Провадження № 11-кп/4823/892/24
Категорія - ч. 1 ст. 309 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000919 від 12 серпня 2024 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Житомир, громадянин України, із професійно-технічною освітою, неодружений, який працює електрогазозварником 5 розряду ДП «171 Чернігівський ремонтний завод», фактично проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимий, був звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, у зв`язку з тим, що добровільно звернувся до ГО «Чернігівський центр здорової молоді» та пройшов курс психо-соціальної реабілітації.

Процесуальні витрати в розмірі 1 514 грн. 56 коп. на залучення експертів віднесені на рахунок держави.

Питання про долю речових доказів вирішене у відповідності до вимог ч. 9 ст. 100 КПК України.

ОСОБА_6 згідно з обвинувальним актом, обвинувачується у тому, що 12 серпня 2024 року, близько 12 год. 40 хв., діючи умисно, незаконно, на території автовокзалу «Центральний» по АДРЕСА_2 придбав, шляхом привласнення знайденої на землі пластикової ємності з речовиною рослинного походження, яку поклав до рюкзака та залишив незаконно зберігати для власного вживання, без мети збуту.

12 серпня 2024 року, в період часу з 17 год. 03 хв. по 17 год. 08 хв., працівниками поліції під час проведення огляду місця події на ділянці місцевості, розташованої на території тимчасового блокпоста АДРЕСА_3 у ОСОБА_6 було виявлено та вилучено пластикову ємність з речовиною рослинного походження, яка згідно висновку експерта № СЕ-19/125-24/10276-НЗПРАП від 26 серпня 2024 року є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - канабісом, маса в перерахунку на висушену речовину становить 13,123 г, яку ОСОБА_6 умисно, незаконно зберігав при собі для власного вживання, без мети подальшого збуту.

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06 травня 2000 року «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», канабіс віднесено до Списку №1 Таблиці II «Наркотичні засоби та рослини, обіг яких обмежено».

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні просить ухвалу суду про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції.

Аргументує тим, що в рамках даного кримінального провадження, для правильного застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України, належить встановити чи страждав ОСОБА_6 на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини, та чи за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» обвинуваченому був встановлений діагноз «наркоманія».

Відповідно до довідки ГО «Чернігівський центр здорової молоді» ОСОБА_6 добровільно звернувся до центру та в період з 09.09.2024 по25.09.2024 пройшов курс психо-соціальної реабілітації (амбулаторно).

Звертає увагу, що обвинуваченим та його захисником не було надано доказів того, що ОСОБА_6 страждав на захворювання з діагнозом «наркоманія», який встановлюється за результатами проходження медичного обстеження відповідно до Закону та Інструкції про порядок виявлення та постановки на облік осіб, які незаконно вживають наркотичні засоби або психотропні речовини.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону, лікування залежності від наркотичних засобів або психотропних речовин здійснюється в лікувальному закладі незалежно від форми власності за наявності ліцензії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я на такий від діяльності. Громадська організація «Чернігівський центр здорової молоді» не є лікувальним закладом, що має право на здійснення лікування залежності від наркотичних засобів або психотропних речовин, а також не має ліцензії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я на такий вид діяльності, що підтверджується даними з офіційного сайту МОЗ України.

Прокурор вважає, що за таких обставин суд повинен був відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ч. 4 ст. 309 КК України.

Заслухавши доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу із застереженням, що такого діагнозу як наркоманія тепер не вживається, класифікація хвороб, пов`язаних із психічними та поведінковими розладами, внаслідок вживання наркотичних речовин, обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, посилаючись на те, що кримінальний закон не обмежує звернення до державного чи приватного лікувального закладу, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Частина 4 статті 309 КК України передбачає, що особа, яка добровільно звернулася до лікувального закладу і розпочала лікування від наркоманії, звільняється від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною 1 статті 309 КК України.

Судовою практикою загально визнано, і це прямо вказано у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» № 4 від 26 квітня 2002 року, що при вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності з підстав добровільного звернення особи до лікувального закладу для лікування від наркоманії, суду необхідно з`ясувати, чи дійсно особа страждала на наркоманію і потребувала лікування від неї, чи дійсно звернулась до лікувального закладу і розпочала лікування добровільно, а не вимушено і чи дійсно ставила мету вилікуватися від наркоманії, а не ухилитись у такий спосіб від кримінальної відповідальності за вчинений злочин.

Прокурор слушно зауважив про те, що для правильного застосування цієї норми права необхідно враховувати також і положення Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» від 15 лютого 1995 року №62/95-ВР, яким визначено, що добровільне лікування від наркоманії це лікування від наркоманії, яке здійснюється за згодою хворого або його законного представника, наркоманія психічний розлад, зумовлений залежністю від наркотичного засобу або психотропної речовини внаслідок зловживання цим засобом або цією речовиною, зловживання наркотичними засобами або психотропними речовинами це умисне систематичне незаконне вживання наркотичних засобів або психотропних речовин, а особа хвора на наркоманію це особа, яка страждає на психічний розлад, що характеризується психічною та (або) фізичною залежністю від наркотичного засобу чи психотропної речовини, і якій за результатами медичного обстеження, проведеного відповідно до вимог цього Закону, встановлено діагноз «наркоманія». При цьому, медичне обстеження включає в себе обстеження особи в стаціонарних умовах з метою встановлення діагнозу «наркоманія».

