У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , представника адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000884, відомості про яке 06.12.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 190 Кримінального кодексу України,

встановив:

До слідчого судді надійшло вищевказане клопотання, в якому адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 ,просить скасувати арешт, що був накладений відповідно ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/21864/23 від 21.06.2024, на вилучене майно під час обшуку від 03.06.2024, зокрема, на транспортний засіб марки «Mercedes-Benz ML 350» державний номерний знак НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію вказаного автомобіля та зобов`язати орган досудового розслідування передати вищевказане майно власнику ОСОБА_6 або уповноваженій особі на відповідальне зберігання.

В обґрунтування клопотання зазначає, що 03.06.2024 під час проведення обшуку виявлено та вилучено транспортний засіб марки «Mercedes-Benz ML 350» д. н. з. НОМЕР_1 , власником відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу являється ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вказує, що прокурором у клопотанні констатувався той факт, що нібито вилучений транспортний засіб «Mercedes-Benz ML 350» д. н. з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 та інше вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки таке могло зберегти на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зберіг на собі сліди або інші відомості, які можуть бути використані під час розслідування кримінального провадження.

Водночас будь-які підтверджуючі документи щодо причетності вказаного транспортного засобу та вилучених речей, які аналогічно на праві приватної власності належать ОСОБА_6 до інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення не надавались. Крім цього, не конкретизовано, яке відношення до розслідуваного кримінального правопорушення має власник вказаного транспортного засобу ОСОБА_6 .

Зазначає, що транспортний засіб «Mercedes-Benz ML 350» д. н. з. НОМЕР_2 , придбаний власником ОСОБА_6 , за особисті кошти і жодного відношення кошти, за які був придбаний автомобіль, не мають до розслідуваного кримінального провадження, що у свою чергу і підтверджується відсутністю у клопотанні відповідного обґрунтування.

Адвокат в клопотанні вказує, що вилучення при проведенні обшуку транспортного засобу «Mercedes-Benz ML 350» д. н. з. НОМЕР_1 , який на праві власності належить ОСОБА_6 є незаконним, оскільки такий не має жодного зв`язку, з розслідуваним кримінальним правопорушенням.

Крім того зазначає, що прокурором не доведено існування правових підстав для накладення арешту на майно, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки не надано доказів, того, що майно, на яке просив накласти арешт є предметом протиправної діяльності, об`єктом та знаряддям злочину, що розслідується у даному кримінальному провадженні та відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Органом досудового розслідування проведено всі необхідні судові експертизи, а тому відпала необхідність в утриманні даного транспортного засобу.

З огляду на викладене, вказує, що ОСОБА_6 , є добросовісним набувачем вказаного транспортного засобу, і такий арешт порушує її права, свободи, та незаконно втручається в її право власності, а тому подальше утримання транспортного засобу на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів є недоцільним.

В судовому засіданні представник адвокат ОСОБА_4 клопотання просив задовольнити. Зазначив, що автомобіль був придбаний ОСОБА_6 задовго до початку діяльності злочинної організації. Просить задовольнити клопотання частково та повернути автомобіль власнику для відповідального зберігання.

Слідчий ОСОБА_8 в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, просив долучити докази, а саме: аналітичне досьє на ОСОБА_7 , протоколи про результати проведення НС(Р)Д аудіо-, відео контроль особи, постанову про визнання речовим доказом від 03.06.2024.

Вказує, що фактичним власником транспортного засобу марки «Mercedes-Benz ML 350» д. н. з. НОМЕР_1 є ОСОБА_7 , що підтверджується аналітичним досьє, з якого вбачається, що останнього неодноразово зупиняли працівники УПП та притягували до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху на вказаному автомобілі. У правоохоронних органів відсутні жодні докази володіння та користування ОСОБА_6 вказаним автомобілем.

Водночас зазначає, що діяльність злочинної організації у кримінальному провадженні № 0000884 від 06.12.2023 розпочалась на початку 2023 року.

Дослідивши матеріали поданого клопотання, заслухавши думку учасників судового провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Встановлено, що слідчими Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000884 від 06.12.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 255, ч. 4 ст.28, ч. 5 ст. 190 КК України.

В межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду у справі № 308/21864/23 від 21.06.2024 накладено арешт, зокрема, на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes-Benz ML 350» д. н. з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 та транспортний засіб марки «Mercedes-Benz ML 350» д. н. з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , власником якого є ОСОБА_6 та яким користується підозрюваний ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Згідно ч. 1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 р., для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу №1 Європейської конвенції з прав людини.

Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях в тому числі щодо України констатував, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (п. 46 рішення у справі "Устименко проти України", п.п. 51,52 рішення у справі "Рябих проти Росії", п. 61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).

Основною метою ст. 1 Першого протоколу до Конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006).

Згідно вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішені питання про арешт майна суд суддя, суд також повинен врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб.

Зі свідоцтва про реєстрації транспортного засобу НОМЕР_3 з додатку «Дія» вбачається, що ОСОБА_6 стала власником «Mercedes-Benz ML 350» д. н. з. НОМЕР_1 27.09.2022, тобто до початку діяльності злочинної організації у кримінальному провадженні № 0000884 від 06.12.2023, яка розпочалася на початку 2023 року.

Жодних доказів того, що ОСОБА_6 не є власником вищевказаного майна, слідчим суддею не встановлено. Докази того, що вказаний автомобіль придбаний за кошти, здобуті злочинним шляхом, слідчим суддею не встановлені.

Водночас, слідчим суддею встановлено, що на даний час з вказаним транспортним засобом не проводяться жодні слідчі чи процесуальні дії, даний транспортний засіб не є власністю підозрюваних, а належить третій особі, яка не має жодного процесуального статусу в даному кримінальному провадженні.

Виходячи із вищезазначеного, враховуючи зміст клопотання та додані до нього матеріали, вважаю, що клопотання про скасування арешту майна в частині заборони користування є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 170 - 174, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.06.2024 у справі № 308/21864/23, в частині позбавлення права користування свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes-Benz ML 350» д. н. з. НОМЕР_1 , серії НОМЕР_3 та транспортним засобом марки «Mercedes-Benz ML 350», д. н. з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 , передавши вказане майно ОСОБА_6 на відповідальне зберігання.

Попередити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про кримінальну відповідальність за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт, передбачену ст. 388 КК України.

У задоволенні решти клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1