Справа № 284/430/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року смт. Народичі

Народицький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного 09 травня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000169 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гуто-Мар`ятин, Народицького району, Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, РНОКПП: НОМЕР_1 , не працюючого, не одруженого, з середньою спеціальною освітою, не судимого, відносно якого запобіжний захід не обирався,

за частиною 4 статті 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04.05.2024 року близько 13 години, ОСОБА_4 , під час дії по всій території України особливого правового режиму - воєнного стану, який запроваджений Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 та затверджений Законом України № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин строком на 30 діб, Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 01.05.2023 №254/2023, затвердженим Законом України від 02.05.2023 №3057-ІХ, яким правовий режим воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 20.05.2023 строком на 90 діб, знаходячись в житловому будинку ОСОБА_6 , що за адресою АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, на поверхні столу виявив мобільний телефон, який був підключений до зарядного пристрою та був залишений без нагляду ОСОБА_7 , якого вирішив викрасти.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з метою таємного викрадення чужого майна (крадіжки), маючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, ОСОБА_4 скориставшись тим, що власник телефону був тимчасово відсутній та за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу таємно викрав належний ОСОБА_7 мобільний телефон торгівельної марки «ZTE» моделі «Blade АЗ 2020», вартістю 2 333 грн., якого поклав до кишені своєї куртки, та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, вираженими у таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненими в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

28 травня 2024 року під час досудового розслідування між прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 в присутності захисника ОСОБА_5 укладена угода про визнання винуватості.

Потерпілим ОСОБА_7 надано письмову згоду прокурору на укладення ним угоди про визнання винуватості з підозрюваним ОСОБА_4 .

За умовами вказаної угоди ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а також зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні та сприяти розслідуванню кримінального провадження.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі. Сторони погоджуються на звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразились в таємному викрадені чужого майна (крадіжка), вчиненими в умовах воєнного стану, скоїв злочин та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості суд виходить з наступного: відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 визнав себе винуватим, віднесений до тяжких злочинів. Міра покарання, погоджена сторонами угоди, відповідає санкції ч.4 ст.185 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтвердив суду, що він беззаперечно визнає вину у вчиненні злочину, що йому інкримінується, щиро кається у скоєному, погоджується на призначення узгодженого покарання.

Прокурор і захисник в підготовчому судовому засіданні не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості та просили призначити ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ст.474 КПК України, усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність підстав для визнання винуватості.

Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченого, відповідає вимогам й загальним засадам призначення покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 і призначення йому узгодженої сторонами міри покарання.

Керуючись ст.314, 373,374, 475, 615 КПК України, суд ,-

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості від 28 травня 2024 року у кримінальному провадженні №0000169, укладену між прокурором Овруцького відділу Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_3 та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_4 затвердити.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України і призначити йому узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

В силу ст.ст. 75, 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням і встановити йому іспитовий строк в 1 рік, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати у зв`язку з залученням судового товарознавчого експерта, в сумі 1514,56 грн.

Речові докази: Мобільний телефон марки «ZTE» - залишити власнику ОСОБА_7 , DVD-R диски з відеозаписами проведення слідчих експериментів від 22.05.2024 року, сім картку мобільного оператора «Київстар» - залишити на зберігання при матеріалах кримінального провадження №0000169 від 09 травня 2024 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо він не скасований, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок до апеляційного суду Житомирської області через Народицький районний суд Житомирської області може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з моменту його проголошення. При цьому вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6 й 7 статті 474 Кримінального процесуального Кодексу України, в тому числі нероз`яснення наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 Кримінального процесуального Кодексу України угода не може бути укладена.

Суддя: