Справа № 487/9282/24
Провадження № 1-кс/487/5959/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.11.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002563 від 21.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002563 від 21.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно при огляді 25.09.2024 за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, траса М-14, +174 км, а саме: автомобіль Volkswagen, модель Transporter 5, р.н. ВТ197В та трактор Т-40, р.н. НОМЕР_1 із забороною відчуження, розпорядження, з правом користування.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002563 від 22.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 21.10.2024 о 21.20 год оперативному черговому ВАЗОЧ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві від чергового слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ( НОМЕР_2 ) надійшло повідомлення про те, що 21.10.2024 о 19.51 год. від служби 102 за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, траса М-14, +174 км, біля села Шевченкове сталася ДТП за участю автомобіля Volkswagen, модель Transporter 5, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та колісним трактор Т-40, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок якої водій автомобіля Volkswagen, модель Transporter 5, р.н. НОМЕР_3 , та пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження.

21.10.2024 проведено огляд місця полії за адресою: АДРЕСА_1 в ході якого вилучено автомобіль Volkswagen, модель Transporter 5, р.н. НОМЕР_3 , та трактор Т-40, р.н. НОМЕР_1 , які в подальшому постановою слідчого визнанні речовим доказом у кримінальному провадженні.

У клопотанні прокурор посилається на те, що вказані автомобілі мають значення для досудового розслідування як доказ вчинення кримінального правопорушення та підлягає подальшому дослідженню в ході розслідування з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також встановлення осіб, причетних до нього, у тому числі під час проведення судових експертиз.

В судовому засіданні прокурор не був присутнім, надав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Положеннями ст. 167 КПК України встановлено, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно зі ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину і достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 1 ст. 173 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим суддею встановлено, що Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002563 від 21.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження встановлено, що 21.10.2024 о 21.20 год оперативному черговому ВАЗОЧ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві від чергового слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області (+3) надійшло повідомлення про те, що 21.10.2024 о 19.51 год. від служби 102 за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, траса М-14, +174 км, біля села Шевченкове сталася ДТП за участю автомобіля Volkswagen, модель Transporter 5, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням солдата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та колісним трактор Т-40, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок якої водій автомобіля Volkswagen, модель Transporter 5, р.н. НОМЕР_3 , та пасажир ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримали тілесні ушкодження.

Згідно з протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 21.10.2024 року з місця ДТП вилучено автомобіль Volkswagen, модель Transporter 5, р.н. НОМЕР_3 , та трактор Т-40, р.н. НОМЕР_1 .

Слідчим першого слідчого відділу (з дислокацією у місті Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_7 22.10.2024 винесено постанову, відповідно до якої автомобіль Volkswagen, модель Transporter 5, р.н. НОМЕР_3 , та трактор Т-40, р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, автомобіль передано на відповідальне зберігання представнику військової частини НОМЕР_4 , а трактор ОСОБА_5 .

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_5 власником трактора колісного марки Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_1 , є ОСОБА_5 .

Згідно з даними технічного талону транспортного засобу серії НОМЕР_6 автомобіль марки Volkswagen, модель Transporter 5, реєстраційний номер НОМЕР_3 , належить військовій частині НОМЕР_7 .

За вимогами ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи встановленні досудовим розслідуванням обставини, слідчий суддя вважає, що на даний час існує сукупність підстав вважати, що вилучені в ході огляду місця ДТП транспортні засоби могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, а тому можуть бути використані як речовий доказ у кримінальному провадженні, підлягають подальшому експертному дослідженню та проведенню слідчих (процесуальних) дій.

А за такого, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурором доведено відповідність вилучених транспортних засобів критеріям, визначенні статтею 98 КПК України.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом приховування, знищення речових доказів.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

А за такого, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 168, 170-173 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на вилучене при огляді 21.10.2024 за адресою: Миколаївська область, Вітовський район, траса М-14, +174 км майно, а саме: автомобіль Volkswagen, модель Transporter 5, реєстраційний номер НОМЕР_3 ; трактор Т-40, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з правом користування із забороною розпорядження цим майном.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1