Провадження №: 1-кс/752/5613/24
У Х В А Л А

25 липня 2024 року слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Голосіївського районного суду м. Києва, подане в рамках кримінального провадження № 0000027 від 16.02.2022, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України, клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим та м. Севастополя ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

встановив:

до слідчого судді надійшло вищевказане клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Іркутськ, російської федерації, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовує тим, що встановлено, що у зв`язку з реалізацією проголошеного в Україні Євроінтеграційного курсу розвитку держави через практичну підготовку та подальше підписання Угоди про асоціацію між Україною та Європейським Союзом як реальну загрозу економічним та геополітичним інтересам РФ, упродовж 2013 року у представників влади РФ, виник умисел на вчинення протиправних дій на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості України, зміну меж її території та державного кордону на порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Зокрема, розглядаючи елементами такої загрози втрату впливу РФ на політичні та економічні процеси в Україні, поглиблення співпраці України з НАТО та високу ймовірність денонсації угод щодо тимчасового перебування Чорноморського флоту РФ (далі ЧФ РФ) на території України в Автономній Республіці Крим та в місті Севастополі (далі АР Крим), вказані представники влади РФ вирішили в разі невідворотності вказаних демократичних процесів, які відбувалися в Україні, поєднуючи свої дії з політичними, дипломатичними, економічними та інформаційними заходами реалізувати вказаний злочинний умисел шляхом ведення агресивної війни проти України з використанням підпорядкованих підрозділів ЗС РФ, у тому числі, дислокованих на підставі міжнародних угод на території АР Крим, а також із залученням інших осіб, у тому числі громадян України та РФ та вчинення інших злочинів.

Одним із першочергових етапів реалізації злочинного умислу щодо ведення агресивної війни проти України передбачалося здійснення прихованого вторгнення найбільш підготовлених та мобільних підрозділів ЗС РФ, у тому числі спеціального призначення, на територію АР Крим для посилення підрозділів ЧФ РФ у здійсненні військової окупації території півострову Крим шляхом силових захоплень та взяття під контроль будівель і споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі та здійснення силового впливу на їх діяльність; блокування та взяття під контроль військових частин Збройних Сил України (далі ЗС України), ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі ДПС України), підрозділів Внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ України (далі ВВ МВС України) для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії РФ, оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості; пошкодження військових об`єктів ЗС України, які мають важливе оборонне значення; перекриття та блокування авіаційного, транспортного та морського сполучення АР Крим з метою ізоляції АР Крим та недопущення пересування на півострів із материкової частини України військових підрозділів ЗС України та представників правоохоронних органів для протидії збройній агресії РФ. Одночасно ці дії планувалося провести у чіткій взаємодії з військовими козацькими товариствами під виглядом місцевого населення АР Крим, з представниками так званої «самооборони», з мобілізованими на такі акції громадянами РФ та проросійсько-налаштованими активістами з числа місцевого населення АР Крим.

Для приховування збройного вторгнення на територію України та подальшого виправдання своїх дій вказаними особами співучасниками злочину було прийнято рішення активно використати протестний потенціал населення окремих регіонів України, в тому числі АР Крим, для організації та проведення незаконних сепаратистських проросійських референдумів на шкоду територіальної цілісності та недоторканості України. Кінцевою метою ведення агресивної війни проти України на території півострова Крим передбачалося відторгнення окупованих територій від України шляхом організації та проведення псевдореферендуму та подальше їх приєднання до складу РФ, тобто їх анексія.

Для забезпечення схвалення та підтримки громадянами РФ, у тому числі десятками тисяч російських громадян, котрі проживали в межах дислокації російських гарнізонів ЧФ РФ на території АР Крим, злочинних діянь на шкоду суверенітету і територіальної цілісності та недоторканості України, представники влади РФ з грудня 2013 року по лютий 2014 року організували із застосуванням засобів масової інформації розпалювання в Україні національної ворожнечі шляхом ведення інформаційно-пропагандистської підривної діяльності, при цьому вказуючи на хибність Європейського вектору розвитку зовнішніх відносин України, подаючи викривлену інформацію щодо подій, які відбувались в Україні, здійснюючи спотворення свідомості частини населення України з метою зміни світоглядних настанов, зародження сумніву в необхідності та доцільності спільного існування в рамках самостійної, унітарної, суверенної держави України з європейським вектором розвитку, підбурюючи до міжетнічних конфліктів та розпалюючи сепаратистські настрої серед населення південно-східних регіонів України. При цьому, підживлювались антиукраїнські та проросійські настрої серед населення АР Крим, розпалювалась міжнаціональна ворожнеча між етнічними росіянами та корінним народом Криму - кримськими татарами, усіляко нагніталися ксенофобські настрої серед російськомовних жителів Криму.

