Справа № 177/770/22
Провадження № 1-кп/177/55/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2024 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Кривому Розі Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань 28 квітня 2022 року за №0000194, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Князівка Високопільського району Херсонської області, громадянина України, українця, має повну вищу освіту, одруженого, має на утриманні трьох дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не працюючого, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України суд, -

встановив:

Капітан поліції ОСОБА_6 , відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області № 96 о/с від 22.02.2021 призначений на посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області.

З вказаної посади ОСОБА_6 звільнено згідно наказу начальника ГУНП в Дніпропетровській області від 13.06.2022 № 626 о/с

Оперуповноважений у своїй діяльності керується Конституцією України, Законом України «Про національну поліцію», Законом України «Про запобігання корупції» та іншими законами України.

Відповідно до ст. 68 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», п. 1 примітки до ст. 364 КК України, капітан поліції ОСОБА_6 є службовою особою правоохоронного органу, на якого відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, покладено обов`язки діяти лише відповідно до положень Конституції України, законів України та інших нормативно- правових актів, що регламентують діяльність Національної поліції.

Стаття 19 Конституції України зобов`язує органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до примітки 1 статті 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 КК України є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Тобто, ОСОБА_6 обіймаючи посаду оперуповноваженого сектору кримінальної поліції ВП №1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області являвся службовою особою.

У той же час, відповідно до ч. 1 ст. З Закону України «Про запобігання корупції» дія даного Закону поширюється, з-поміж іншого, на поліцейських.

Корупція, відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», являє собою використання особою, зазначеною у частині першій статті 3 цього Закону, наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття такої вигоди чи прийняття обіцянки/пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб або відповідно обіцянка/пропозиція чи надання неправомірної вигоди особі, зазначеній у частині першій статті 3 цього Закону, або на її вимогу іншим фізичним чи юридичним особам з метою схилити цю особу до протиправного використання наданих їй службових повноважень чи пов`язаних з ними можливостей.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про запобігання корупції», неправомірна вигода-це грошові кошти або інше майно, переваги, пільги, послуги, нематеріальні активи, будь-які інші вигоди нематеріального чи не грошового характеру, які обіцяють, пропонують, надають або одержують без законник на те підстав.

Відповідно до ст. ст. 1, 20 Закону України «Про Національну поліцію», ОСОБА_6 виконує функції офіційного представника органу виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто є службовою особою правоохоронного органу - представником влади, на якого ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» покладено обов`язки: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, шо регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; поважати і не порушувати прав і свобод людини.

Відповідно до ст. ст. 2, 23, Закону України «Про Національну поліцію», завданням поліції є надання поліцейських послуг у сфері протидії злочинності; одним з основних повноважень поліції є вживання заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припинення виявлених кримінальних та адміністративних правопорушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про Національну поліцію» - служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи службовою особою правоохоронного органу відверто ігноруючи вимоги діючого законодавства України, вчинив корупційний злочин у сфері службової діяльності, за наступних обставин.

Так, оперуповноважений сектору кримінальної поліції ВП №1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , під час виконання завдань служби, у невстановлений час і місце, дізнався про те, що у провадженні слідчого відділу ВП №1 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській перебуває кримінальне провадження № 0000343 від 24.04.2022 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та у даному кримінальному провадженні безпосереднім свідком є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За вказаних обставин, у не встановлені досудовим розслідуванням час та місці, у ОСОБА_6 з`явився злочинний умисел на використання наданої йому влади для особистого збагачення та одержання від ОСОБА_11 неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

З метою реалізації свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , будучи службовою особою правоохоронного органу, використовуючи надану йому владу в своїх особистих корисливих інтересах, у період часу з 24.04 2022 по 06.05.2022, під час численних зустрічей з ОСОБА_11 , маючи умисел на одержання неправомірної вигоди, впевнив останнього в тому, шо орган досудового розслідування має достатньо доказів щодо причетності ОСОБА_11 до вчинення умисного вбивства розслідуваного у кримінальному провадженні № 0000343 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та за яким ОСОБА_11 буде обов`язково притягнутий до кримінальної відповідальності.

