Справа № 367/2292/19
Номер провадження 1-кп/373/28/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області в складі

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000112 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ірпінь Київської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Ірпінського міського суду Київської області від 24 вересня 2007 року за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, ст. 75 КК України - іспитовий строк 3 роки, постановою Ірпінського міського суду від 08 липня 2008 року іспитовий строк скасовано, 16 червня 2014 року звільнений на підставі Закону України «Про амністію»; вироком Святошинського районного суду Київської області від 26 серпня 2016 року за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, 02 липня 2018 року звільнений в зв`язку з відбуттям терміну покарання,

в скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

(брав участь в режимі відеоконференції з Ірпінського міського суду Київської області),

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Ірпінь Київської області, українця, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, непрацюючого, проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого: вироком Ірпінського міського суду Київської області від 04 квітня 2013 року за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений 12 березня 2016 року в зв`язку з відбуття строку покарання.

в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

(брав участь в режимі відеоконференції з Ірпінського міського суду Київської області)

встановив:

21 січня 2019 року близько 21 год. 30 хв. (точного часу не встановлено) ОСОБА_4 спільно із ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , реалізуючи спільний злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння майнової шкоди потерпілому та бажаючи їх настання, діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, підійшли до потерпілого ОСОБА_7 та, погрожуючи нанесенням тілесних ушкоджень останньому, ОСОБА_4 висунув вимогу віддати грошові кошти, а ОСОБА_3 - вимогу віддати мобільний телефон.

Потерпілий ОСОБА_7 , сприймаючи погрози ОСОБА_4 та ОСОБА_3 як реальні та такі, що можуть бути реалізовані, передав із рук в руки ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 490 грн 00 коп., а ОСОБА_3 - мобільний телефон марки «Nokia», модель 6300, вартістю 362 грн 50 коп. з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» та картою пам`яті марки «Sandisk Micro SD», розміром 1 Gb, вартістю 40 грн 00 коп.

Отримавши можливість розпоряджатися викраденим майном, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 покинули місце вчинення кримінального правопорушення, викраденим майном розпорядились на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_3 заподіяли потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 892 грн 50 коп.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 винним себе не визнав та показав суду наступне. Він з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 перебували поблизу вокзалу в м. Ірпінь (вул. Центральна, біля ПриватБанку та ігрових автоматів). Зустріли ОСОБА_7 , який запропонував випити. Раніше його не знав. Пити було небагато, тому він запитав у ОСОБА_11 , чи є в того кошти, щоб ще горілки купити. ОСОБА_12 дістав гроші (приблизно 130 гривень) та віддав. Ніхто йому не погрожував. Він (ОСОБА_19) пішов за горілкою. ОСОБА_11 вже не застав, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 знайшов на ігрових автоматах, і там всі втрьох сиділи, поки не приїхала поліція. Бачив у ОСОБА_11 телефон Нокіа , вони з ОСОБА_13 брали його , щоб зателефонувати, але хто з них телефонував, не пам`ятає. Потім віддали.

По суті пред`явленого обвинувачення в скоєні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.186 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 винним себе не визнав та показав суду наступне. Він разом із ОСОБА_16 та ОСОБА_14 «грали на автоматах», потім, вийшовши, зустріли ОСОБА_11 , який попросив запальничку, а потім і запропонував випити з ним. Всі випили і він ( ОСОБА_13 ) попросив у ОСОБА_17 телефон, щоб зателефонувати, і віддав назад. Оскільки спиртного було мало, ОСОБА_12 дав кошти ОСОБА_16 , щоб той пішов ще купити горілку. Коли ОСОБА_19 пішов, він з ОСОБА_14 не стали чекати, а повернулися в ігрові автомати. Потім прийшов ОСОБА_19. А пізніше приїхала поліції. Він нічого не вимагав у ОСОБА_11 , не погрожував, телефон не віддавав ОСОБА_18 і як він у неї з`явився, не знає. Сім-карту з телефону та флеш накопичував дійсно вилучили у нього, але він їх не брав і як вони в нього з`явилися, також не розуміє. Не бачив, щоб ОСОБА_19 щось вимагав у ОСОБА_20 , останній йому гроші дав добровільно. Раніше ОСОБА_11 не знав.

Не зважаючи на невизнання обвинуваченими під час судового розгляду своєї вини, подія кримінального правопорушення (злочину) та винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення (злочину) доводиться дослідженими в судовому засіданні доказами.

