ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року

м. Київ

справа № 163/2496/23

провадження № 51-1865 км 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу начальника Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури Волинської області на ухвалу Волинського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року щодо повернення апеляційної скарги у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000211.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 06 лютого 2024 року задоволено скаргу адвоката ОСОБА_6 та скасовано повідомлення про підозру від 30.11.2023 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року апеляційну скаргу прокурора на ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 06 лютого 2024 року про скасування повідомлення про підозру від 30 листопада 2023 року ОСОБА_7 повернутоособі, яка її подала, разом з усіма доданими до неї матеріалами, апеляційне провадження закрито.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу апеляційного суду від 22 лютого 2024 року через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Посилаючись на положення статей 36, 37 КПК України зазначає, що як старший групи прокурорів у кримінальному провадженні він мав відповідні повноваження для звернення до апеляційного суду зі скаргою. Однак, не перевіривши його повноважень прокурора, апеляційний суд безпідставно задовольнив клопотання сторони захисту з підстав, що апеляційна скарга подана неналежним прокурором. В обґрунтування своєї позиції також посилається на висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 27 листопада 2019 року в справі

№ 629/847/15-к.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор підтримала доводи касаційної скарги.

Від захисника ОСОБА_6 надійшло клопотання про проведення касаційного розгляду за його відсутності.

Мотиви Суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла наступних висновків.

За правилами ч. 1 ст. 438 КПК України підставою для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції, зокрема, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ст. 370 КПКУкраїни судове рішенняповинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.Обґрунтованим є рішення, ухвалене компетентним судом на підставі об'єктивно з'ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частина 3 статті 399 КПК України визначає підстави для повернення апеляційної скарги, однією з яких є подача апеляційної скарги особою, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги має бути належним чином обґрунтованим, із зазначенням мотивів чому особа, яка подала апеляційну скаргу, не входить до кола тих осіб, які мають право на апеляційне оскарження судового рішення у конкретному кримінальному провадженні у розумінні ч. 1 ст. 393 КПК України.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, до Волинського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні - начальника Любомльського відділу окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 06 лютого 2024 року, якою задоволено скаргу адвоката ОСОБА_6 та скасовано повідомлення про підозру від 30.11.2023 ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358

КК України.

Ухвалою від 22 лютого 2024 року апеляційний суд скаргу прокурора повернув, обґрунтувавши своє рішення тим, що прокурор ОСОБА_8 участі в судовому засіданні під час розгляду скарги адвоката ОСОБА_6 про скасування повідомлення про підозру від 30 листопада 2023 року ОСОБА_7 не брав, не є прокурором вищого рівня, а тому, відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 КПК України, не має право на оскарження вказаної ухвали слідчого судді.

Однак, колегія суддів не погоджується з ухвалою апеляційного суду про повернення апеляційної скарги прокурора з огляду на таке.

Пунктом 6 частини 1 статті 393 КПК України закріплено право прокурора на апеляційне оскарження судових рішень.

Разом з тим подавати апеляційну (касаційну) скаргу на судове рішення, з яким не погоджується сторона обвинувачення, може не будь який прокурор системи прокуратури України, а лише той, кому таке право надано законом.

Згідно з ч. 4 ст. 36 КПК України право на подання апеляційної чи касаційної скарги, заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами мають також незалежно від їх участі в судовому провадженні прокурори вищого рівня: Генеральний прокурор (особа, яка виконує його обов`язки), його перший заступник та заступники, заступник Генерального прокурора - керівник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури (особа, яка виконує його обов`язки), його перший заступник та заступник, керівник обласної прокуратури, його перший заступник та заступники.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2019 року (справа № 629/847/15-к, провадження № 13-70 кс 19), передбачене ст. 393, ст. 425, пунктами 15, 20 частини 2 ст. 36 КПК України право на подання апеляційної чи касаційної скарг прокурором, який входить до складу групи прокурорів, визначеної в порядку ст. 37 цього Кодексу, не обмежується його участю в судових засіданнях з розгляду конкретного кримінального провадження у судах попередніх інстанцій. Група прокурорів, визначена у конкретному кримінальному провадженні відповідно до ст. 37 КПК України, діє як єдиний суб`єкт на стороні обвинувачення - прокурор. Якщо прокурор був включений до групи прокурорів, однак не брав участі в судових засіданнях, він має право на подання апеляційної чи касаційної скарг.

