УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.11.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , його представника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002069 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0002069 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

У клопотанні сторона обвинувачення, з метою збереження речового доказу, проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, проведення експертних досліджень, просить накласти арешт із забороною розпорядження, відчуження та користування на майно вилучене під час проведення обшуку 05.11.2024 в період часу з 02:30 по 04:10 обшук за адресою: АДРЕСА_1 ).

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 просив долучити до матеріалів клопотання ухвалу слідчого судді від 07.11.2024 року про легалізацію обшуку проведеного 05.11.2024 року в порядку ст. 233 КПК України. Вимоги клопотання підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні, мотивуючи тим, що вилучене майно в рамках кримінального провадження визнано речовим доказом та наразі необхідне слідству, з метою його дослідження. Одночасно повідомив, що слідство не має даних щодо місцезнаходження та засобів зв`язку власника транспортного засобу.

У судове засідання з`явився ОСОБА_4 , який є начальником штабу заступником командира військової частини НОМЕР_1 та його представник адвокат ОСОБА_5 , які заперечували проти задоволення клопотання вказуючи на те, що вилучене майно є трофейним майном та належить військовій частині НОМЕР_1 . Переміщення вказаного майна відбувалось на законних підставах на підтвердження чого просили долучити документи які підтверджують дані обставини зокрема: накази командира ВЧ НОМЕР_1 про створення комісії на прийняття та взяття на облік трофейного майна та переміщення трофейного майна у район виконання завдань, копії книг реєстрації та руху облікових документів, а також акт приймання трофейного майна. У зв`язку з вищевказаним у задоволенні клопотання просили відмовити.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали як сторони обвинувачення так і сторони захисту, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду встановлено, що Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002069 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони.

В ході досудового розслідування встановлено, що 04.11.2024 о 20 год. 45 хв. до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві (далі ТУ ДБР у м. Миколаєві), надійшло повідомлення від інспектора патрульного УПП в Одеській області ОСОБА_7 про те, що на блок посту «Дачне» Одеської області було зупинено автомобіль Toyota Tundra д.з.н. «S777S», в якому виявлено «активну броню з тротилом». В діях невстановлених військовослужбовці які, шляхом зловживання службовим становищем, з метою особистого незаконного збагачення, здійснюють викрадання військового майна вбачаються ознаки злочину передбаченого ст. 410 КК України.

В подальшому, з огляду на невідкладність, з метою врятування від знищення причетними до вчинення злочину особами майна, а саме знищення, схову майна яке є предметом злочину та має значення для досудового розслідування, слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_8 , на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України 05.11.2024 в період часу з 02:30 по 04:10 за адресою: АДРЕСА_1 ) проведено обшук автомобіля марки Toyota Tundra, ідентифікаційний номер шасі - НОМЕР_2 , червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , індивідуальний номерний знак НОМЕР_4 , за кермом якого був ОСОБА_4 , в ході якого вилучено:

-предмети схожі на 166 пластин від динамічного захисту 4С20;

-предмети схожі на 19 комплектів динамічного захисту типу «Контакт»;

-2 ємності об`ємом по 25 літрів, з рідиною білого кольору, зі слів ОСОБА_4 вказана речовина являється бензином;

-1 ємність об`ємом 20 літрів, з рідиною білого кольору, зі слів

ОСОБА_4 вказана речовина являється бензином;

-2 накладні за номером 157/3 від 04.11.2024 військової частини НОМЕР_1 ;

-автомобіль Toyota Tundra, ідентифікаційний номер шасі - НОМЕР_2 , червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , індивідуальний номерний знак НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 , згідно свідоцтва № НОМЕР_5 .

05.11.2024 слідчий у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

В подальшому ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 07.11.2024 року було легалізовано обшук проведений 05.11.2024 у відповідності до положень ст. 233 КПК України.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом у порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

У відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 171 КПК України встановлено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

В даному випадку слідчий суддя не виключає тих обставин, що вилучений транспортний засіб марки Toyota Tundra, ідентифікаційний номер шасі - НОМЕР_2 , червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , індивідуальний номерний знак S777S міг використовувався для реалізації злочинної схеми, зокрема для перевезення предметів злочину, у зв`язку з чим зазначений автомобіль є знаряддям злочину та відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від, а отже, воно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Вилучені ємкості з рідиною білого кольору, на думку слідчого судді підпадають під ознаки засобів кримінального правопорушення, в свою чергу вилучені пластин від динамічного захисту 4С20, комплектів динамічного захисту типу «Контакт» можуть бути предметами злочину, у зв`язку із чим, є безпосереднім об`єктом експертних досліджень, що в свою чергу свідчить про наявність у слідчого судді підстав для застосування в рамках заходу забезпечення кримінального провадження - арешту майна.

Також слідчий суддя вважає, що вилучені документи ймовірно можуть містити на собі ознаки вчиненого злочину, зокрема можуть містити інформацію, яка може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження. Інформація яка міститься на вказаних документах має значення для вказаного кримінального провадження, виявлені документи ймовірно можуть бути беззаперечними доказами вчинення протиправних дій, та потребують дослідження, в подальшому можуть слугувати доказами для притягнення винних осіб до відповідальності, у зв`язку з чим виникла необхідність у накладенні на вилучене майно арешту.

Відносно доводів сторони захисту щодо відсутності підстав для накладення арешту.

Слідчим суддею встановлено, що автомобіль марки Toyota Tundra, ідентифікаційний номер шасі - НОМЕР_2 , червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 на праві власності належить ОСОБА_9 .

