Справа № 461/5848/24
Провадження № 1-кс/461/4286/24
17.07.2024 року. м. Львів.
Слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
Клопотання вмотивоване наступним. Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, при невстановлених слідством обставинах, у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині із невстановлених на даний час мотивів.
У подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного умислу, спрямованого на вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , підшукали транспортні засоби для пересування, а також зброю, після чого, розробивши детальний план злочину, розпочали його втілення.
Далі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , продовжуючи злочинні дії, спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, визначили спосіб позбавлення життя потерпілого, а саме шляхом завдання вогнепального поранення із автоматичної вогнепальної зброї. Крім цього, останні розробили подальший детальний план вчинення злочину, порядок підготовки до нього та визначили необхідні засоби для його реалізації, серед яких: автоматична вогнепальна зброя та бойові припаси до неї, автомобілі та мотоцикл для пересування під час спостереження за потерпілим, прибуття на місце злочину та втечі з місця події, та інші предмети, які необхідні для здійснення кримінального правопорушення.
Діючи згідно раніше розробленого та узгодженого між собою плану, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали збирати інформацію про ОСОБА_6 шляхом спостереження за місцем проживання та місцем роботи останнього. Встановивши маршрут руху потерпілого, розпорядок дня, коло спілкування, транспортні засоби, якими користується ОСОБА_7 та іншу необхідну для злочину інформацію, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визначили, що вбивство ОСОБА_6 необхідно здійснити шляхом пострілу із автоматичної вогнепальної зброї, поблизу місця його проживання, під час того, як останній буде їхати із місця проживання, за відсутності сторонніх осіб та розподілили між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_4 повинен підійти до автомобіля ОСОБА_6 та здійснити постріли із автоматичної вогнепальної зброї в останнього, після чого покинути місце злочину, а ОСОБА_5 в свою чергу повинен перебувати на заздалегідь визначеному місці та на автомобілі забрати ОСОБА_4 після вчинення ним злочину.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи відповідно заздалегідь розробленого плану, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за попередньою домовленістю придбали автоматичну вогнепальну зброю та бойові припаси до неї, цим самим підготували знаряддя вбивства.
Так, 12.06.2024, приблизно о 05.51 год, ОСОБА_4 вийшов із будинку у якому проживає, а саме за адресою: АДРЕСА_2 та автомобілем марки «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , направився до заздалегідь узгодженого місця зустрічі поруч із АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що при в`їзді в АДРЕСА_1 для зустрічі із ОСОБА_5 , котрий перебуваючи за кермом автомобіля «Ford Transit Custom», із прикріпленим д.н.з. НОМЕР_3 (згідно відомостей ГСЦ НАІС МВС України зареєстрований за автомобілем ОСОБА_8 ), доставив ОСОБА_4 до стартової позиції вчинення злочину у АДРЕСА_3 , при цьому забезпечивши ОСОБА_4 мотоциклом для під`їзду до місця вчинення злочину і втечі з місця події.
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб, діючи відповідно до раніше розробленого плану, того ж дня, тобто 12.06.2024, приблизно о 11.08 год, ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , побачив, що до вказаного будинку під`їжджає автомобіль марки BMW X6, д.н.з. НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_7 . Після чого, маючи при собі автоматичну вогнепальну зброю споряджену бойовими припасами, вийшов на проїжджу частину дороги, маючи умисел спрямований на умисне вбивство ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті людини і бажаючи їх настання, швидко наблизився до автомобіля з боку водійського сидіння та здійснив не менше 25 прицільних пострілів із вказаної вогнепальної зброї у ОСОБА_6 , спричинивши останньому проникаючі вогнепальні поранення тіла, виконавши при цьому всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 у подальшому було своєчасно надано медичну допомогу та направлено до медичного закладу.