При цьому, ОСОБА_12 запропонував ОСОБА_11 допомогти йому уникнути кримінальної відповідальності шляхом впливу на осіб, в провадженні яких знаходилось кримінальне провадження №0000343 за ч. 1 ст. 115 КК України за неправомірну вигоду в розмірі 10 000 доларів США, на що ОСОБА_11 погодився.

Надалі, 06.05.2022, приблизно о 14 год. 30 хв., ОСОБА_6 , будучи службовою особою правоохоронного органу, діючи умисно, використовуючи надану йому владу у своїх особистих корисливих інтересах, знаходячись біля автомобілю марки «Ореl Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 на перехресті вулиці Щорса та провулку Пролетарського у с. Романівка, Криворізького району, Дніпропетровської області, одержав від ОСОБА_11 неправомірну вигоду у сумі 9 500 (дев`ять тисяч п`ятсот) доларів США, які ОСОБА_11 поклав у металеву банку, що знаходилась у руках невстановленої особи, відомості щодо якої виділено в окреме провадження, яка сиділа на задньому сидінні автомобілю марки «Ореl Vivaro», д.н.з. НОМЕР_1 , за сприяння ОСОБА_6 у прийнятті рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, щодо не притягнення ОСОБА_11 до кримінальної відповідальності за скоєння умисного вбивства, досудове розслідування якого здійснювалось у кримінальному провадженні № 0000343 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Умисні дії ОСОБА_6 , з урахуванням зміни обвинувачення, кваліфіковані за ч. 2 ст. 369-2 КК України як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винним у повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 369-2 КК України, та пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказані кримінальні правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Крім того, суду пояснив, що щиро розкаюється у вчиненому, зробив для себе висновки подібного в майбутньому не вчиняти та просить суворо не карати. Просив врахувати, що на його утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей, він допомагає батькам, які постраждали через військову агресію, їх житло зруйноване, мають статус ВПО.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники провадження не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349, ст. 351 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинуваченого, дослідження матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про їхню достатність для визнання ОСОБА_6 винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 369-2 КК України, як одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Згідно з частиною другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, у тому числі й потерпілого. Однією із умов досягнення цієї мети є відшкодування завданого злочином збитку або усунення заподіяної шкоди.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Так, при призначенні ОСОБА_6 покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має повну вищу освіту, постійне місце проживання, одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем роботи характеризується добре.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття у вчиненому, оскільки він визнав свою вину, дав правдиві показання, щиро жалкує про вчинене та негативно оцінює злочин.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Враховуючи наведене, суд вважає, що ОСОБА_6 слід призначити покарання у виді штрафу в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення і таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Підстав для призначення покарання обвинуваченому з урахуванням положень ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

Запобіжний захід обвинуваченому у вигляді застави з покладеними обов`язками до набрання вироком законної сили залишити без змін, після набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді застави з покладеними обов`язками - скасувати.

Цивільний позов не заявлявся.

Витрати на залучення експертів при проведенні судової експертизи в рамках даного кримінального провадження суд вирішує відповідно до ст. 124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження у виді застави повинні бути вирішені у відповідності до п. 14 ч. 1 ст. 368 КПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів в доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

На підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2022 відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 310 125, 00 грн., які були сплачені ОСОБА_13 за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..2 від 11 травня 2022 року на депозитний рахунок Державної казначейської служби України та обвинуваченого ОСОБА_6 було звільнено з-під варти.

Відповідно до п. п. 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою КМУ від 11.01.2012 р. № 15, застава повертається заставодавцю лише після припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави та постановлення вироку (ухвали), в якому міститься рішення про повернення застави.

Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом (ст. 203 КПК України).

