УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3980/24

Номер провадження 1-в/495/207/2024

08 листопада 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровський подання провідного інспектора Білгород-Дністровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про приведення судового рішення у відповідність до закону відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше не судимої, проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , засудженої

25.07.2024 Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, згідно ст. 75 Кримінального кодексу України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1(один) рік, суд

ВСТАНОВИВ:

До Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшло подання провідного інспектора Білгород-Дністровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про приведення судового рішення у відповідність до закону відносно ОСОБА_5 засудженої Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України до покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі, згідно ст. 75 Кримінального кодексу України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

Подання мотивоване тим, що у Білгород-Дністровському районному відділі філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області, на обліку з 04.09.2024 перебуває громадянка ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, тобто замах на таємне викрадення чужого майна, вчинений в умовах воєнного стану.

09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX (далі Закон), встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) - є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст. 51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Законом підвищено поріг кримінальної відповідальності за крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрату чужого майна (ст. 185, 190, 191 КК України), чим скасовано кримінальну відповідальність за вчинення таких діянь, якщо вартість викраденого майна складає менше двох неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Згідно з пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного податкового року. Саме з цієї суми в Україні розраховують, у разі призначення, штрафи чи адміністративні покарання.

Отже, згідно вироку суду ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, при наступних обставинах: 20 квітня 2024 року у період часу з 12:05 годин по 12:40 години, обвинувачена перебуваючи у торгівельній залі магазину ТЗ «АВРОРА», розташованого по вул. Перемога, 1а в м. Білгород-Дністровський Одеської області, керуючись прямим умислом, з метою особистого збагачення, діючи в умовах воєнного стану, із корисливих мотивів, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, намагалась таємно викрасти належний ТОВ «Вигідна покупка» товар, який знаходиться на вітринних полицях, спричинивши матеріальну шкоду на суму 1596 гривень 00 копійок.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, на момент вчинення інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_5 , вартість декреміналізованого такого майна не перевищувала 0,2 неоподаткованого мінімуму доходів громадян, тобто в 2024 році ця сума складала 3028 грн. Якщо вартість викраденого майна перевищувала даної суми, то наставала кримінальна відповідальність.

Отже, таємне викрадення чужого майна вартістю до 3028 на час, до якого відносять інкриміноване ОСОБА_5 діяння, кваліфікувалися за ч. 1 ст. 51 КУпАП, як дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки.

Тому уповноважений з питань пробації просить привести вирок Білгород-Дністровського міськрайонного суду одеської області від 25.07.2024 у відповідність до Кримінального кодексу України та застосувати положення частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України.

Прокурор та представник органу пробації подання підтримали, просили задовольнити.

Засуджена подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, клопотання підтримала та просила задовольнити.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання. Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене частиною 2 статті 74 Кримінального кодексу України. Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях статті 58 Конституції України про зворотну дію законів та інших нормативно-правових актів та статті 5 Кримінального кодексу України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з частиною 1 статті 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (частина 1 статті 74 Кримінального кодексу України).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом:

1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу;

2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін;

3) внесення змін до норм Загальної частини КК;

4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в частині 2 статті 74 Кримінального кодексу України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за частиною 2 статті 74 Кримінального кодексу України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень пункту 2 частини 2 статті 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2частини першої статті 537 цього Кодексу

Згідно пункту 13 частини 1 статті 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною 2 статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Матеріалами справи встановлено, що вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суд Одеської області від 25 липня 2024 року ОСОБА_5 визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначено їй покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі. Відповідно до ст. 75 КК України звільнено засуджену ОСОБА_5 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий термін у 1 рік. Відповідно до ст. 76 КК України покладено на засуджену ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ,роботи або навчання Контроль за поведінкою засудженої ОСОБА_5 доручено Білгород-Дністровському районному відділу філії державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

Вирок набрав законної сили 27.08.2024.

Відповідно до положення статті 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян - це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України, визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2024 року складав 1 514,00 грн. (3 028,00 грн. - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2024 х на 50 %). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1 514,00 х 2 = 3 028,00 грн.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX від 18.07.2024, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Указане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Згідно з вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.07.2024 ОСОБА_5 спричинила ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» матеріальну шкоду на суму 1596 гривень 00 копійок, що станом на момент вчинення кримінального правопорушення складає суму менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3 028,00 грн.).

Таким чином, на засуджену ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень частини 2 статті 74 Кримінального кодексу України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст. 372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання провідного інспектора Білгород-Дністровського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області про приведення судового рішення у відповідність до закону відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , звільнити від відбування покарання за вироком Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.07.2024 на підставі ст. 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на її оскарження, а в разі оскарження, після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Суддя ОСОБА_1