З матеріалів кримінального провадження убачається, що ОСОБА_6 за медичною допомогою в диспансерне наркологічне відділення та до лікаря-психіатра Чернігівської обласної психоневрологічної лікарні не звертався, що підтверджується довідками від 27 та 28 серпня 2024 року.

Стороною захисту, при зверненні до суду із клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_6 з підстав добровільного звернення за медичною допомогою з приводу лікування від наркоманії, жодних відомостей про те, що обвинувачений звертався до лікарської установи, пройшов обстеження в порядку, передбаченому Законом України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» та йому був встановлений діагноз «наркоманія», надано не було.

Тобто, фактично судом не було встановлено першої та найголовнішої умови для застосування положень ч. 4 ст. 309 КК України, а саме того, чи страждає ОСОБА_6 від наркотичної залежності, чи звертався він до лікарської установи для проходження медичного обстеження в умовах стаціонару та чи був встановлений йому відповідний діагноз, від якого він мав пройти курс лікування, що в подальшому стало б підставою для звільнення його від кримінальної відповідальності.

Аналіз змісту наданої стороною захисту довідки за підписом керівника Громадської організації ОСОБА_10 свідчить про те, що ОСОБА_6 , який проживає по АДРЕСА_4 , проходив курс психо-соціальної реабілітації (амбулаторно) в ГО « ІНФОРМАЦІЯ_2 », за адресою АДРЕСА_5 .

При цьому, з наданої Довідки неможливо встановити день і місяць взяття ОСОБА_6 на облік, а також чи отримав він лікування відповідно до встановлених стандартів надання наркологічної допомоги таким хворим, адже в ній не міститься інформації про те, що обвинувачений проходив курс лікування від наркоманії, а лише вказано про те, що він проходив курс психо-соціальної реабілітації, що не є підтвердженням проходження лікування від наркоманії, як цього вимагають положення кримінального Закону.

Більш того, відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними» чітко визначено, що лікування залежності від наркотичних засобів або психотропних речовин здійснюється в лікувальному закладі незалежно від форми власності за наявності ліцензії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, на такий вид діяльності. Нагляд за лікуванням такої особи покладається на установи, визначені центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Після закінчення лікування, на прохання хворого йому видається довідка із зазначенням мети лікування.

За встановлених відомостей, Громадська організація «Чернігівський центр здорової молоді» не є лікувальним закладом, в тому числі не є й тим лікувальним закладом, який здійснює лікування залежності від наркотичних засобів або психотропних речовин. Більш того, вказана Громадська організація не має ліцензії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я на такий вид діяльності, що підтверджується інформацією з відкритих джерел, розміщеною на офіційному сайті Міністерства охорони здоров`я України.

Також, Довідка видана Громадською організацією не містить відомостей про мету курсу соціально-психологічної реабілітації, яку начебто пройшов ОСОБА_6 , яких цілей було досягнуто в результаті проходження цього курсу, в чому він полягав та які рекомендації отримав обвинувачений.

Починаючи з 1999 року, в Україні офіційно впроваджено в дію міжнародну класифікацію хвороб десятого перегляду (МКХ-10), яка крім стандартизації даних всесвітньої медичної статистики має свої переваги та особливості в процесі клінічного застосування.

Згідно з МКХ-10, усі види залежності від психоактивних речовин (ПАР) кодуються в рамках діагностичного модуля НОМЕР_1 , що об`єднує «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психоактивних речовин».

Чи вживав обвинувачений наркотичні засоби, з довідки про проходження курсу соціально-психологічної реабілітації невідомо, як невідомо, що йому поставлений діагноз по міжнародній класифікації хвороб, який не змінює давно існуючого поняття "хворий на наркоманію", під якою розуміють патологічний стан, що виникає у разі систематичного вживання речовин, які включені до списку наркотиків, та проявляється психічною та фізичною залежністю від них.

Районний суд, звільняючи обвинуваченого від кримінальної відповідальності, залишив поза увагою умови звільнення осіб від кримінальної відповідальності, а також не перевірив, чи може громадська організація бути лікувальним закладом, чи має вона ліцензію, яка б надавала право на здійснення такого виду лікування, внаслідок чого постановив рішення про звільнення від кримінальної відповідальності з істотними порушеннями вимог закону, що тягне безумовне скасування з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 424 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2024 року про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, на підставі ч. 4 ст. 309 КК України, скасувати та призначити новий судовий розгляд в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13