612/766/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року с-ще. Близнюки

Близнюківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження з боку обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 , з боку захисту: обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі. Близнюки Харківської області кримінальне провадження відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Ганнівка Близнюківського району Харківської області, громадянку України, непрацюючої, не заміжньої, з не закінченою середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України,-

в с т а н о в и в:

24.07.2023 в другій половині дня ОСОБА_4 перебуваючи на території свого двору, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився ОСОБА_5 , скориставшись відсутністю останнього, маючи на меті обернення на свою користь чужих коштів, умисно з корисливих мотивів, маючи умисел на несанкціоноване втручання в роботу електронних автоматизованих систем, що призвело до викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, використовуючи мобільний телефон ОСОБА_6 з банківської карти АТ «ОщадБанк» виданої на ім`я ОСОБА_5 , за допомогою мобільного додатку «Ощад-24» ввела номер банківської карти № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», яка видана на ім`я ОСОБА_4 для перерахунку грошових коштів. Після чого, чотири рази перерахувала з банківської карти ОСОБА_6 на свою банківську карту № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», грошові кошти в сумі 5000 грн. та 5000 грн., а потім 4000 грн. і 500 грн. Загальна сума переказів склала 14500 грн.

Окрім цього, 24.07.2023 в другій половині дня ОСОБА_4 перебуваючи па території свого двору, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , де знаходився ОСОБА_7 , достовірно знаючи про те, що на всій території України діє воєнний стан, скориставшись відсутністю останнього, маючи на меті обернення на свою користь чужих коштів, умисно з корисливих мотивів, маючи умисел на таємне викрадення грошових коштів, які перебували на банківській картці ОСОБА_5 , з метою особистого збагачення за рахунок інших осіб, таємно, використовуючи мобільний телефон ОСОБА_5 з банківської карти АТ «ОщадБанк» виданої на ім`я ОСОБА_5 , за допомогою мобільного додатку «Ощад-24» ввела номер банківської карти № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк», яка видана на ім`я ОСОБА_4 для перерахунку грошових коштів. Після чого, чотири рази перерахувала з банківської карти ОСОБА_6 на свою банківську карту № НОМЕР_1 АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти в сумі 5000 грн. та 5000 грн., а потім 4000 грн. і 500 грн. Загальна сума переказів склала 14 500 грн.

У подальшому ОСОБА_4 викраденим розпорядилася на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 майнову шкоду па загальну суму 14500 грн.

Допитана у судовому засіданні в якості обвинуваченої ОСОБА_4 , вину в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях визнала повністю, розкаялася у скоєному, погодилася із кваліфікацією органом досудового розслідування у вчинені нею діяннях, не оспорювала встановлених в ході досудового розслідування фактичних обставин справи на підставі яких їй пред`явлені обвинувачення. Пояснила про обставини справи, як викладено вище у вироку.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд даної справи без його участі, в якій він вказує, що претензій до обвинуваченої не має, йому роз`яснено порядок ч. 3 ст. 349 КПК України, його позиція добровільна, а також йому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений право оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. При вирішенні міри покарання покладається на розсуд суду.

Прокурор не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин.

Враховуючи, що обвинувачена ОСОБА_4 , в повному обсязі визнала свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях, судом відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, що немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив учасникам кримінального провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Таким чином, суд, переконавшись у правильності розуміння вказаних положень закону сторонами кримінального провадження, визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінальних правопорушень, а також винуватості обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушеннях.

Вина обвинуваченої у скоєнні вищезазначених кримінальних правопорушень доведена в повному обсязі.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує:

- за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану;

-за ч. 1 ст. 361 КК України несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

При вирішенні питання про вид і міру покарання ОСОБА_4 суд враховує відсутність обтяжуючих обставин відповідно ст. 67 КК України. Щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень відповідно до ст. 66 КК України є обставинами, які пом`якшують її покарання.

Згідно класифікації кримінальних правопорушень, передбаченої ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення, вчинені ОСОБА_4 , за ч. 4 ст. 185 КК України відноситься до тяжких злочинів, за ч. 1 ст. 361 КК України відноситься до проступків.

Вивченням особи ОСОБА_4 судом встановлено, що вона раніше не судима, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, не заміжня, офіційно не працевлаштована.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує, що нею скоєно тяжкий злочин та проступок, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєних кримінальних правопорушень, їх наслідки, дані про особу обвинуваченої, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, які його обтяжують.

Враховуючи вказані обставини, суд дійшов висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_4 покарання для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України та обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 361 КК України.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 361 КК України суд керується правилами призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, передбаченими ч. ч. 1, 2 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, дійшовши висновку про необхідність і достатність призначення ОСОБА_4 остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

При цьому, суд враховуючи характер та ступінь суспільної небезпеки діянь, тяжкість кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, згідно яких вона посередньо характеризується за місцем проживання, офіційно не працевлаштована, раніше не судима, відшкодовану матеріальну шкоду потерпілому в повному обсязі, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме: щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, відсутність обставини, що обтяжує покарання, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання, та дійшов висновку про звільнення обвинуваченої від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст. 75 КК України.

На думку суду, призначене покарання відповідає характеру та ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, а також є достатнім для виправлення ОСОБА_4 та запобігання вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

На період іспитового строку суд покладає обов`язки на ОСОБА_4 , передбачені ст.76 КК України.

Вирішуючи питання щодо обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили, суд враховує те, що ОСОБА_4 засуджується до покарання з іспитовим строком, отже, суд не знаходить підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Цивільний позови не пред`являвся.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

-у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України та призначити їй покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

- за ч. 1 ст. 361 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч.ч.1, 2 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

У відповідності до вимог ст. 76 КК України на період іспитового строку, покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1