Починаючи з 19.02.2014 розпочато збройне вторгнення збройних сил російської федерації (далі - зс рф), приховане твердженням керівників рф про переміщення військових підрозділів в рамках звичайної ротації сил Чорноморського флоту, які у взаємодії з військовослужбовцями Чорноморського флоту рф та іншими підрозділами зс рф здійснили блокування й захоплення адміністративних будівель і ключових об`єктів військової та цивільної інфраструктури України, забезпечивши військову окупацію території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя.

Згідно зі статтями 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14.12.1974 № 3314 (XXIX), серед іншого визначено, що агресією є застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави. При цьому, як акт агресії незалежно від оголошення війни, кваліфікується вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не мала, яка є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини. Вказаний збройний конфлікт у виді окупації російською федерацією Кримського півострову триває і по цей час.

Бажаючи, зокрема, представити спробу анексії Кримського півострову як волевиявлення місцевого населення, приховати безпосередню участь підрозділів ЗС РФ та інших силових формувань у веденні агресивної війни, країною-окупант під приводом охорони громадського порядку, зокрема, захисту від «націоналістів», «майданівців», «бойовиків Правого сектору» ініційовано створення незаконних збройних формувань, які мали діяти під негласним контролем спецслужб РФ.

Завданням зазначених НЗФ визначено участь у силових діях, з метою реалізації плану країни-окупанта з встановлення ефективного контролю над територією Кримського півострову, зокрема, шляхом блокування та фізичного захоплення об`єктів транспортної інфраструктури, військових об`єктів Збройних Сил України, інших військових формувань, органів державної влади та місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, з метою подальшої анексії Кримського півострову, як частини території України в межах міжнародно визнаних кордонів.

Особовий склад НЗФ формувався переважно з етнічних росіян, громадян РФ, осіб з низьким соціальним статусом з числа мешканців Кримського півострову, а також спеціально прибувших з цією метою з території РФ, у тому числі представників «козацьких» формувань.

Забезпечення формування НЗФ особовим складом розпочалось не пізніше 22.02.2024 та первинно відбувалося шляхом запису «всіх бажаючих» до складу НЗФ, що здійснювалося невстановленими особами з числа проросійськи налаштованих рухів, як то партія "Руська єдність", організація «Руська община Криму» в агітаційних палатках в публічних місцях, а також під час проведення мітингів.

Керівництво НЗФ з моменту його створення здійснювалося

ОСОБА_9 , який підпорядковувався безпосередньо ОСОБА_10 .

Вказане формування мало організаційну структуру військового типу, характеризувалося єдиноначальністю, підпорядкованістю, ієрархічністю, встановлені правила поведінки, та відповідальність за їх порушення, а його учасники носили камуфляжну форму та були озброєні придатними для використання вогнепальною зброєю, зокрема автоматами конструкції Калашникова «АК-47», або його модифікацій («АК-74», «АКС-74», «АКС-74У»), пістолетами, боєприпасами та вибуховими речовинами. Крім того, у зазначеному збройному формуванні було визначено механізм вступу до нього, порядок проходження служби, в кожному структурному підрозділі ставились завдання щоденної діяльності, які полягали в здійсненні методами військових операцій силової підтримки незаконно створених структур, придушенні організованого опору населення на окупованій території, встановленні режиму військового стану, збройному протистоянні правоохоронним органам державної виконавчої влади України, залякування населення, захопленням адміністративних будівель органів державної влади, місцевого самоврядування, та інших тяжких і особливо тяжких правопорушень, що призводить до дестабілізації суспільно-політичної ситуації у державі.

Так, склад зазначеного НЗФ «Самооборона Криму» становив в лютому - березні 2014 року не менше 1100 осіб. Вказане формування дислокувалось в різних населених пунктах АР Крим, керівництво ним здійснювалося «командувачем полком НЗФ «Самооборона Криму» ОСОБА_9 , та розподілялось на структурні підрозділи (роти), командири яких були підпорядковані та підзвітні безпосередньо ОСОБА_9 , виконуючи його накази та вказівки.

