Справа № 308/8894/24
У Х В А Л А

Іменем України

07 серпня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/387/24, за апеляційною скаргою прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2024 року відмовлено в задоволенні погодженого прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 0000274, відомості про кримінальне правопорушення в якому 03.04.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових за ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , тимчасово не працюючого, із середньою освітою, не одруженого, раніше не судимого,

запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Цією ухвалою щодо ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, заборонивши йому залишати місце свого проживання за адресою:

АДРЕСА_1 на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу, кожного разу у визначений ними час; не відлучаться із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні №0000274 від 03 квітня 2024 року щодо обставин вказаного кримінального провадження; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Встановлено строк дії ухвали до 20 липня 2024 року включно.

У клопотанні вказується на те, що слідчим відділенням відділу поліції № 1 Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000274, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 03 квітня 2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, через державний кордон України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану», з корисливих мотивів. З цією метою, у невстановлений досудовим розслідуванням точний час та місці, ОСОБА_7 підшукав на території Закарпатської області двох осіб призовного віку, які за грошові кошти погодились на своє незаконне переправлення через Державний кордон України в напрямку Румунської Республіки. Ними виявились дві особи із зміненими анкетними даними ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_3 , які за винагороду в сумі по 9 000 (дев`ять тисяч) доларів США із кожного, погодились на свій незаконний перетин Державного кордону України до Словацької Республіки.

Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, підтверджується зібраними доказами та матеріалами кримінального провадження, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення; показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 04.04.2024 та 22.05.2024; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.05.2024; протоколом огляду місця події від 21.05.2024; протоколом затримання особи ОСОБА_7 - підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення від 21.05.2024; показами підозрюваного ОСОБА_7 від 22.05.2024.

З огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , дані про особу підозрюваного та фактичні обставини, за яких ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, слідчий стверджує про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, які на думку слідчого дають підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для їх запобігання та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Тому, слідчий просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

В ухвалі слідчого судді вказується на те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яка підтверджується доданими до клопотання матеріалами. Також, взявши до тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , та фактичні обставини його вчинення, а також дані про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочину. Непереконливими слідчий суддя визнав доводи клопотання про наявність ризиків незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки такі ґрунтуються на припущеннях, а не на конкретних фактах. Тому, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування не доведено, що застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання встановленого ризику та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного. У зв`язку з цим, взявши до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_7 раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, слідчий суддя дійшов до висновку про те, що для забезпечення потреб досудового розслідування та належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 буде достатнім застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали слідчого судді. Посилається на те, що висновок слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю є безпідставним, оскільки фактичні обставини інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, його тяжкість та міра покарання, яке загрожує підозрюваному, а також дані про особу підозрюваного, дають обґрунтовані підстави вважати, що останній, усвідомлюючи, що йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків з метою зміни ними показів чи відмови від таких, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Прокурор звертає увагу на те, що в мотивувальній частині ухвали слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років, що не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності сторони захисту та сторони обвинувачення, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 405 та ст. 422 КПК України, не перешкоджає її розгляду. З матеріалів судового провадження вбачається, що вказані сторони належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги та не подавали клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день, а від прокурора ОСОБА_10 та захисника ОСОБА_11 надійшли заяви про проведення судового засідання без їхньої участі.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, основні доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Статтею 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статі 184 цього Кодексу повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України кримінального правопорушення.

Обгрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується доданими до клопотання доказами, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення; показами свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 від 04.04.2024 та 22.05.2024; протоколами пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.05.2024; протоколом огляду місця події від 21.05.2024; протоколом затримання особи ОСОБА_7 - підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення від 21.05.2024; показами підозрюваного ОСОБА_7 від 22.05.2024.

На підставі цих доказів слідчий виніс повідомлення ОСОБА_7 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що вказаний висновок сторонами кримінального провадження не оспорюється.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Обґрунтованим, на думку колегії суддів, є і висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення злочину.

Погоджуючись із цим висновком, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя обґрунтовано взяв до уваги тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , фактичні обставини його вчинення та тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі доведення його вини у вчиненні злочину - позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

При цьому, на переконання колегії суддів, слідчий суддя обґрунтовано визнав непереконливими доводи клопотання про наявність ризиків незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки такі ґрунтуються на припущеннях, а не на конкретних фактах.

Жодних доказів, які б із достовірністю підтверджували наявність цих ризиків, не додано і до апеляційної скарги.

Тому, апеляційний суд вважає обґрунтованим та належним чином вмотивованим і висновок слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги і те, що стороною обвинувачення не надано доказів, які б свідчили про наявність у підозрюваного ОСОБА_7 намірів перешкоджати кримінальному провадженню, а також про те, що інший, більш м`який, запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 .

Тому, апеляційний суд вважає, що доводи слідчого та прокурора в цій частині ґрунтуються на припущеннях, які не підтверджені будь-якими доказами як під час розгляду слідчим суддею клопотання, так і апеляційним судом під час розгляду апеляційної скарги.

Разом із тим, до апеляційної скарги прокурором не додано доказів, які б із певною вірогідністю свідчили, що менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою, у тому числі цілодобовий домашній арешт, не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 .

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

При прийнятті судового рішення беруться до уваги положення, які містяться у п. п. 3 і 4 ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, колегія суддів зазначає, що сама по собі тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , не може бути безумовною підставою для продовження щодо нього найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ця обставина повинна враховуватись у сукупності разом з іншими обставинами.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що при розгляді клопотання слідчий суддя, взявши до уваги вищенаведені обставини, вимоги кримінального процесуального закону та дані про особу підозрюваного (раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується), дійшов до належних та обґрунтованих висновків про відмову в задоволенні клопотання про продовження щодо підозрюваного ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про можливість застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, які ґрунтуються на вимогах закону та доданих до клопотання матеріалах, у зв`язку із чим, визнаються апеляційним судом обґрунтованими й належним чином вмотивованими.

Доводи апеляційної скарги про наявність ризиків, передбачених п. п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі ґрунтуються на припущеннях та не підтверджені жодними доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що в мотивувальній частині ухвали слідчий суддя зазначив, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 7 років, що не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, колегія суддів визнає такими, що не спростовують висновків слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Тому, доводи апеляційної скарги про те, що висновок слідчого судді про можливість застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю є безпідставним, апеляційний суд визнає такими, що не знаходять свого підтвердження та спростовуються наведеними вище судженнями.

Разом із тим, слідчим суддею встановлено строк дії запобіжного заходу відповідно до вимог ч. 6 ст. 181 КПК України, а також обґрунтовано, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, покладено на ОСОБА_7 передбачені п. п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що строк дії оскаржуваної ухвали закінчився 20 липня 2024 року.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без зміни.

Керуючись ст. ст. 176-181, 183, 194, 199, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2024 року у справі № 308/8894/24 щодо підозрюваного за ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_7 , - залишити без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді