Справа № 148/1454/24
Провадження №1-кс/148/423/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року м. Тульчин

Слідчий суддя Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина клопотання слідчого Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000211, відомості про яке внесено до ЄРДР 10.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Тульчин Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_2 , українцю, громадянину України, з середньою-спеціальною освітою, раніше неодноразово судимого, востаннє 07.05.2020 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 263 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки,-

встановив:

Слідчий Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_4 звернувся в суд з вказаним вище клопотанням, яке погоджено з прокурором Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 .

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області перебуває кримінальне провадження № 0000211 від 10.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи неодноразово судимим, востаннє 30.03.2021 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років 2 місяців позбавлення, звільнившись 10.05.2022 по відбуттю строку покарання з місць позбавлення волі та знаючи при цьому, що на розгляді Тульчинського районного суду Вінницької області перебувають обвинувальні акти у кримінальних провадженнях № 0000267 від 02.06.2019 та № 0000213 від 09.06.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України, Вінницького міського суду Вінницької області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000396 від 24.02.2024 за ч. 1 ст. 263 КК України та Шевченківського районного суду м. Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000038 від 27.02.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України на шлях виправлення не став та вчинив нові кримінальні правопорушення проти громадської безпеки за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим слідством спосіб час та місці, не маючи відповідного дозволу, умисно, незаконно придбав та зберігав у невстановленому органом досудового розслідування місці до 17.06.2024, 1 (один) металевий предмет еліпсоподібної форми зеленого кольору з ребристою поверхнею схожий на корпус ручної гранати типу «Ф1» з маркуванням 20 1073977Т та циліндричний предмет до якого прикріплена зигзагоподібна пластина, який за своїми зовнішніми ознаками схожий на УЗГРМ (запал) з маркуванням 41-77 УЗГРМ 583, які згідно висновку експерта в конструктивному поєднанні між собою - є оборонною осколковою ручною гранатою Ф-1 промислового виготовлення військового призначення, яка відноситься до бойового припасу.

Далі, ОСОБА_5 розуміючи, що оборонна осколкова ручна граната Ф-1 є бойовим припасом промислового виготовлення військового призначення та будь-які дії з вказаним предметом, без передбаченого законом дозволу є незаконними та протиправними, вирішив всупереч вимогам Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 16 червня 2020 року № 459 та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2012 № 576 та вимог Наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» її продати, тим самим збути бойовий припас.

Далі ОСОБА_5 , з метою збуту бойового припасу, домовився з особою під зміненими анкетними даними ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_3 , про продаж йому вищевказаного бойового припасу за грошові кошти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут бойового припасу, ОСОБА_5 попередньо домовився з ОСОБА_7 про місце і час збуту, у невстановленому органом досудового розслідування місці 17.06.2024 (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) забрав попередньо сховавший бойовий припас та переніс до домовленого з ОСОБА_7 місця та 17.06.2024 близького 18:00 год. по АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, без передбаченого законом дозволу, за грошову винагороду в сумі 2500 гривень, умисно, незаконно збув ОСОБА_7 оборонну осколкову ручну гранату Ф-1 промислового виготовлення військового призначення.

Крім того, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне носіння, зберігання, придбання та збут бойових припасів, без передбаченого законом дозволу, у невстановлений досудовим слідством спосіб час та місці, не маючи відповідного дозволу, умисно, незаконно придбав та зберігав у невстановленому органом досудового розслідування місці до 21.06.2024, 2 (два) гранатометні постріли іноземного виробництва з наявними маркуваннями на них FUZE. PIBD M550 AMJ19B06-002 та в нижній частині M118 AСN19A048-001, які відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності ВВТС ГУНП у Вінницькій області, належать до категорії «Небезпечний» та 8 (вісім) магазинів до автоматичної зброї типу АК споряджені патронами калібру 5,45 мм на яких наявні маркування 5,45 мм, в яких містились патрони калібру 5,45 мм в загальній кількості 243 (двісті сорок три) штуки.

Далі, ОСОБА_5 розуміючи, що, 2 (два) гранатометні постріли іноземного виробництва та 243 (двісті сорок три) патрона калібру 5,45 мм є бойовими припасами та будь-які дії з вказаним предметом, без передбаченого законом дозволу є незаконними та протиправними, вирішив всупереч вимогам Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 16 червня 2020 року № 459 та «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2012 № 576 та вимог Наказу МВС України № 622 від 21.08.1998 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів» їх продати, тим самим збути бойові припаси.

Далі, ОСОБА_5 , з метою збуту бойових припасів домовився з особою під зміненими анкетними даними ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителем АДРЕСА_3 , про продаж йому вищевказаних бойових припасів за грошові кошти.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут бойових припасів ОСОБА_5 попередньо домовився з ОСОБА_7 про місце і час збуту, у невстановленому органом досудового розслідування місці, 21.06.2024 (більш точний час органом досудового розслідування не встановлено) забрав попередньо сховавші 2 (два) гранатометні постріли іноземного виробництва та 8 (вісім) магазинів до автоматичної зброї типу АК споряджених 243 (двісті сорока трьома) патронами калібру 5,45 мм та переніс до домовленого з ОСОБА_7 місця та 21.06.2024 близького 17:15 год. по АДРЕСА_5 , ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, без передбаченого законом дозволу, за грошову винагороду в сумі 8000 гривень, умисно, незаконно збув ОСОБА_7 2 (дві) гранатометні постріли іноземного виробництва з наявними маркуваннями на них FUZE. PIBD M550 AMJ19B06-002 та в нижній частині M118 AСN19A048-001, які відповідно до довідки про категорію вибухонебезпечності ВВТС ГУНП у Вінницькій області, належать до категорії «Небезпечний» та 8 (вісім) магазинів до автоматичної зброї типу АК споряджені патронами калібру 5,45 мм на яких наявні маркування 5,45 мм, в яких містились патрони калібру 5,45 мм в загальній кількості 243 (двісті сорок три) штук.

21.06.2024 о 18:00 год. в межах вказаного кримінального провадження згідно п. 2 ч. 1 ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано. 22.06.2024 йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у носінні, зберіганні, придбанні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Також 22.06.2024 ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області №148/1454/24 підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком 60 діб, тобто до 19 серпня 2024 року включно.

У зв`язку із складністю кримінального провадження та неможливістю закінчити його у двохмісячний строк, строк досудового розслідування на підставі постанови виконувача обов`язків керівника Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_8 продовжено до трьох місяців, тобто до 22.09.2024, оскільки необхідно отримати результати висновку судової психіатричної експертизи, а також провести тимчасовий доступ до документів, що має важливе значення для кримінального провадження, зокрема для визначення остаточної кваліфікації суспільно небезпечного діяння, яке інкримінується підозрюваному ОСОБА_5 .

Необхідність продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтована тим, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а також, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли.

А тому слідчий просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.09.2024

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали в повному обсязі за обставин, викладених вище. Вважають, що запобіжний захід у виді тримання під вартою підозрюваному слід продовжити, адже інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 . Ризики передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а тому може переховуватись від суду та слідства, може впливати на свідків, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має стійких соціальних зв`язків та не працює. Також просили врахувати, що ОСОБА_5 , неодноразово судимий, але на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, маючи не погашену судимість за злочин проти громадської безпеки. Просили клопотання задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили щодо клопотання слідчого та просили обрати підозрюваному більш мякий запобіжний захід, посилаючись на те, що він має постійне місце проживання по АДРЕСА_2 . А також в нього батько є інвалідом, хворіє та потребує сторонньої допомоги. І саме таку допомогу йому надавав ОСОБА_5 . Також вважають, що прокурором не доведено існування ризиків, які б вказували на необхідність продовження найсуворішого запобіжного заходу, та неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу. Просили в задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши думку учасників щодо нього, дослідивши надані докази, слідчий суддя доходить наступного.

Пунктом 9 ч. 2 ст. 131 КПК України визначено, що заходами забезпечення кримінального провадження є: запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам, переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За змістом ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Також суд враховує, що відповідно до частини першої статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Також слідчим суддею приймається до уваги, що відповідно до ч. 1 ст. 176 КПК України тримання під вартою є найбільш суворішим запобіжним заходом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладених у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз.5 п. 18 Листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).

У зв`язку з чим суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», особу обвинуваченого, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому в разі доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення у їх взаємозв`язку з можливими ризиками.

Так, встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в даному кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_5 обрано ухвалою слідчого судді Тульчинського районного суду Вінницької області від 22.06.2024, строк його спливає 19.08.2024. Підставою для його застосування стали ризики, передбачені п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 та обґрунтована підозра у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі від 3 до7 років.

На переконання суду, ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , не зменшились та не перестали існувати. Перебуваючи на волі, він може ухилитись від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має стійких соціальних зв`язків та стримуючих факторів: не працює, своєї сімї не має, посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та злочинів проти громадської безпеки, востаннє - за ч. 1 ст. 263 КК України. Крім того, підозрюваний може впливати на свідків, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки досудове розслідування ще не завершене.

Доводи сторони захисту про те, що у підозрюваного є батько, який хворіє та потребує опіки і допомоги підозрюваного, крім слів, жодними доказами не підтверджені.

Отже, з врахуванням тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, яке має високий ступінь суспільної небезпеки, існуючих ризиків, які не змінилися з часу обрання запобіжного заходу, особи підозрюваного, який посередньо характеризується за місцем проживання, раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів та злочинів проти громадської безпеки, не має жодних стримуючих факторів та стійких соціальних зв`язків, слідчий суддя не вбачає ґрунтовних підстав та можливості застосування щодо ОСОБА_5 більш мякого запобіжного заходу, не повязаного з позбавленням волі, як на тому наполягала сторона захисту, як такого, що достатній для запобіганню наявним ризикам та виконанню підозрюваним процесуальних обов`язків. Слідчий суддя вважає, що таким запобіжним заходом в даному випадку може бути саме тримання під вартою.

З огляду на вказане слідчий суддя доходить висновку про обгрунтованість клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає, що воно підлягає задоволенню.

Разом з цим, враховуючи положення ч. 3 ст. 183, п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, суд вважає, що розмір застави, визначений підозрюваному як альтернатива згідно ухвали слідчого судді від 22.06.2024 в сумі 60560 грн., теж має продовжувати свою дію, оскільки такий її розмір під загрозою її втрати утримуватиме підозрюваного від намірів та спроб порушувати покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, при цьому не буде таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу, це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилось би на безальтернативне.

В разі внесення підозрюваним застави, на нього слід покласти обов`язки, передбачені пп. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 350 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 22.09.2024.

Визначити розмір застави, який здатний забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, у розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб в сумі 60560 грн., після внесення якої ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

З дня внесення застави строком на два місяці покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- не залишати межі Тульчинського району, Вінницької області, без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання;

- здати до відповідних державних органів паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 15.08.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1