У кожному структурному підрозділі НЗФ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » ставились завдання щоденної діяльності, які полягали в здійсненні методами військових операцій силової підтримки військових армії рф, переслідування громадян України на території м. Сімферополя, депортації населення, протистояння правоохоронним органам державної виконавчої влади України, нападі на підприємства, установи, організації, громадян.

Учасники НЗФ «Самооборона Криму» діяли на підтримку російських військ, приймали участь у блокуванні українських військових частин та інших установ, підприємств, організацій на території Автономної Республіки Крим, встановленні над ними контролю, перешкоджання роботі, зупинки функціонування, здійснювали спільні чергування на укомплектованих зброєю блокпостах. Особи з числа мешканців Автономної Республіки Крим, які входили до складу НЗФ «Самооборона Криму», з метою здійснення шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України, у тому числі від`єднання Автономної Республіки Крим від території України та приєднання до території рф, захоплювали українських військовослужбовців, журналістів та активістів, здійснювали напади на підприємства, установи, організації, зокрема: захоплення адміністративної будівлі Верховної ради Автономної Республіки Крим, Сімферопольського аеропорту, будівель прокуратури, міліції, служби безпеки АР Крим та інших.

У подальшому, на підставі «Закону Республіки Крим « ІНФОРМАЦІЯ_4 », ухваленого «державною радою Республіки Крим» від 11 червня 2014 року, та відповідно до «Постанови Ради Міністрів Республіки Крим» від 23 липня 2014 року № 217 (25 липня 2014 р. №105-рг), учасників НЗФ було «легалізовано» в організації, що діяла за законами РФ - «Крымский республиканский штаб «ІНФОРМАЦІЯ_5 », у формі «державної казенної установи».

Знаючи про початок діяльності не передбаченого законами України збройного формування «Самооборона Криму», громадянин України ОСОБА_7 , діючи умисно, сприяючи армії рф в окупації та подальшому відділенні території кримського півострова від України, усвідомлюючи незаконність створення вказаного формування, з метою участі у його діяльності, та у нападі на підприємства, установи, організації, після співбесіди з «лідерами» незаконного збройного формування « Самооборона Криму », ознайомившись з встановленими правилами поведінки, правами та обов`язками учасника вказаного збройного формування, будучи достовірно обізнаним, що останнє не відноситься до збройних формувань, передбачених законодавством України, розуміючи роль та мету діяльності, 23.02.2014 в м. Сімферополь,

АР Крим, вступив до вказаної організації. При цьому був призначений на посаду заступника командира «4 роти НЗФ « ІНФОРМАЦІЯ_3 », і до його обов`язків входило загальне керівництво підлеглими йому бійцями у складу вказаної роти та виконання вказівок вищестоящих керівництва вказаного НЗФ.

У подальшому, діючи умисно, з метою зміни меж території України, спільно із іншими членами «Самооборони Криму», виконуючи вказівки вищестоящих керівників організації, надавав допомогу рф та військовим рф, які незаконно діяли на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя.

Так, у період з 23.02.2014, ОСОБА_7 виконував завдання щодо охорони мітингів проросійських сил та захоплення адміністративних будівель на території м. Сімферополь Автономної Республіки Крим.

Зокрема, 26.02.2014, ОСОБА_7 , прибувши до адміністративної будівлі Верховної Ради Автономної Республіки Крим, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де проводився мітинг на підтримку територіальної цілісності і недоторканості України, діючи умисно, з метою недопущення впливу учасників мітингу на діяльність депутатів ВР АР Крим, будучи заступником командира «4 роти НЗФ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » брав участь у здійсненні розгону «про-українськи» налаштованого населення та захопленні приміщення адміністративної будівлі Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Крім цього, 28.02.2014 ОСОБА_7 прибув за адресою: АДРЕСА_3 , та приймав активну участь у діяльності вказаного незаконного збройного формування та наданні допомоги військовослужбовцям збройних сил країни агресора а саме приймав участь у захопленні аеропорту «Сімферополь». А також здійснював агітацію щодо підтримки майбутнього «референдуму» в підтримку приєднання території АР Крим до складу російської федерації.

В подальшому 13.04.2014 урочисто на площі м. Сімферополь ОСОБА_7 разом з іншими представниками НЗФ «Самооборона Криму» був нагороджений представниками окупаційної влади медаллю «За защиту Крыма».

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в участі у діяльності не передбаченого законом збройного формування тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 260 КК України.