Зокрема:

- витягом з кримінального провадження № 0000112 від 22 січня 2019 року (т.2, а.с.126-127);

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 21 січня 2019 року (т.2, а.с128);

- протоколом огляду місця події від 21 січня 2019 року, в ході якого була оглянута земельна ділянка, розташована навпроти будинку АДРЕСА_3 (т.2, а.с.130-134);

- заявою ОСОБА_21 на ім`я т.в.о. начальника Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області про передачу працівникам поліції телефону марки «Nokia», модель 6300 (т.2, а.с.138);

- протоколом огляду місця події від 22 січня 2019 року, в ході якого в кабінеті № 413 Ірпінського ВП ГУ НП в Київській області був оглянутий телефон марки «Nokia», модель 6300 (т.2, а.с.139-141);

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 22 січня 2019 року (т.2, а.с.144-146);

-протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 22 січня 2019 року (т.2, а.с.147-149);

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 22 січня 2019 року (т.2, а.с.150-152);

- протоколом пред`явлення особи для впізнання (т.2, а.с.153-156) та відеозапису до нього.З відеозапису впізнання особи - ОСОБА_4 за участю потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що останній впізнав особу № 2 за рисами обличчя та одягом (куртка та шапка). Також повідомив, що ця особа вдарила його товариша двічі, після чого товариш втік, і саме ця особа погрожувала та вимагала у нього кошти;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання від 22 січня 2019 (т.2, а.с.158-161) та відеозаписом до нього.З відеозапису впізнання особи - ОСОБА_3 за участю потерпілого ОСОБА_7 вбачається, що останній впізнав особу № 3 за рисами обличчя (також був синяк під оком) та одягом (куртка та шапка). Також повідомив, що ця особа погрожувала та вимагала у нього телефон;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22 січня 2024 року за участю потерпілого ОСОБА_7 (т.2, а.с.163-167) та відеозаписом до нього.З відеозапису слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 вбачається наступне. ОСОБА_7 було оголошено слідчим номер кримінального провадження та його права, встановлено особи понятих та роз`яснено їх права. Потім запропоновано показати та розказати як і де відбувалися події. На що ОСОБА_7 повідомив та показав, як і де відбувалася подія. Ввечері він йшов зі своїм другом. До них підійшли два чоловіки (високий та нижчий). Високий запитав, чи є закурити та чи є гроші. Потім вони зайшли за будівлю у двори, де вищий чоловік відразу почав вимагати кошти. До нього ( ОСОБА_7 ) зателефонувала жінка і він відійшов поговорити. В цей час ОСОБА_19 (вищий) декілька разів вдарив його друга і останній утік. Повернувшись, йому постійно погрожували, він змушений був віддати гроші (близько 480-490 гривень вищому чоловіку, а телефон - нижчому. Ще в нього була сумка, яку менший чоловік забрав і потім віддав. Жінка, яка з ними була, постійно говорила, щоб його ( ОСОБА_11 ) не чіпали та віддали сумку. Коли йому повернули сумку, він відразу побіг до магазину Новус , в якогось чоловіка попросив телефон та зателефонував до поліції;

- висновком експерта № 13-1/240 від 14 лютого 2019 року, відповідно до якого ринкова вартість флеш-накопичувача чорного кольору, на якому мається напис «Sandisk» 1 GB micro SD станом на 21 січня 2019 року могла становити 40 грн 00 коп.; ринкова вартість мобільного телефону марки «Nokia 6300» в сріблястому корпусі станом на 21 січня 2019 року могла становити 362 грн 50 коп. (т.3, а.с.8-13);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20 лютого 2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 (т.3, а.с.14-18) та відеозаписом до нього. З відеозапису слідчого експерименту за участю ОСОБА_4 вбачається, що станній показав та розказав наступне. Він з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , вийшовши з магазину Фора , йшовши до ігрових автоматів, зустріли ОСОБА_11 з товаришем, познайомилися та пішли за приміщення «Львівських круасанів», пили горілку. Товариш ОСОБА_11 вже був п`яний, тому скоро кудись пішов. Потім він (ОСОБА_19) запитав ОСОБА_17 , чи має той гривні. Останній порився у карманах та віддав жменю по 5, 10, 20 гривень. Потім ОСОБА_24 попросив у ОСОБА_11 телефон подзвонити і останній йому дав. Сам ОСОБА_17 Пішов по пиво, а вони із ОСОБА_13 та ОСОБА_14 пішли в ігрові автомати, де й були затримані поліцією;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 20 лютого 2024 року за участю підозрюваного ОСОБА_3 (т.3, а.с.20-24) та відеозаписом до нього. З відеозапису слідчого експерименту за участю ОСОБА_3 вбачається, що останній показав та розказав наступне. Ввечері йшов із ОСОБА_25 , зустріли потерпілого із товаришем, познайомилися та на пропозицію ОСОБА_11 пішли разом пити горілку за приміщення кафе. Товариш ОСОБА_11 був дуже п`яний і кудись пішов. Коли все допили, ОСОБА_12 дав ОСОБА_16 гроші, щоб ОСОБА_19 сходив по горілку. У ОСОБА_16 були свої кошти, а ОСОБА_12 ще йому дав. Він ( ОСОБА_24 ) попросив телефон у ОСОБА_11 , не вимагав та не погрожував. Сам ОСОБА_12 пішов по пиво і вже не повертався. А вони із ОСОБА_25 та ОСОБА_9 пішли в ігрові автомати.

