Справа №613/802/24 Провадження № 1-кп/613/135/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні № 0000103 від 18.02.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Наталине Красноградського району Харківської області, громадянина України, українця, неодруженого, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 26.12.2013 Красноградським районним судом Харківської області за ч.4 ст.187 КК України до 5 років позбавлення волі, звільненого 27.04.2016 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців та 28 днів; 19.12.2023 року Дарницьким районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до штрафу у розмірі двох тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 34000 гривень на користь держави,

за ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

08 серпня 2024 року у судовому засіданні прокурором було заявлено клопотання про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, обґрунтоване з посиланням на наявність ризиків, визначених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, та недостатність більш м`яких запобіжних заходів для забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків. На думку прокурора, ризик переховування від суду обумовлюється тяжкістю злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_5 , один з яких є тяжким, а інший особливо тяжким, а саме ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується, зокрема, у вчиненні 17 епізодів незаконного збуту психотропних речовин, відсутністю у нього постійного місця проживання, стійких соціальних зв`язків, постійного місця роботи, відсутністю у нього дружини і дітей, що підтверджує його неприв`язаність до проживання у певній місцевості. Крім того, прокурор вважає, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 може вчинити новий злочин, оскільки ніде не працює, не має альтернативних джерел доходів, окрім збуту особливо небезпечних наркотичних речовин. При цьому, ОСОБА_5 19.12.2023 було засуджено Дарницьким районним судом м. Києва за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу. Вказані обставини, на думку прокурора, свідчать про реальну можливість вчинення ОСОБА_5 дій, спрямованих на продовження протиправної діяльності, пов`язаної зі збутом наркотичних речовин. Враховуючи викладене, з посиланням на практику Європейського суду з прав людини, прокурор стверджує про наявність підстав для продовження тримання під вартою ОСОБА_5 строком на 2 місяці.

Прокурор у судовому засіданні подане клопотання підтримав з підстав, викладених в останньому. Наполягав на наявності ризиків, передбачених пунктами 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений у судовому засіданні просив застосувати до нього положення ст.616 КПК України, а саме замінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на проходження військової служби.

Захисник у судовому засіданні зазначив про необґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч.2, ч.3 ст.307 КК України, поряд з цим, у вирішенні клопотання прокурора покладався на розсуд суду.

Суд, вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши доводи клопотання про продовження строку запобіжного заходу, дослідивши письмові матеріали справи, зазначає наступне.

Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 15.02.2024 застосовано у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 днів, тобто до 17 квітня 2024 року включно.

Визначено заставу у 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що дорівнює сумі 151 400 гривень.

Ухвалою слідчого судді Богодухівського районного суду Харківської області від 15.04.2024 продовжено запобіжний захід стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у виді тримання під вартою у Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 17 травня 2024 року включно.

Ухвалами Богодухівського районного суду Харківської області від 13.05.2024 та від 13.06.2024 за клопотанням прокурора продовжено дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 11 липня 2024 року та до 11 серпня 2024 року відповідно.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан його здоров`я; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у нього постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; його майновий стан, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Судом встановлено, що підставою для обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слугувала обґрунтованість підозри у вчиненні обвинуваченим злочинів, передбачених ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст.177 КПК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень була досліджена слідчим суддею під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , і наразі є предметом розгляду в рамках судового засідання. Оцінка обґрунтованості цієї підозри та пред`явленого обвинувачення буде надана судом під час ухвалення одного з рішень, передбачених ст. 373 КПК України.

Як зазначено у п. 57 рішення Європейського суду з прав людини у справі «K.F. проти Німеччини» факти, які породжують підозру, не обов`язково мають такий саме рівень з`ясовності, який потребується на пізнішому етапі кримінального розслідування, тобто факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку (рішення ЄСПЛ по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року).

При цьому, відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної в рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», затримання та тримання особи під вартою можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою розгляду провадження, сприяти якому має тримання під вартою.

Враховуючи викладене, незгода ОСОБА_5 з пред`явленим обвинуваченням сама по собі не є підставою для відмови у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Водночас, під час розгляду клопотання прокурора судом надається оцінка наявності або відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, можливості застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання цим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують.

Надаючи оцінку клопотанню прокурора, суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, та у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, який є особливо тяжким та за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

У справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Крім того, судом взято до уваги відсутність у ОСОБА_5 офіційного працевлаштування, постійного місця роботи, дружини, дітей, інших утриманців, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання.

Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків свідчать про наявність ризику переховування від суду, передбаченого п. 1 ст.177 КПК України.

Крім того, судом взято до уваги, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого умисного корисливого злочину, та з урахуванням відсутності у нього постійного місця роботи та регулярного доходу, в сукупності з кількістю епізодів збуту наркотичної речовини, інкримінованих ОСОБА_5 , свідчить про наявність ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, у т.ч. продовження незаконної діяльності зі збуту наркотичних речовин.

З огляду на викладене, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, встановлені під час обрання запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати та не зменшилися.

Застосування більш м`якого запобіжного заходу не здатне запобігти вищезазначеним ризикам.

Доводи обвинуваченого про необхідність застосування до нього положень ст.616 КПК України, а саме скасування запобіжного заходу для проходження військової служби, суд відхиляє, оскільки в силу ч.1 ст.616 КПК України норми цієї статті не застосовуються до осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, передбачені, зокрема, ст.ст.305-321 КК України. Крім того, ці норми застосовуються за клопотанням прокурора, який, у свою чергу, звертається до суду з цим клопотанням на підставі звернення обвинуваченого до прокурора.

Разом з тим, прокурор з таким клопотанням до суду не звернувся, натомість, вважав за необхідне продовжити для обвинуваченого строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Отже, враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання винним у вчиненні злочинів, у яких він обвинувачується; відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та постійного джерела доходу; беручи до уваги стадію, на якій перебуває судовий розгляд даного кримінального провадження, суд вважає за необхідне продовжити для обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06 жовтня 2024 року включно.

Згідно з п.5 ч.4 ст.183 КПК України, враховуючи, що дане кримінальне провадження стосується особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, розмір застави у кримінальному провадженні судом не визначається.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 196, 197, 331, 371, 372 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 06 жовтня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - протягом п`яти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1