№ 242/13/24
№ 1-кп/207/396/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2024 року Баглійський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченої ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо продовження тримання обвинуваченої під вартою у кримінальному провадженні № 0003299 за звинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 вересня 2024 року, подання Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області задоволено. Кримінальне провадження № 0003299 щодо ОСОБА_6 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України направлено до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області для здійснення судового розгляду.

24 вересня 2024 року до Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області надійшли матеріали кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно матеріалів кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_6 були застосовані заходи забезпечення кримінального провадження - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обирався Жовтневим районним судом міста Дніпропетровська, який останнього разу продовжувався ухвалою колегії суддів Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області і закінчується 23 листопада 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У судовому засіданні прокурором ОСОБА_5 заявлено клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , посилаючись на існування ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4 та 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_7 не заперечували проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши прокурора, обвинувачену та захисника суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_6 пред`явлено обвинувачення у вчиненні особливо тяжкого злочину. Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено. Також суд оцінює суспільну небезпечність кримінального правопорушення, яке їй інкримінується, імовірну можливість продовження обвинуваченим протиправної поведінки у подальшому. Будь-яких відомостей щодо незадовільного стану здоров`я та неможливості його подальшого тримання під вартою до суду не надходило.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, яке згідно із ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацію майна, існує ризик, що обвинувачена з метою ухилення від кримінальної відповідальності, розуміючи тяжкість та невідворотність покарання, яке, відповідно до діючого законодавства, пов`язане із позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, зокрема на тимчасово окупований території або в рф. Вказані обставині також сприяє той факт, що обвинувачена мешкала в смт. Курахівка Покровського району Донецької області, яке розташоване поруч з лінією розмежування з окупованою територією та поруч з яким триває активна фаза бойових дій.

Також наявний і ризик, що полягає у незаконному впливі на свідків, а також осіб, які на даний час ще не надали суду покази у кримінальному провадженні, однак їм можливо відомі обставини скоєння злочину.

Крім цього обвинувачена може знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, що стосуються обставин вчинення кримінального правопорушення та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, враховуючи лояльне налаштування ОСОБА_6 до терористичної організації «ДНР», країни агресора - рф.

Безмовно наявним є і ризик, що полягає в можливості вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, враховуючи систематичність поширення нею відповідної інформації, що відображено в обвинувальному акті, та ту обставину, що військові дії тривають, а остання мешкає в безпосередній близькості до проведення таких дій.

Отже, суд враховує ризик вірогідності її переховування від суду, скоєння нових злочинів чи правопорушень, незаконний вплив на свідків, обставини, які стали підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_6 не припинили існувати; обставин, що свідчать про неможливість утримання її під вартою не встановлено.

Обраний запобіжний захід відносно обвинуваченого узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де зазначено, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо ОСОБА_6 обвинувачень, можливо виправдано вважати, що такий ризик існує.

Таким чином, виходячи з положень ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України, ст.ст. 5,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та, враховуючи ризик можливого впливу з боку обвинуваченої на свідків, вірогідності її переховування від суду, з урахуванням можливості скоєння нею нових злочинів чи правопорушень, суд вважає, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченї під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_6 необхідно продовжити строк тримання під вартою на шістдесят днів.

Згідно з абз. 8 ч. 4 ст. 183 КК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Оскільки інкриміноване обвинуваченій кримінальне правопорушення входить до вищевказаного переліку, а також з огляду на обґрунтованість клопотання та наявності ризиків, розмір застави колегія суддів вважає за необхідне не визначати.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Продовжити відносно обвинуваченої ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Новоандріївка Сімферопольського району АР Крим, громадянки України, термін застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4» строком на 60 днів, тобто по 10 січня 2025 року включно.

У відповідності до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України не визначити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий судя: ОСОБА_1 .

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3