Провадження № 1-кс/592/5783/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2024 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000205, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2023 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимому, підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

Сторона обвинувачення просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 такі обов`язки: прибувати до слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській областіза першою вимогою; не відлучатися з м. Суми без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та роботи.

Слідчий обґрунтовує клопотання, погоджене з прокурором тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження №0000205 від 20.01.2023 ОСОБА_4 13.08.2024 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, порушенні ним правил безпеки дорожнього руху, передбачених п. 12.3 Правил дорожнього руху України, при керування 20.01.2023 близько 17 год 10 хв автомобілем «Chevrolet Bolt», н.з. НОМЕР_1 неподалік буд. 58-Б по вул. Харківська у напрямку вулиці Холодноярської бригади у м. Суми, що призвело до наїзду керованого ним транспорту на пішохода ОСОБА_7 та спричинення останньому тяжких тілесних ушкоджень, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Підставою для винесення клопотання вказує на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 вчинив злочин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 3 до 8 років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, останній з метою уникнення відповідальності за скоєне кримінальне правопорушення може в подальшому переховуватися від органів досудового розслідування.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання, з викладених в ньому підстав, просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання, зазначив, що прокурором не доведено наявність ризику, посилався на те, що підозрюваний ОСОБА_8 кожного разу з`являвся за викликом слідчого та прокурора, після скоєння ДТП не залишив місце ДТП, відшкодовує потерпілому витрати на лікування, офіційно працевлаштований, одружений, має малолітню дитину.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав заперечення свого захисника.

Заслухавши думку прокурора, який підтримав подане клопотання, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечували щодо обрання запобіжного заходу, дослідивши матеріали, додані до клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого , переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (пункт 1 частини 1 статті).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Вирішуючи питання про обрання конкретного запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя враховує обставини, визначені статтею 178 КПК України.

Відповідно до практики ЄСПЛ термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (від 30 серпня 1990 року, п.32, Серія A, N 182).

На цій стадії досудового розслідування слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного.

Слідчий суддя приходить до висновку, що органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Його причетність до оголошеної підозри підтверджується протоколом допиту підозрюваного, висновком судово-медичної експертизи № 180 від 10.04.2023, висновком судової інженерно-транспортної експертизи від 14.05.2024, протоколом допиту потерпілого.

Сторона обвинувачення звернулася з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, яке відповідно до ч. 1, 3 ст. 176 КПК України та ч. 1 ст. 179 КПК України є найбільш м`яким запобіжним заходом та полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

У своєму клопотанні сторона обвинувачення посилається на наявність ризику, визначеного в п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Як обставини, на підставі яких слідчий та прокурор дійшли висновку про наявність ризику переховуватись від органів досудового розслідування та суду у клопотанні зазначено, що підозрюваний ОСОБА_4 через підозру його у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини ризик того, що підозрюваний може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити, або спростувати існування небезпеки переховування.

У справі «Летельє проти Франції», п. 43, Європейський суд з прав людини щодо врахування фактору переховування від слідства зазначив «Суд нагадує, що така небезпека повинна оцінюватися не лише у світлі тяжкості покарання; але виходячи з усіх супутніх обставин, що можуть або підтвердити наявність цієї небезпеки, або звести її до такого мінімуму, що попередній висновок виявиться невиправданим…»

Водночас, слідчому судді не надано відомостей, які б указували про зміну підозрюваним місця проживання чи неявки за викликом.

Крім того, слідчий суддя враховує, що досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні триває з 20.01.2023, за поясненнями захисника та підозрюваного весь цей час останній з`являвся за викликами слідчого та не змінював місця свого проживання. Доказів протилежного стороною обвинувачення не надано.

З цих підстав слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність прокурором ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у п. 25 рішення по справі «Капо проти Бельгії» (Capeau v Belgium), 42914/98 від 13.02.2005 у кримінальних справах питання прийняття доказів належить досліджувати загалом в світлі пункту 2 статті 6, і вимагає, окрім іншого, щоб тягар доказування лежав на стороні обвинувачення. Так, у п. 146 рішення у справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 Європейський суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Саме на прокурора покладено обов`язок довести наявність ризику та відповідно необхідність застосування кожного з вказаних в клопотанні обов`язків, а не просто перерахувати їх.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею не встановлено, що надані стороною обвинувачення докази доводять обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та або суду.

Отже, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, на виконання обов`язків визначених у ст. 194 КПК України встановив, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (пункт 1) та не доводять наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, передбачений ст. 177 цього Кодексу, і на який вказує слідчий, прокурор у клопотанні.

За приписами ч. 3 ст. 194 КПК України слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не підлягає задоволенню, однак на підставі ч. 3 ст. 194 КПК України вважає за необхідне зобов`язати підозрюваного прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду залежно від стадії кримінального провадження.

Керуючись статтями 131-132, 176-179, 193, 194, 196, 309, 372 КПК України слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000205, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_4 - залишити без задоволення.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1