Від дослідження речових доказів прокурор відмовися через їх відсутність в його розпорядженні. Будь-яких клопотань з цього приводу не заявлялося.

Від допиту свідка ОСОБА_21 відмовився і прокурор, і сторона захисту. За клопотаннями сторін судового провадження судом неодноразово вживалися заходи щодо її явки до суду (поштові повідомлення приводи).

Відсутність під час судового розгляду потерпілого, в контексті норм ст. 325 КПК України, від допиту якого прокурор відмовився і явка якого не була визнана обов`язковою, не є підставою для неприйняття судом та визнання недопустимим доказом інші дослідженні судом докази, зокрема протокол проведення слідчого експерименту, протоколи пред`явлення особи для впізнання та протоколи впізнання за фотознімками за участю потерпілого.

У постанові від 02 березня 2023 року у справі № 525/1207/20 Верховний Суд зазначив наступне.

«Легітимна мета слідчого експерименту досягається дотриманням встановленого порядку його проведення, забезпеченням реалізації прав особи як процесуальних гарантій справедливого судового розгляду та кримінального провадження в цілому.

Так, метою слідчого експерименту відповідно до ч. 1 ст. 240 КПК України є перевірка й уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Зі змісту протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_14 убачається, що слідча дія проведена за правилами, передбаченими ст. 240 КПК України. Під час слідчого експерименту свідок у присутності понятих не тільки розповів, а й детально показав відомі йому обставини вчинених кримінальних правопорушень. Протокол слідчого експерименту в повній мірі відповідає вимогам кримінального процесуального закону, зокрема ст. 104 КПК України.

Враховуючи наведене, суд обґрунтовано визнав даний доказ допустимим та поклав його в основу вироку. Та обставина, що на момент розгляду справи свідок помер, свідчить лише про те, що суд не мав можливості посилатися у вироку на його показання, дані під час досудового розслідування. У той же час, як зазначено вище, слідчий експеримент є окремою процесуальною дією, а тому вказаний протокол вірно визнано допустимим доказом.»

Протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_7 від 22 січня 2019 року, протоколи пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю потерпілого ОСОБА_7 (телефону, сім-карти та флеш-карти) від 22 січня 2019 року та протоколи пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_7 (підозрюваного ОСОБА_4 та підозрюваного ОСОБА_3 ) від 22 січня 2019 року та додатки до них в повній мірі відповідають вимогам ст. 104, 105, 229, 231, 240 КПК України.

Таким чином, дослідженні докази суд вважає належними, допустимими та достовірними, а їх сукупність - достатньою та взаємозв`язаною для прийняття відповідного процесуального рішення.

Під час судового провадження було встановлено, що діяння, у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , мало місце та містять склад злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Обставини вчинення злочину встановлені та підтвердженні матеріалами кримінального провадження.

Що стосується доводів захисника про те, що у діях обвинувачених відсутня така кваліфікуюча ознака інкримінованого їм кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 186 КК України як попередня змова на вчинення злочину, то вони, на думку суду, є безпідставними.

Так, співучастю у злочині є умисна спільна участь декількох осіб (суб`єктів злочину) у вчиненні умисного злочину. Злочин визнається вчиненим за попередньою змовою групою осіб, якщо його спільно вчинили декілька осіб (дві або більше), які заздалегідь, тобто до початку злочину, домовилися про спільне його вчинення.

При цьому, домовленістю групи осіб про спільне вчинення злочину є узгодження об`єкту злочину, його характеру, місця, часу, способу вчинення та змісту виконуваних функцій, яке може відбутися у будь-якій формі - усній, письмовій, за допомогою конклюдентних дій, що висловлені не у формі усної чи письмової пропозиції, а безпосередньо через поведінку, з якої можна зробити висновок про такий намір.