Аналогічні висновки щодо права прокурора, якого включено до групи прокурорів, на апеляційне оскарження судових рішень у кримінальному провадженні, також викладені у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 28 січня 2020 року (справа № 755/16489/16-к, провадження № 51-1326 км19), від 04 лютого 2020 року (справа № 200/3548/17, провадження № 51-10559 км18), від 22 жовтня 2020 року (справа № 758/13221/19, провадження № 51-2772 км20), від 18 лютого 2021 року (справа № 223/397/20, провадження № 51-5567 км20), від 10 листопада 2021 року (справа № 234/17244/20, провадження№ 51-4016 км21), від 23 листопада 2021 року (справа № 522/8675/21, провадження № 51-4077 км21), від 06 липня 2022 року (справа № 303/305/18, провадження № 51-725 км22), від 19 березня 2024 року (справа № 361/393/22, провадження№ 51-6667 км23).

Проте, якщо прокурор, який оскаржує судові рішення, не брав участі у розгляді провадження в судах першої чи апеляційної інстанцій, та не є прокурором вищого рівня, то він має додати до скарги документ, який би свідчив про його повноваження на подання апеляційної (касаційної) скарги, так як не долучення такого документа унеможливлює здійснення належної перевірки його права на оскарження судових рішень, з якими не погоджується сторона обвинувачення.

Одночасно витяг з ЄРДР, згідно з яким ОСОБА_8 визначений старшим прокурором в групі (а. п. 35-36), на чому наголошує прокурор у касаційній скарзі, не може замінити постанову керівника відповідного органу прокуратури про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, оскільки він не є кримінально-процесуальним рішенням, яке породжує зазначені правові наслідки в конкретному кримінальному провадженні.

Тобто саме постанова про призначення (визначення) прокурора або групи прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, є тим документом, який підтверджує повноваження прокурора, який не брав участі у розгляді провадження в судах першої чи апеляційної інстанцій, та не є прокурором вищого рівня, ініціювати перегляд судових рішень у провадженні.

Одночасно в цьому провадженні недолучення прокурором вказаних документів не свідчить про законність рішення апеляційного суду про повернення апеляційної скарги сторони обвинувачення.

Так, згідно з п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо її подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.

Статтею 422 КПК України передбачено, що отримавши апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді, суддя-доповідач невідкладно витребовує з суду першої інстанції відповідні матеріали та не пізніш як за день повідомляє особу, яка її подала, прокурора та інших заінтересованих осіб про час, дату і місце апеляційного розгляду.

Таким чином, у випадку оскарження ухвали слідчого судді суддя-доповідач при вирішенні питання про призначення судового засідання щодо розгляду апеляційної скарги може ухвалити рішення про відмову у відкритті апеляційного провадження або про повернення скарги.

Як слідує з матеріалів справи, після надходження апеляційної скарги суддя-доповідач витребував матеріали провадження та призначив апеляційний розгляд.

Під час дослідження технічного запису судового засідання за 22 лютого 2024 року встановлено, що у відповідь на заявлене стороною захисту клопотання щодо повернення апеляційної скарги з підстав відсутності повноважень у прокурора ОСОБА_8 , останній зазначив, що для підтвердження своїх повноважень може надати суду постанову про визначення групи прокурорів.

Однак, на вказані пояснення прокурора апеляційний суд належної уваги не звернув, його повноваження на подачу апеляційної скарги не перевірив.

Разом з тим, з матеріалів даного провадження вбачається, що прокурор

ОСОБА_8 погоджував повідомлення про підозру від 30.11.2023 ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України (а. п. 9-10).

Крім цього, з долучених до касаційної скарги постанов про призначення групи прокурорів та старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні від

03 та 30 листопада 2023 року, прокурор ОСОБА_8 входить до складу групи та є старшим групи прокурорів, а отже наділений правом приймати процесуальні рішення та вчиняти процесуальні дії у даному кримінальному провадженні, в тому числі подавати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

З огляду на наведене, апеляційний суд дійшов необґрунтованого висновку про повернення апеляційної скарги прокурора з підстав відсутності у прокурора

ОСОБА_8 повноважень на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Любомльського районного суду Волинської області від 06 лютого 2024 року.

Допущене апеляційним судом порушення вимог кримінального процесуального закону, згідно з ч. 1 ст. 412 КПК України є істотним, оскільки перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тому відповідно до положень

п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК України є підставою для скасування такого рішення.

За таких обставин, касаційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а ухвала апеляційного суду - скасуванню з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції, під час якого необхідно врахувати наведене та вирішити питання щодо прийняття скарги до апеляційного розгляду з дотриманням вимог процесуального закону.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу начальника Любомльського відділу Ковельської окружної прокуратури Волинської областізадовольнити частково.

Ухвалу Волинського апеляційного суду від 22 лютого 2024 року про повернення апеляційної скарги скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3