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_7 , з метою вчинення умисних дій, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, будучи громадянином України та пенсіонером міністерства внутрішніх справ, перебуваючи у м. Сімферополі, 23.02.2014 вступив у ряди незаконного збройного формування під назвою «Самооборона Криму». При цьому він розумів, що основним завданням новоствореної організації буде допомога проросійським політичним партіям, що діють на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також військовим іноземної держави, яка вчинила акт збройної агресії проти України у допомозі блокувати та захоплювати критичні інфраструктурні, адміністративні та військові об`єкти.

Таким чином, ОСОБА_7 усвідомлював, що діяльність вказаної організації спрямована на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності і недоторканості України.

Однак, незважаючи на це, діючи свідомо, 26.02.2014, ОСОБА_7 , прибувши до адміністративної будівлі Верховної Ради Автономної Республіки Крим, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де проводився мітинг на підтримку територіальної цілісності і недоторканості України, діючи умисно, з метою недопущення впливу учасників мітингу на діяльність депутатів ВР АР Крим, будучи заступником командира «4 роти НЗФ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » брав участь у здійсненні розгону «про-українськи» налаштованого населення та захопленні приміщення адміністративної будівлі Верховної Ради Автономної Республіки Крим.

Крім цього, 28.02.2014 ОСОБА_7 прибув за адресою: АДРЕСА_3 , та приймав активну участь у діяльності вказаного незаконного збройного формування та наданні допомоги військовослужбовцям збройних сил країни агресора а саме приймав участь у захопленні аеропорту «Сімферополь». А також здійснював агітацію щодо підтримки майбутнього «референдуму» в підтримку приєднання території АР Крим до складу російської федерації.

За діяльність у незаконному збройному формуванні ОСОБА_7 , 13.04.2014 урочисто, публічно, у присутності населення м. Сімферополь, нагороджений представниками окупаційної влади медаллю «За защиту Крыма».

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється в умисних діях, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовоюгрупою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII від 02.02.2014).

Крім цього, встановлено, що ОСОБА_7 , з метою вчинення умисних дій, що мали на меті зміну меж території або державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, вчинених за попередньою змовою групою осіб, будучи громадянином України та пенсіонером міністерства внутрішніх справ, перебуваючи у м. Сімферополі, 23.02.2014 вступив у ряди незаконного збройного формування під назвою «Самооборона Криму». При цьому він розумів, що основним завданням новоствореної організації буде допомога проросійським політичним партіям, що діють на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а також військовим іноземної держави, яка вчинила акт збройної агресії проти України у допомозі блокувати та захоплювати критичні інфраструктурні, адміністративні та військові об`єкти.

Таким чином, ОСОБА_7 усвідомлював, що діяльність вказаної організації спрямована на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності і недоторканості України.

Однак, незважаючи на це, діючи свідомо, займаючи посаду командира «9 роти НЗФ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » незаконного збройного формування «Самооборона Криму», 26.02.2014, ОСОБА_7 , прибувши до адміністративної будівлі Верховної Ради Автономної Республіки Крим, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , де проводився мітинг на підтримку територіальної цілісності і недоторканості України, діючи умисно, з метою недопущення впливу учасників мітингу на діяльність депутатів ВР АР Крим, будучи заступником командира «4 роти НЗФ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » брав участь у здійсненні розгону «про-українськи» налаштованого населення та захопленні приміщення адміністративної будівлі Верховної Ради Автономної Республіки Крим, що в подальшому посприяло прийняттю 27 лютого 2014 року депутатами Верховної Ради Автономної Республіки Крим, всупереч чинного законодавства України, під тиском «про-російських» політичних сил, які представляла політична партія «Руська Єдність» та залякуванню з боку представників незаконних збройних формувань, рішення про проведення не передбаченого законодавством України референдуму з питаннями про входження Автономної Республіки Крим до складу Росії на правах суб`єкта Російської Федерації або відновлення Конституції Республіки Крим від 1992 року і залишення Криму у складі України.

Крім цього, 28.02.2014 ОСОБА_7 прибув за адресою: АДРЕСА_3 , та приймав активну участь у діяльності вказаного незаконного збройного формування та наданні допомоги військовослужбовцям збройних сил країни агресора а саме приймав участь у захопленні аеропорту «Сімферополь». А також здійснював агітацію щодо підтримки майбутнього «референдуму» в підтримку приєднання території АР Крим до складу російської федерації.

За діяльність у незаконному збройному формуванні ОСОБА_7 , 13.04.2014 урочисто, публічно, у присутності населення м. Сімферополь, нагороджений представниками окупаційної влади медаллю «За защиту Крыма».

Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у вчинення державної зради, тобто діянні, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (в редакції Закону № 2341-ІII від 02.02.2014).

Одночасно з цим встановлено, що 17.03.2023, під час дії воєнного стану, з метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що внаслідок збройної агресії Російської Федерації вчинено тимчасову окупацію території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, а з 24.02.2022 - повномасштабне збройне вторгнення на територію суверенної держави України, перебуваючи в студії «Радио Крым» за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , являючись гостем ефіру, у денний час здійснив публічний виступ у ефірі радіокомпанії « ІНФОРМАЦІЯ_6 » з одночасним записом та відтворенням виступу на інтернет-сторінці мережевого видання радіокомпанії « ІНФОРМАЦІЯ_6 » за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_7 ,тобто використовуючи засоби масової інформації, здійснив виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, заперечення тимчасової окупації частини території України.

Зокрема, ОСОБА_7 висловлює думку, що перемога буде на їхньому боці, а також інформує, що дуже вдячний чотирнадцятому року і за зустріч з дружиною і за те, що ввійшли до складу росії.

Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у здійсненні виправдовування та заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, запереченні тимчасової окупації частини території України, з використанням засобів масової інформації, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 436-2 КК України (в редакції № 2110-IX від 03.03.2022).

Повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України обґрунтовується наступними доказами: протоколом огляду відомостей інтернет-сайту «РадиоКрым» у загальнодоступній мережі Інтернет від 08.08.2023, яким зафіксовано виступ ОСОБА_7 ; протоколом огляду відомостей інтернет-сайту «РадиоКрым» у загальнодоступній мережі Інтернет від 09.08.2023, яким зафіксовано виступ ОСОБА_7 ; висновок експерта № СЕ-19-24/4696-ЛД результатами судово-лінгвістичної експертизи від 13.03.2024; протоколом огляду відомостей інтернет-сайтів у загальнодоступній мережі Інтернет від 11.05.2023, яким зафіксовано фотографії ОСОБА_7 ; протоколом огляду відомостей інтернет-сайтів у загальнодоступній мережі Інтернет від 19.01.2024, яким зафіксовано фотографії ОСОБА_7 ; протоколом огляду відомостей інтернет-сайтів у загальнодоступній мережі Інтернет від 19.01.2024, яким зафіксовано фотографії ОСОБА_7 ; протоколом огляду відомостей інтернет-сайтів у загальнодоступній мережі Інтернет від 19.01.2024, яким зафіксовано фотографії ОСОБА_7 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 29.12.2023; протоколом впізнання за участю свідка ОСОБА_12 від 29.12.2023; протоколом огляду відомостей інтернет-сайту у загальнодоступній мережі Інтернет від 01.01.2024, яким зафіксовано факт участі ОСОБА_7 в НЗФ «Самооборона Криму»; висновком експерта №27762/23-35 результатами судової портретної експертизи від 19.12.2023; іншими доказами в своїй сукупності.

20.05.2024 слідчим у кримінальному провадженні - слідчим слідчого управління Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та м. Севастополі за погодженням із прокурором відділу прокуратури Автономної Республіки Крим, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 особисто вручено не було, оскільки останній перебуває на території Автономної республіки Крим, яка тимчасово окупована російською федерацією, яка відповідно до постанови Верховної Ради України від 27.01.2015 № 129-VIII «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» визнана державою-агресором.

Як зазначено у відповіді Департаменту міжнародно-правового співробітництва на лист №19/1/1-55вих-22 від 18.08.2022, згідно із інформацією начальника Департаменту документального забезпечення Офісу Генерального прокурора №33-271вн-22 від 26.03.2022 АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних відправлень призначення Російської Федерації. Можливість здійснювати відправлення поштової кореспонденції до вказаної країни на теперішній час відсутня. Відповідно, за вищевикладених умов немає можливості виконати вимоги Кримінального процесуального законодавства України та міжнародних договорів щодо вжиття необхідних заходів з метою отримання правової допомоги у кримінальному провадженні на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим.

Окрім того, відповідно до офіційної заяви Міністерства закордонних справ України щодо розриву дипломатичних відносин із Російською Федерацією від 24.02.2022 на доручення Президента України МЗС України розпочало процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права.

Повний текст повідомлення про підозру ОСОБА_7 20.05.2024 опубліковано на офіційному вебсайті Національної поліції України.

20.05.2024 ОСОБА_7 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та про нову підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

24.05.2024 постановою слідчого ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук, оскільки за отриманою оперативною інформацією на виконання доручення, отримано інформацію, що підозрюваний переховується за межами України.

Згідно з статтею 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію. Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Відповідно до ст. 135 КПК України, повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора.

Так, повістки про виклик ОСОБА_7 , на 29.01.2024, 30.01.2024, 31.01.2024 - опубліковано в газеті «Урядовий кур`єр» від 24.01.2024 за № 17 (7677), та на офіційному вебсайті Офісу Генерального прокурора 24.01.2024.

Так, 29.01.2024, 30.01.2024, 31.01.2024 підозрюваний ОСОБА_7 до органу досудового розслідування не з`явився, поважних причин неприбуття не повідомив.

Відповідно до рапорту працівника ВКП ГУНП в АР Крим та м. Севастополі підозрюваний ОСОБА_7 державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями Донецької, Луганської областей та тимчасово окупованою територією АР Крим не перетинав, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_7 переховується на території Автономної Республіки Крим, яка окупована державою-агресором - російською федерацією.

Таким чином вищевказані факти свідчать, що підозрюваний ОСОБА_7 переховується від органів досудового розслідування та суду на території Автономної Республіки Крим, яка окупована державою-агресором - російською федерацією, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб, передбачений КПК України і вказують на причетність підозрюваного до вчинення зазначених злочинів, при цьому, таке цілком узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, який неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчинені правопорушення передбачає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що зазначена особа могла вчинити правопорушення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Влох проти Польщі»).

Підставою для обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стала обґрунтована підозра останнього у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, уже переховується від органів досудового розслідування та суду, може вчинити інший злочин.

Санкцією ч. 1 ст. 111 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, проживає на території держави-агресора РФ, а тому в разі обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням можливості вільно пересуватись територією країни, може вживати заходів для уникнення кримінальної відповідальності за скоєне шляхом переховування від органів досудового розслідування. Окрім того, відповідно до рапорту працівника ДЗІСД НП України підозрюваний ОСОБА_7 державний кордон України та лінію розмежування з тимчасово окупованими територіями Донецької, Луганської областей та тимчасово окупованою територією АР Крим не перетинав, що є достатньою підставою вважати, що ОСОБА_7 переховується на території держави-агресора - Російської Федерації. 2) незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншу невстановлену досудовим розслідуванням особу, з якою вчинив кримінальне правопорушення, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 на даний час переховується від органів досудового розслідування та суду на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим. 4) вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 перебував в лавах незаконного збройного формування, що підтримувалось російською федерацією та може в подальшому бути задіяний у здійсненні збройної агресії відносно України.

Враховуючи суспільно небезпечний характер вищевказаного злочину та покарання у вигляді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його судом винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків у кримінальному провадженні, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним зазначеного злочину, вчинити нові злочини, а тому з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладених обставин жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім виключного запобіжного заходу - тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Враховуючи складну суспільно-політичну ситуацію на даний час та повномасштабне збройне вторгнення РФ на територію України, за умов проведення відповідними силовими підрозділами України бойових дій, направлених на протистояння ЗС рф та деокупацію окремих територій України, небезпека вчинення підозрюваним вищезазначених дій носить підвищений характер, а відтак такі обставини вимагають більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, що також узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому доводи.

Захисник заперечував, вважав, що підозра є необґрунтованою.

Вивчивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

Зважаючи на викладене, те, що наявні достатні підстави вважати, що підозрюваний перебуває на тимчасово окупованій території, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав, з якими закон пов`язує можливість вирішення питання про обрання особі запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного.

Так, ОСОБА_7 в рамках зазначеного кримінального провадження підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 111, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Слідчий суддя вважає доведеними ризики, які встановлено органом досудового розслідування, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, передбачених у ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_7 може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких та особливо тяжкого злочинах, переховується на окупованій території; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншу невстановлену досудовим розслідуванням особу, з якою вчинив кримінальне правопорушення, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 перебував в лавах незаконного збройного формування, що підтримувалось російською федерацією та може в подальшому бути задіяний у здійсненні збройної агресії відносно України.

Вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя у відповідності до ст. 177, 178 КПК України враховує тяжкість покарання за інкриміновані діяння, та вважає наявними підстави для обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для запобігання зазначеним ризикам, відтак клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, слідчим суддею не вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою разом із визначенням розміру застави відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України лише після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 32, 110, 131, 132, 176-178, 183, 184, 193, 372, 376 КПК України, -

постановив:

клопотання - задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іркутськ російської федерації, громадянину України, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1