Як видно з матеріалів кримінального провадження, обвинувачені пішли разом з ОСОБА_21 , потерпілим та його товаришем з вулиці до безлюдного місця за приміщенням, обоє запитували, чи має останній кошти. Зайшовши за будинок, почали погрожувати, ОСОБА_4 в присутності ОСОБА_3 вдарив товариша ОСОБА_7 , що давало підстави останньому ще більше турбуватися й про своє здоров`я; коли товариш ОСОБА_7 пішов, не залишили в спокої останнього, погрожували та вимагали кошти, що мало наслідком те, що він віддав їм кошти та телефон, які в подальшому були витрачені на спільне проводження часу (гроші), телефон був переданий поліції особою, яка разом з ними проводила час, а сім-карту і флеш-накопичувач вилучили у ОСОБА_3 . Ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 ніяк не перешкоджали його один одного, не залишили місце події.Частково це підтверджується і показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_4 , який повідомив, що телефон «вони» просили у ОСОБА_20 .

Таким чином, дії обвинувачений щодо потерпілого були узгодженими та послідовними між собою, що свідчить про те, що вони були об`єднані спільною метою та умислом на заволодіння чужим майном.

При цьому форма змови для наявності співучасті значення не має, як і тривалість часу до вчинення злочину.

Отже, кваліфікація дій обвинувачених як вчинених за попередньою змовою групою осіб з погрозою застосування насильства, на думку суду, також знайшло своє підтвердження.

Щодо зазначення обвинуваченим ОСОБА_4 про недоведеність розміру коштів, які він отримав від потерпілого (490 грн. в обвинувальному акті, 480 грн. - у заяві про злочин, слід зазначити наступне.

Для такого злочину, як грабіж, не встановлено нижньої межі шкоди, яка може бути завдана власнику майна, і ця обставина лише свідчить про підвищену суспільну небезпечність вказаного злочину. Сам факт отримання коштів в своїх показаннях підтвердив і ОСОБА_4 та частково ОСОБА_3 .

Отже, позицію обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 щодо невизнання своєї винуватості у вчиненні інкримінованого їм злочину суд розцінює як обраний спосіб захисту від обвинувачення з метою уникнення відповідальності за вчиненні дії, зважаючи на те, що вони є такими, що не відповідають встановленим обставинам справи, спростовуються наведеними вище доказами в сукупності (даними, здобутими в ході слідчих експериментів та огляду місця події, пред`явлення особи до впізнання).

Таким чином, злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, не виявлено.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку скоєного кримінального правопорушення особу винного, який раніше неодноразово судимий, негативно характеризується за місцем проживання, не працює; відсутність пом`якшуючих покарання обставин, і приходить до висновку призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті. Суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства.

Злочинні дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.2 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, не виявлено.

Обираючи міру покарання обвинуваченому ОСОБА_26 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше неодноразово судимий, негативно характеризується за місцем проживання, не працює, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, і приходить до висновку призначити йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті. Суд вважає, що виправлення ОСОБА_3 не можливе без ізоляції його від суспільства.

В даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 22 січня 2019 року по 22 листопада 2022 року. Даний строк необхідно зарахувати в строк відбування покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.

В даному кримінальному провадженні до обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з 22 січня 2019 року по 05 лютого 2022 року, з врахуванням і часу залишення в СІЗО на період розгляду даного кримінального провадження. Даний строк необхідно зарахувати в строк відбування покарання у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України.

Судові витрати за проведення експертизи слід стягнути з обвинувачених на користь держави.

Питання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відносно обвинувачених прокурором не ініціювалося.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 373, 374, 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення тривалістю 3 (три) роки 10 (десять) місяців (з 22 січня 2019 року по 22 листопада 2022 року), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня затримання на виконання вироку суду.

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_3 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення тривалістю 3 (три) роки 14 (чотирнадцять) днів (з 22 січня 2019 року по 05 лютого 2022 року), із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з дня затримання на виконання вироку суду.

Стягнути із ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь держави судові витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі по 214 (двісті чотирнадцять) гривень 50 копійок з кожного.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

-компакт диск білого кольору з написом «X Digital, DVD+R4,7GB/120 min», на якому знаходиться відеозапис пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_4 ; компакт диск білого кольору з написом «X Digital, DVD+R4,7GB/120 min», на якому знаходиться відеозапис пред`явлення особи для впізнання за участі потерпілого ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_3 ;компакт диск білого кольору з написом «X Digital, DVD+R4,7GB/120 min», на якому знаходиться відеозапис слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 ;компакт диск білого кольору з написом «X Digital, DVD+R4,7GB/120 min», на якому знаходиться відеозапис слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_4 ;компакт диск білого кольору з написом «X Digital, DVD+R4,7GB/120 min», на якому знаходиться відеозапис слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_3 , - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-мобільні телефони « НОМЕР_1 », сім-карту «Київстар» білого кольору із друкованим написом « НОМЕР_2 » та флеш-накопичувач чорного кольору із написом «Sandisk 1GB micro SD», які залишилися на зберіганні за слідчим, до суду не надавалися, - після набрання вироком законної сили повернути потерпілому ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскарженим в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1