Відповідно до ч. 11 ст. 182 КПК України, застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Порядком внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012року № 15(у редакції постанови КМУ від 18.01.2012 року № 27), та змінами, що вносяться до вказаного порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу передбачений й порядок їх повернення, зокрема: кошти, внесені як застава, підлягають поверненню повністю або частково у випадках, передбачених Кримінально - процесуальним кодексом України.

Застава повертається особі або заставодавцю у безготівковій формі на зазначений ними банківський рахунок, а у разі відсутності такого рахунка - готівкою через банки або підприємства поштового зв`язку.

Для повернення коштів, внесених як застава, особа чи заставодавець подає до органу Казначейства, в якому відкрито депозитний рахунок суду, на який було внесено заставу, такі документи: заява особи чи заставодавця, в якій обов`язково зазначаються реквізити банківського рахунка, на який зараховуватимуться кошти, що підлягають поверненню, а у разі відсутності банківського рахунка - відомості про банк чи підприємство поштового зв`язку; засвідчена судом копія постанови (ухвали) судді чи суду, вироку суду, в якому міститься рішення про повернення застави; копія платіжного або іншого документа, що підтверджує факт внесення коштів як застави. Повернення коштів, внесених як застава, здійснюється протягом п`яти робочих днів з дня надходження зазначених документів до органу Казначейства (пункти 7-8).

Отже, враховуючи, що запобіжний захід до вступу вироку у законну силу у виді застави залишений без змін, застава не була звернена в дохід держави в порядку ч. 8 ст. 182 КПК України та не підлягає зверненню на виконання цього вироку в частині майнових стягнень, сума застави підлягає поверненню заставодавцю після набрання вироком законної сили.

Керуючись ч.3 ст. 349, ч.2 ст.373, ст.374, ст. 376, п.1 ч.2 ст. 395 КПК України суд, -

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України і призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі чотирьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян що складає 76 500 (сімдесят шість тисяч п`ятсот) гривень в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на залучення експерта при проведені судової експертизи № СЕ-19/104-22/11573-ДД від 16.05.2022 у розмірі 1372 (одна тисяча триста сімдесят дві) гривень 96 коп.

Запобіжний захід у вигляді застави до набрання вироком законної сили не змінювати.

На підставі приписів ч. 11 ст. 182 КПК України, після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання, повернути застоводавцю ОСОБА_13 суму застави у розмірі 310 125 (триста десять тисяч сто двадцять п`ять) гривень 00 копійок, яка була внесена на депозитний рахунок Державної казначейської служби України ОСОБА_13 на підставі ухвали слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.05.2022 (203/1396/22), згідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 0.0..2 від 11 травня 2022 року.

Арешт накладений 07.05.2022 ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська (Справа № 203/1396/22, провадження №1-кс/0203/1061/2022) в рамках кримінального провадження №0000194 від 28.04.2022 скасувати.

Речові докази по справі: мобільний телефон Iphone 13 mini у корпусі темно-синього кольору у чохлі чорного кольору та мобільний телефон Samsung у корпусі чорного кольору після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_6 ;

грошові кошти у загальній сумі 500 (п`ятсот) доларів США у вигляді 5 (п`яти купюр номіналом 100 доларів США, серія та номер PL 91614858A, ML 46504623C, PF 55379454F, MB 85632035C, PK 46088964B ) - після набрання вироком законної сили повернути до Дніпровського управління ДВБ НП України;

грошові кошти: номіналом 100 доларів США у кількості 14 штук, які мають серію та номер КВ 86817228І у кількості 9 штук; СF 0325568І у кількості 5 штук - після набрання вироком законної сили повернути до Дніпровського управління ДВБ НП України.

Матеріали кримінального провадження № 0000194 від 28.04.2022 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №177/770/22 (провадження № 1-кп/177/55/24).

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання ним копії вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді, особам, які не були присутні в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя ОСОБА_1