Умисними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального сліпого поранення грудної та черевної порожнини з пошкодженням плеври, петельтонкої та товстої кишок, жовчного міхура, відкриті переломи ребер зліва 6-8, відкритий лівобічний гемопневмоторакс, внутрішньочервну кровотечу, гіповолемічний шок важкого ступеня від 12.06.2024, відкритий відламковий перелом с/3 лівої ліктьової кисті, рвані рани н/3 лівого передпліччя з пошкодженням м`язів розгиначів пальців лівої кисті, пошкодженням ліктьової артерії та ліктьового нерва, відкриту хребетно-спінальну травму, вогнепальне кульове ускладнене нестабільне поранення з розрушенням задніх структур С7 хребця, задньої стінки хребтового каналу, забій спинного мозку з синдромом повного порушення його провідності з рівня С7.
Вчинивши замах на умисне вбивство ОСОБА_6 , ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік у заздалегідь узгоджене місце у АДРЕСА_3 , де його очікував ОСОБА_5 на автомобілі «Ford Transit Custom», д.н.з. НОМЕР_3 . У подальшому, з метою приховування знаряддя злочину, при невстановлених слідством обставинах, вказані особи позбулись автоматичної вогнепальної зброї та мотоцикла, який ОСОБА_4 використовував для втечі з місця події.
Слідчий в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Подав до суду заяву про розгляд клопотання у його відсутності.
Представник ТОВ «Хазард» в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи шляхом скерування судової повістки на електронну адресу, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа від 16.07.2024 року.
ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи телефонограмою.
Перевіривши надані матеріали та дослідивши докази по цих матеріалах, слідчий суддя встановив наступне.
Згідно з матеріалами клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, при невстановлених слідством обставинах, у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 виник умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині із невстановлених на даний час мотивів.
У подальшому, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб, на виконання спільного злочинного умислу, спрямованого на вчинення умисного вбивства ОСОБА_6 , підшукали транспортні засоби для пересування, а також зброю, після чого, розробивши детальний план злочину, розпочали його втілення.
Далі, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , продовжуючи злочинні дії, спрямовані на умисне вбивство ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб, визначили спосіб позбавлення життя потерпілого, а саме шляхом завдання вогнепального поранення із автоматичної вогнепальної зброї. Крім цього, останні розробили подальший детальний план вчинення злочину, порядок підготовки до нього та визначили необхідні засоби для його реалізації, серед яких: автоматична вогнепальна зброя та бойові припаси до неї, автомобілі та мотоцикл для пересування під час спостереження за потерпілим, прибуття на місце злочину та втечі з місця події, та інші предмети, які необхідні для здійснення кримінального правопорушення.
Діючи згідно раніше розробленого та узгодженого між собою плану, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 почали збирати інформацію про ОСОБА_6 шляхом спостереження за місцем проживання та місцем роботи останнього. Встановивши маршрут руху потерпілого, розпорядок дня, коло спілкування, транспортні засоби, якими користується ОСОБА_7 та іншу необхідну для злочину інформацію, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визначили, що вбивство ОСОБА_6 необхідно здійснити шляхом пострілу із автоматичної вогнепальної зброї, поблизу місця його проживання, під час того, як останній буде їхати із місця проживання, за відсутності сторонніх осіб та розподілили між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_4 повинен підійти до автомобіля ОСОБА_6 та здійснити постріли із автоматичної вогнепальної зброї в останнього, після чого покинути місце злочину, а ОСОБА_5 в свою чергу повинен перебувати на заздалегідь визначеному місці та на автомобілі забрати ОСОБА_4 після вчинення ним злочину.
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , діючи відповідно заздалегідь розробленого плану, у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, за попередньою домовленістю придбали автоматичну вогнепальну зброю та бойові припаси до неї, цим самим підготували знаряддя вбивства.
Так, 12.06.2024, приблизно о 05.51 год, ОСОБА_4 вийшов із будинку у якому проживає, а саме за адресою: АДРЕСА_2 та автомобілем марки «Renault Logan», д.н.з. НОМЕР_2 , направився до заздалегідь узгодженого місця зустрічі поруч із АЗС « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що при в`їзді в АДРЕСА_1 для зустрічі із ОСОБА_5 , котрий перебуваючи за кермом автомобіля «Ford Transit Custom», із прикріпленим д.н.з. НОМЕР_3 (згідно відомостей ГСЦ НАІС МВС України зареєстрований за автомобілем ОСОБА_8 ), доставив ОСОБА_4 до стартової позиції вчинення злочину у АДРЕСА_3 , при цьому забезпечивши ОСОБА_4 мотоциклом для під`їзду до місця вчинення злочину і втечі з місця події.
Продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_6 , за попередньою змовою групою осіб, діючи відповідно до раніше розробленого плану, того ж дня, тобто 12.06.2024, приблизно о 11.08 год, ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_1 , побачив, що до вказаного будинку під`їжджає автомобіль марки BMW X6, д.н.з. НОМЕР_4 , яким користувався ОСОБА_7 . Після чого, маючи при собі автоматичну вогнепальну зброю споряджену бойовими припасами, вийшов на проїжджу частину дороги, маючи умисел спрямований на умисне вбивство ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті людини і бажаючи їх настання, швидко наблизився до автомобіля з боку водійського сидіння та здійснив не менше 25 прицільних пострілів із вказаної вогнепальної зброї у ОСОБА_6 , спричинивши останньому проникаючі вогнепальні поранення тіла, виконавши при цьому всі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_6 у подальшому було своєчасно надано медичну допомогу та направлено до медичного закладу.
Умисними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_9 спричинено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального сліпого поранення грудної та черевної порожнини з пошкодженням плеври, петельтонкої та товстої кишок, жовчного міхура, відкриті переломи ребер зліва 6-8, відкритий лівобічний гемопневмоторакс, внутрішньочервну кровотечу, гіповолемічний шок важкого ступеня від 12.06.2024, відкритий відламковий перелом с/3 лівої ліктьової кисті, рвані рани н/3 лівого передпліччя з пошкодженням м`язів розгиначів пальців лівої кисті, пошкодженням ліктьової артерії та ліктьового нерва, відкриту хребетно-спінальну травму, вогнепальне кульове ускладнене нестабільне поранення з розрушенням задніх структур С7 хребця, задньої стінки хребтового каналу, забій спинного мозку з синдромом повного порушення його провідності з рівня С7.
Вчинивши замах на умисне вбивство ОСОБА_6 , ОСОБА_4 з місця вчинення злочину втік у заздалегідь узгоджене місце у АДРЕСА_3 , де його очікував ОСОБА_5 на автомобілі «Ford Transit Custom», д.н.з. НОМЕР_3 . У подальшому, з метою приховування знаряддя злочину, при невстановлених слідством обставинах, вказані особи позбулись автоматичної вогнепальної зброї та мотоцикла, який ОСОБА_4 використовував для втечі з місця події.
Згідно положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі "Смирнов проти Росії" було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Також, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" судом наголошено на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див.також рішення у справі "Іатрідіс проти Греції"). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див.рішення у справі "Лемуан проти Франції", від 22 вересня 1994 року та "Кушоглу проти Болгарії" від 10 травня 2007 року).
Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (Рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції"). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див. Рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства").
Відповідно до ч.11 ст.170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.
Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч. 7 ст. 236 КПК України).
Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження.
Матеріали клопотання про арешт майна свідчать про відповідність вилученого під час обшуку майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити інформацію щодо обставин вчинення злочину, яке має значення для цього кримінального провадження, і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування, а також необхідні для проведення експертиз.
На переконання слідчого судді, вимоги клопотання на цьому етапі досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.
Вилучене майно повинне бути досліджене під час досудового розслідування і може бути доказом по справі, зокрема для встановлення всіх фактичних обставин кримінального правопорушення, а також необхідністю отримання висновків відповідних спеціалістів на підтвердження або спростування факту, які слугуватимуть встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні. Зокрема, для всебічного, повного та об`єктивного розслідування даного кримінального правопорушення, по кримінальному провадження необхідно провести детальний огляд вилучених об`єктів.
Клопотання слідчого про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Слідчий довів, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора.
Завдання, для виконання якого слідчий звертається із клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Метою накладення арешту на майно є забезпечення збереження речових доказів.
Підставами накладення арешту є необхідність проведення експертиз, тому необхідно забезпечити зберігання даних речових доказів шляхом накладання арешту.
Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна.
Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню речових доказів.
Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження речових доказів, вважаю, що клопотання підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,
Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого групи слідчих - старшого слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості слідчого відділу ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, які не викликались до суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Слідчий суддя ОСОБА_1