02 листопада 2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_10 було видано наказ № 160 про створення комісії на прийняття та взяття на облік трофейного майна.

Пізніше 04 листопада 2024 року командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_11 було видано наказ № 162 про переміщення трофейного майна у район виконання завдання яким, з метою підготовки позаштатного відділення БПЛА до застосування за призначенням було наказано начальнику штабу заступнику командира військової частини НОМЕР_1 , підполковнику ОСОБА_12 , здійснити перевезення трофейного майна у вигляді ВР-С4 до 06:00 05.11.2024 у темну пору доби з максимальним рівнем скритності дотримуючись заходів маскування у район виконання завдань для підготовки до бойового застосування позаштатного відділення БПЛА та подальшого застосування за призначенням.

Цього ж дня, 04 листопада 2024 року комісією військової частини НОМЕР_1 було складено акт № 1 прийняття трофейного майна, відповідно до якого прийнято із постановою на облік трофейне майно, а саме: ВР С-4 у пластинах кількістю 204 одиниць вагою 60 кг.

Водночас, ні в матеріалах провадження, ні від учасників судового розгляду не надходило до суду відомостей про те, що вилучене майно станом на момент розгляду клопотання втратило статус речового доказу (в силу прийняття постанови прокурором, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним), або відпала необхідність в дослідженні вказаних доказів, або проведення відповідних експертиз.

Натомість згідно акту перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів №796 від 05.11.2024 Управління вибухотехнічної служби ГУНП в Одеській області виявлені предмети в автомобілі Toyota Tundra, ідентифікаційний номер шасі - НОМЕР_2 , червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , індивідуальний номерний знак НОМЕР_6 пластинами від динамічного захисту 4С20 та 19 комплектами динамічного захисту типу «Контакт».

Відповідно до довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів №487 від 05.11.2024 Управління вибухотехнічної служби ГУНП в Одеській області предмети, які є 166 пластинами від динамічного захисту 4С20 та 19 комплектами динамічного захисту типу «Контакт» належать до ІІІ категорії вибухонебезпечності і вимагає виключення термічного впливу, зберігання разом з зарядами ініціювання вибуху.

Слідчий суддя не виключає того факту, що виявлене в ході обшуку майно є тим трофейним майном, яке зазначене в наданих стороною захисту документах, разом з тим, вважає, що дану обставину повинно встановити шляхом проведення експертного дослідження особами які мають спеціальні знання з цього приводу. Не накладення арешту на вилучене майно, на цій стадії кримінального провадження, може призвести до його неповоротної втрати, що не буде відповідати засадам кримінального судочинства.

Також на думку слідчого судді, органу досудового розслідування необхідно і перевірити законність перевезення вилученого (трофейного) майна, автомобілем який належить цивільній особі (доказів іншого слідчому судді надано не було).

При прийняття даного рішення слідчий суддя не виключає, що вилучене в ході обшуку майно ймовірно може бути необхідне для бойового використання з метою відсічі збройної агресії рф проти України, разом з тим зазначене не може нівелювати базові засади кримінального судочинства, зокрема верховенство права; законність та рівність перед законом.

На підставі вимог ч.5 ст.9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства, тому з метою повного та об`єктивного проведення досудового розслідування, є необхідність накладення арешту на вилучене майно.

Слідчий суддя звертає увагу сторони захисту, що питання про доцільність подальшого арешту на вилучене майно буде перевірено під час досудового розслідування на протязі нетривалого часу, про що має бути постановлено відповідне процесуальне рішення, а власник цього майна або його представник, вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК, у разі встановлення відсутності подальших підстав для арешту майна.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Викладене переконує слідчого суддю у тому, що мета цього заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді запобігання цьому ризику може бути досягнута.

Так, приймаючи до уваги викладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінальних правопорушень за фактом вчинення яких розслідується кримінальне провадження (ч. 4 ст. 410 КК України) та в межах якого подано дане клопотання, фактичні обставини кримінального провадження, даних про необхідність призначення відповідних судових експертиз, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження майна, яке відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, та визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні постановою слідчого, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на вилучене майно .

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

Одночасно слідчий суддя наголошує, що накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або невідворотним позбавленням такого права. Хоча власник і обмежується у реалізації всіх правомочностей щодо відповідного майна, проте таке обмеження має тимчасовий характер.

На підставі викладеного, з урахуванням мотивів клопотання про арешт майна та доданих до клопотання документів, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що мав місце факт вчинення кримінального правопорушення та про необхідність накладення арешту на майно на підставі ч.2 ст.170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002069 від 04.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 410 КК України - задовольнити.

Накласти арешт, із забороною відчуження, розпорядження та користування на майно вилучене під час проведення обшуку 05.11.2024 в період часу з 02:30 по 04:10 обшук за адресою: АДРЕСА_1 ), а саме на:

- автомобіль марки Toyota Tundra, ідентифікаційний номер шасі - НОМЕР_2 , червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , індивідуальний номерний знак НОМЕР_4 , який належить ОСОБА_9 , згідно свідоцтва № НОМЕР_5 ;

- предмети схожі на 166 пластин від динамічного захисту 4С20;

- предмети схожі на 19 комплектів динамічного захисту типу «Контакт»;

-2 ємності об`ємом по 25 літрів, з рідиною білого кольору, яка зі слів ОСОБА_4 являється бензином;

-1 ємність об`ємом 20 літрів, з рідиною білого кольору, яка зі слів

ОСОБА_4 являється бензином;

-2 накладні за номером 157/3 від 04.11.2024 військової частини НОМЕР_1 .

Виконання ухвали покласти на слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1