГО з ударно-дистанційним запалом УДЗ, які при конструктивному поєднанні утворюють вибуховий пристрій промислового виготовлення військового призначення - оборонну осколкову ручну гранату РГО, яка відноситься до бойових припасів основного призначення. Незаконно придбану вогнепальну зброю разом з патроном та гранату ОСОБА_8 за попередньою змовою з ОСОБА_5 незаконно зберігав за адресою АДРЕСА_2 , маючи намір на подальший незаконний збут.

Виконуючи задумане, реалізуючи свій прямий злочинний умисел, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_8 за допомогою ОСОБА_5 реалізував вогнепальну зброю з патроном до неї та гранату.

Крім того, ОСОБА_8 у невстановлений слідством день та час, але не пізніше 02.02.2024 р., у невстановленому місці, у невстановленої особи діючи всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», незаконно придбав психотропну речовину - амфетамін у невизначеній на даний час кількості, яку за попередньою змовою з ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 незаконно зберігав за адресою АДРЕСА_2 з метою подальшого збуту на території Первомайського району Миколаївської області та до інших населених пунктів України.

Крім того, ОСОБА_5 20.03.2024 р. в період часу з 12.00 год. до 13.00 год., діючи повторно, умисно, незаконно, посягаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, в порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995 р. № 60/95-ВР, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та зловживанню ними» від 15.02.1995 р. № 62/95-ВР, наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 р., постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 р. з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів, будучи особою, яка систематично вживає наркотичні засоби та психотропну речовину, в силу чого достовірно знає про порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, прекурсорів на території України, а так само про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, переслідуючи корисливу мету, направлену на надання приміщення для незаконного вживання наркотичних засобів, навмисно надав приміщення гаража, яке перебувало у його користуванні та розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , для незаконного вживання наркотичних засобів іншим особам.

Крім того, у невстановлений період часу, але не пізніше 20.03.2024 р. ОСОБА_5 вирішив повторно незаконно зберігати особливо небезпечні наркотичні засоби, обіг яких заборонено - канабіс та екстракт канабісу, а також особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP. В подальшому, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи з прямим умислом, ОСОБА_5 в результаті викурювання канабісу через саморобні пристрої для куріння, що являють собою полімерно-металевий предмет з отворами в середині, металевий предмет у вигляді трубки із отворами всередині, та предмет, схожий на скляну ємність, з металевими вставками, із двома отворами у верхній частині, в один з яких вмонтовано полімерну трубку чорного кольору, отримав екстракт канабісу загальною масою, в перерахунку на висушену речовину становить 0,5554 г, який разом з особливо-небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 0,2921 г та особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, маса якої в складі речовини становить 0,0368 г зберігав у автомобіля марки «БОГДАН » (2013), чорного кольору, номер двигуна НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , що перебував у його користуванні та знаходився за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 22.03.2024 р. відносно підозрюваного ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, до 18.05.2024 р. включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.05.2024 р. відносно підозрюваного ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування, тобто до 20.06.2024 р., без визначення розміру застави.

06.06.2024 р. ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 263, ч. ч. 2, 3 ст. 307, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 313, ч. ч. 1, 2 ст. 317 КК України.

14.06.2024 р. слідчим суддею Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000835 продовжено до 5 місяців, тобто до 20.08.2024 р.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Своє клопотання слідчий мотивував наявністю обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , тяжкістю кримінальних правопорушень, наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не відпали, та необхідністю проведення у кримінальному провадження ряду слідчих процесуальних дій, які неможливо провести до закінчення дії попередньої ухвали про тримання ОСОБА_5 під вартою.

Врахувавши, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, характер ймовірно вчинених кримінальних правопорушень, в тому числі, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів, дані про особу підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які не зменшились та не відпали, необхідністю проведення слідством ряду процесуальних дій, за результатами яких, вирішити питання про проведення додаткових слідчих дій, слідчий суддя дійшов висновку про можливість продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, вивчивши матеріали надані судом, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Відповідно до вимог ст. ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені ст. 219 цього Кодексу.

За змістом ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовжені строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе що обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного слідує, що рішення суду про застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження строку дії такого запобіжного заходу буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень Європейського суду.

