Справа № 145/660/24
УХВАЛА

31 липня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості по якому 10.02.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Вінницького районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження, відомості по якому 10.02.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000033 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

В судове засідання з`явились прокурор ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 .. Доставлений під вартою до зали суду обвинувачений ОСОБА_4 ..

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 строком на 60 днів, оскільки визначені в ухвалі про обрання запобіжного заходу ризики не відпали та не зменшились. Зокрема, обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не зможуть запобігти наявним ризикам, тому є необхідність у продовженні відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , який не працював, не має офіційного та постійного джерела доходу, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім того, в судовому засіданні прокурор подав до суду клопотання про призначення у кримінальному провадженні амбулаторної судово-психіатричної експертизи. Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_4 засуджений вироком Вінницького міського суду від 26.03.2024 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. В межах даного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікування в психіатричному відділенні №12 КНП «ВОКПЛ ім. Ющенка» з діагнозом «психічні і поведінкові розлади, викликані вживанням алкоголю психотичний розлад». У зв`язку із викладеним є підстави для призначення в даному кримінальному провадженні судово-психіатричної експертизи.

Обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував щодо задоволення клопотань прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 при вирішенні клопотань прокурора поклався на розсуд суду.

Вислухавши заявлені прокурором клопотання, думку обвинуваченого та його захисника з приводу заявлених прокурором клопотань, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Щодо клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого такого заходу та продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до положень, викладених в ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Частиною першою статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, а частиною другою статті 183 КПК України визначені випадки, коли може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Статтею 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожна людина має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійсненого з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню нею злочину або її втечі після його вчинення.

Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 13.03.2023 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, який ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 08.04.2024 продовжено до 06.06.2024 включно.

Вирішуючи клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

При цьому, суд враховує, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та незакінченому замаху на вчинення тяжкого злочину, а тому перебуваючи на волі, може, з метою уникнення покарання, незаконно впливати на потерпілих та свідків кримінального провадження або переховуватися від суду. Суд також зважає на фактичні обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його вік, характер висунутого звинувачення, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у їх взаємозв`язку з можливими ризиками по справі.

Станом на даний час зазначені в ухвалі Тирвівського районного суду Вінницької області від 13.03.2023 обставини, що слугували підставою для обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися, інших обставин, які б давали підстави до зміни запобіжного заходу сторонами не надано.

Таким чином, суд вважає, що є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може допустити невиконання процесуальних обов`язків, покладених на нього в зв`язку зі статусом обвинуваченого.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Окрім того, у справі «Летельє проти Франції» Європейський суд з прав людини вказав, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відтак, для запобігання вказаним ризикам, та враховуючи суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, у захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинувачених, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, суд вважає виправданим тримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою та недостатнім застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Обставин, які є перешкодою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України - не встановлено.

Враховуючи вимоги норм розділу ІІ КПК України, зокрема, ст.ст. 177, 183, 199 КПК України, враховуючи той факт, що на даний час судовий розгляд даного кримінального провадження ще не розпочато, суд, з`ясувавши думку учасників кримінального провадження, вважає, що більш м`які заходи, ніж тримання під вартою, не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час розгляду даного кримінального провадження.

Щодо клопотання прокурора про призначення експертизи суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 КПК України, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно з частиною першою статті 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Пунктом 3 частини другої статті 242 КПК України визначено, що слідчий або прокурор зобов`язані забезпечити проведення експертизи щодо визначення психічного стану підозрюваного за наявності відомостей, які викликають сумнів щодо його осудності, обмеженої осудності.

Зі змісту пункту 2 частини другої статті 332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 509 КПК України у разі необхідності здійснення тривалого спостереження та дослідження особи може бути проведена стаціонарна психіатрична експертиза, для чого така особа направляється до відповідного медичного закладу на строк не більше двох місяців. Питання про направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи вирішується під час досудового розслідування - ухвалою слідчого судді за клопотанням сторони кримінального провадження в порядку, передбаченому для подання та розгляду клопотань щодо обрання запобіжного заходу, а під час судового провадження - ухвалою суду.

Відповідно до Порядку проведення судово-психіатричної експертизи № 397 від 08.10.2001 визначення способу проведення судово-психіатричної експертизи, а саме шляхом амбулаторного чи стаціонарного дослідження здоров`я особи є компетенцією експертів. Призначення стаціонарної експертизи можливе виключно за наявності медичних (психіатричних) підстав, які встановлюються експертами під час первинного амбулаторного дослідження та обґрунтовують висновок про необхідність проведення стаціонарної експертизи.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 в період часу з 15.07.2022 по 05.08.2022 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «ВОКПЛ ім. Ющенка» з діагнозом «психічні і поведінкові розлади, викликані вживання алкоголю».

З огляду на викладене, з метою повного та об`єктивного розгляду кримінального провадження, суд дійшов до висновку про доцільність призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи для визначення психічного стану обвинуваченого ОСОБА_4 ..

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 314-316, 331, 376 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 28 вересня 2024 року включно.

Копію ухвали направити для виконання начальнику Державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

Клопотання прокурора про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи задовольнити.

Призначити у кримінальному провадженні амбулаторну судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручити експертам-психіатрам Вінницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України», попередивши їх про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, а саме за відмову від дачі висновку або за дачу завідомо неправдивого висновку.

На вирішення експертів поставити такі питання:

- чи страждав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період вчинення інкримінованих йому діянь на будь-яке психічне захворювання, чи проявлявся у нього хворобливий розлад психічної діяльності?

- чи міг ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період вчинення інкримінованих йому діянь усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

- чи страждає ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в теперішній час на будь-яке психічне захворювання, чи проявляється у нього хворобливий розлад психічної діяльності?

- чи може ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в теперішній час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними?

- чи потребує ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосування примусових заходів медичного характеру? Якщо так, то яких саме?

Зобов`язати прокурора Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_3 надати експертам Вінницької філії судово-психіатричних експертиз Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я України» матеріали кримінального провадження №0000033 по обвинуваченню ОСОБА_4 .

Для проведення вищевказаної експертизи направити матеріали кримінального провадження №145/660/24 по обвинуваченню ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Для проведення вищевказаної експертизи направити обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який утримується в ДУ «Вінницька установа виконання покарань (№1).

Розгляд кримінального провадження відкласти до надходження висновку експертизи.

Встановити строк проведення експертизи один місяць з дня винесення ухвали про призначення експертизи.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1