Провадження № 1-кп/366/197/24
Справа № 366/1627/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2024 року Іванківський районний суд Київської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Іванків кримінальне провадження,внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 від 27.03.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Криве Озеро Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньотехнічною освітою, військовослужбовця, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше відповідно до ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України, -

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що станом на 26.03.2024 обіймав посаду водія військової частини НОМЕР_1 .

14.03.2024 ОСОБА_4 у складі військового формування був передислокований для несення служби на територію зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, де в подальшому ніс військову службу неподалік відселеного села Корогод.

21.03.2024, ОСОБА_4 , після зміни з наряду, неподалік місця несення служби, а саме на околиці відселеного села Корогод зони відчуження, виявив ріг дикої тварини виду « ОСОБА_5 » і в нього виник умисел на привласнення рогу тварини та вивезення його за межі зони відчуження з метою особистого використання в господарських цілях за місцем проживання. Після цього, не залишаючи свого умислу, ОСОБА_4 перевіз знайдений ріг тварини до місця свого тимчасового проживання в м. Чорнобиль зони відчуження та переклав його для зберігання до автомобіля, яким він користується «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , у якому ріг тварини зберігався до 26.03.2024.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на незаконне переміщення рогу тварини за межі зони відчуження, ОСОБА_4 , розраховуючи, що його як військового не будуть перевіряти поліцейські при виїзді за межі зони відчуження на контрольно-пропускних пунктах поліції, 26.03.2024 приблизно об 09 годині 20 хвилин розпочав рух за кермом транспортного засобу «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 в бік виїзду за межі зони відчуження, в напрямку КПП «Дитятки» для виїзду за межі зони відчуження. Завершуючи свій злочинний умисел, 26.03.2024, приблизно об 10 годині, ОСОБА_4 , в порушення ст. 12 Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи», усвідомлюючи, що в нього відсутній передбачений Законом дозвіл на переміщення рогу тварини за межі зони відчуження та її радіаційний контроль, прибув до КПП «Дитятки», де розташовано контрольно-пропускний пункт ДСП «Екоцентр», але при проходженні дозиметричного контролю piг тварини для дозиметричного дослідження не пред`явив, оскільки усвідомлював, що дозволу для його вивезення за межі зони відчуження у нього не має, а такими своїми діями він викриє свою злочинну діяльність.

В подальшому, автомобіль «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 проїхав до «Стоп-лінії» та зупинився на виїзді із зони відчуження, перед контрольно-пропускним пунктом поліції для огляду поклажі. При огляді салону автомобіля під керуванням ОСОБА_4 , поліцейськими, у відповідності до Закону України «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів № 106 від 23 липня 1991 року, було виявлено ріг Дикої тварини виду « ОСОБА_5 », який ОСОБА_4 мав намір вивезти за межі зони відчуження без передбаченого законом дозволу та дозиметричного контролю для особистого використання. без проведення дозиметричного контролю для особистого використання.

Отже, ОСОБА_4 вчинив з прямим умислом діяння безпосередньо спрямоване на вчинення злочину, виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю і пояснив, що 26.03.2024 обіймав посаду водія військової частини, та був передислокований для несення служби на територію зони відчуження, що постраждала внаслідок катастрофи на Чорнобильській АЕС, де в подальшому ніс військову службу неподалік відселеного села Корогод. 21.03.2024, після зміни з наряду, неподалік місця несення служби, виявив ріг дикої тварини виду « ОСОБА_5 » та вирішив забрати його та використати у власних цілях та переклав його для зберігання до автомобіля, яким він користується «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_2 , у якому ріг тварини зберігався до 26.03.2024. 26.03.2024, приблизно об 10 годині, він проїхав до «Стоп-лінії» та зупинився на виїзді із зони відчуження, перед контрольно-пропускним пунктом поліції для огляду поклажі. При огляді салону автомобіля під його керуванням поліцейськими було виявлено ріг дикої тварини виду « ОСОБА_5 ». В скоєному розкаюється.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів, стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності та істинності її позицій немає.

При цьому розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення.

Отже, при встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що вина обвинуваченого доведена повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України, як закінчений замах на переміщення будь-яким способом за межі зони відчуження без надання передбаченого законом дозволу та без проведення дозиметричного контролю будь-яких об`єктів, без мети збуту, оскільки він виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченій, згідно ст. 66 КК України, суд визнає, активне сприяння розкриттю злочину та те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Крім цього, при обранні обвинуваченому міри покарання, судом враховується його відношення до вчиненого, матеріали, що його характеризують.

При визначенні міри покарання ОСОБА_4 суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, скоїв злочин середньої тяжкості, раніше не судимий.

При обранні виду та міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення - злочину, громадську небезпеку скоєного кримінального правопорушення, данні, що характеризують особу обвинуваченого, раніше у відповідності до ст. 89 КК України не судимий, його ставлення до скоєного, а тому суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 мінімальне покарання передбачене санкцією ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 267-1 КК України у вигляді штрафу.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженим, так і іншими особами.

Суд вважає, що саме таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів.

Цивільний позов не заявлено.

Вирішити питання щодо речових доказів відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 267-1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. 00 коп.

Речові докази:

-Ріг оленя опломбований биркою №3330865 - який перебуває на зберіганні у кімнаті зберігання речових доказів ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській - знищити.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 не обиралась.

Цивільний позов та судові витрати по справі відсутні.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти діб з моменту його проголошення, а обвинуваченим - з моменту отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_1