ЄСПЛ наголосив, що п. 3 ст. 5 Конвенції гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження. У рішеннях «Кудла проти Польщі» та «МакКей проти Сполученого Королівства» ЄСПЛ констатував, що основною метою ст. 5 Конвенції, якою гарантовані загальні принципи щодо права на судовий розгляд протягом розумного строку або звільнення під час провадження, є запобігання свавільному або необґрунтованому позбавленню свободи. Безперервне тримання під вартою є виправданим лише за умови, якщо у справі наявний значний суспільний інтерес, який переважає принцип поваги до особистої свободи.

Конвенцією покладається обов`язок вжити заходи до забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Відповідно до правової позиції, сформованої ЄСПЛ, для продовження строку тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку. Суд вказав, що сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи, в іншому випадку суд може змінити запобіжний захід на більш м`який.

Як зазначив ЄСПЛ у справі «Летельє проти Франції», особлива тяжкість деяких злочинів викликає таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення принаймні протягом певного часу. За виняткових обставинах, цей момент може бути врахований у світлі Конвенції, у всякому разі в тій мірі, в якій внутрішнє право визнає поняття порушення публічного порядку внаслідок скоєння злочину. Однак цей фактор можна вважати виправданим і необхідним, тільки, якщо є підстави вважати, що звільнення затриманого реально порушить публічний порядок, або якщо цей порядок дійсно перебуває під загрозою. Попереднє затримання не має передбачати покаранню у вигляді позбавлення свободи, не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Вказані вимоги закону та норм міжнародного права слідчим суддею дотримані, а також оцінені у сукупності всі обставини, які відповідно до ст. 178 КПК України, враховуються при продовженні запобіжного заходу.

Продовження строку дії запобіжного заходу стає можливим за наявності ризиків. Ризик це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування та розгляду судом кримінального провадження (способу життя, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків, тощо).

Матеріали кримінального провадження містять дані, які вказують на наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик переховування ОСОБА_5 від слідства та суду, виходячи з обставин інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та можливого покарання, за найтяжчий з яких передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна.

Зважаючи на обставини кримінального правопорушення в якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_14 , того, що на даний час, на території України продовжує діяти воєнний стан, частина територій Миколаївської та Херсонської областей перебувають під тимчасовою окупацією ВС РФ, ведуться активні бойові дії, тому ризик вчинення іншого кримінального правопорушення також є дійсним.

З урахуванням того, що досудове розслідування триває, встановлюються обставини кримінальних правопорушень інкримінованих не тільки ОСОБА_5 , а й іншим особам у даному кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає, що ризик знищення, сховання або спотворення будь-яких речей чи документів, які має істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення є доведеним.

Оцінюючи наявність ризику незаконного впливу на свідків або інших підозрюваних у кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує, те, що підозрюваний ОСОБА_5 обізнаний про осіб, які збували та яким збувались наркотичні речовини, тому перебуваючи на волі, може незаконно впливати, як на інших підозрюваних, так і на свідків кримінального правопорушення, з метою зміни їх показань.

Крім того, зважаючи на встановленні органом досудового розслідування обставини кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності, пов`язаної, як з незаконним придбанням, зберіганням та збутом особливо небезпечних наркотичних засобів, так і незаконним збутом вогнепальної зброї у період воєнного стану, існує ймовірність продовження ОСОБА_5 злочинної діяльності або вчинення інших кримінальних правопорушень.

Отже, доводи захисника про недоведення прокурором існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними, в цій частині, рішення слідчим суддею прийнято на основі об`єктивно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому досліджені всі матеріали провадження та наведені в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про те, що саме така міра запобіжного заходу, як тримання під вартою, забезпечить виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, і, застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не забезпечить на даній стадії досудового розслідування кримінального провадження, виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою, зокрема необхідністю проведення слідчим ряду процесуальних дій, у виді отримання висновків експертів та виконання вимог ст. 290 КПК України.

Перевіривши мотиви прийнятого судового рішення, апеляційний суд установив, що при вирішенні питання про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою, слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу, конкретні обставини кримінального провадження та особу підозрюваного, вимоги закону та існуючу практику Європейського Суду з прав людини.

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України від 16.05.2013 р., яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді, що у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи підозрюваного та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, правових підстав для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає, підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_6 не має, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 червня 2024 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ _______________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3