08 листопада 2024 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю заявника ОСОБА_3 , розглянувши матеріали скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Запорізькій області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,
05.11.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла вказана скарга, подана в порядку ст. 303 КПК України, в якій порушується питання про покладення на уповноважену особу СУ ГУНП в Запорізькій області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_3 , поданою ним до Запорізької обласної прокуратури, яка була 25.10.2024 передана до ГУНП в Запорізькій області (вих. № 09/1-6369ВИХ-24) для прийняття рішення в порядку ст. 214 КПК України.
Під час судового засідання 08.11.2024 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з усною заявою в порядку ст. 206 КПК України про вжиття заходів щодо захисту його прав як особи, перебуває під слідством та утримується під вартою.
Зокрема, ОСОБА_3 заявив про те, що під час перебування під вартою до нього систематично застосовуються погрози фізичною розправою як з боку працівників ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», так і з боку оперативних уповноважених поліції, з метою здійснення на нього тиску та примушування до зміни своєї процесуальної позиції у кримінальному провадженні, де він є підозрюваним. Ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя щодо проведення медичного обстеження ОСОБА_3 та фіксації стану його здоров`я після застосування до нього неналежних заходів поводження залишились невиконаними. Також ОСОБА_3 заявив, що ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» продовжуються його тортури та знущання, його безпідставно поміщено до одиночної камери, він не має можливості нормально спати. Зокрема оперуповноважені погрожують йому за вказівкою слідчого. Також 09.10.2024 особи, які утримуються в установі, прийшли до його камери з заточками та погрожували йому, при цьому поряд з ними перебували представники адміністрації ДУ «Запорізький слідчий ізолятор». У зв`язку з цим ОСОБА_3 просив перевести його до іншої установи попереднього ув`язнення, територіально найбільш наближеної до м. Запоріжжя, оскільки він побоюється за своє здоров`я.
Заслухавши заяву ОСОБА_3 слідчий суддя виходить з такого.
Статтею 11 КПК України визначено, що забороняється під час кримінального провадження піддавати особу катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує її гідність, поводженню чи покаранню, вдаватися до погроз застосування такого поводження, утримувати особу у принизливих умовах, примушувати до дій, що принижують її гідність.
Частинами першою та другою статті 18 КПК України передбачено, що жодна особа не може бути примушена визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення або примушена давати пояснення, показання, які можуть стати підставою для підозри, обвинувачення у вчиненні нею кримінального правопорушення. Кожна особа має право не говорити нічого з приводу підозри чи обвинувачення проти неї, у будь-який момент відмовитися відповідати на запитання, а також бути негайно повідомленою про ці права.
Відповідно до вимог частини шостої статті 206 КПК України, якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.
Слідчий суддя зауважує, що право захист від катування та нелюдського поводження гарантований статтею 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і це право не підлягає жодним обмеженням чи виключенням.
Іншими словами, в період перебування особи під контролем органів влади, в тому числі у зв`язку із взяттям такої особи під варту, з точки зору ЄСПЛ існує презумпція винуватості держави у всьому, що відбувається з такою особою у вказаний період. Це означає, що саме на органи державної влади покладається обов`язок спростування стверджень заявника про застосування до нього неналежних засобів поводження, в тому числі катування та (або) нелюдського поводження.
Також ЄСПЛ у своїй практиці наполягає на необхідності ретельної, а не формальної перевірки відповідних звернень ув`язненої особи.
Порушення наведених вище правил призводить до ухвалення ЄСПЛ рішень у справах проти України, де відбувається констатація порушень Україною ст. 3 Конвенції (наприклад, як у рішенні у справі «Каверзін проти України»).
Щодо заяви ОСОБА_3 від 08.11.2024 слідчий суддя констатує, що станом на час проведення судового засідання на ньому відсутні зовнішні ознаки, які могли б свідчити про застосування до нього насильства, які можливо було побачити в дистанційному режимі.
З іншого боку, заява ОСОБА_3 та відомості з Єдиного державного реєстру судових ріщень свідчать про те, що він не отримав вичерпної відповіді на свої попередні звернення до інших слідчих суддів, органів прокуратури та Державного бюро розслідувань, через що подає нові заяви схожого змісту, в тому числі й ту, що розглядається цією ухвалою.
В силу ст. 206 КПК України слідчий суддя не має повноважень самостійно встановлювати ті чи інші факти, здійснювати самостійне розслідування фактів, на яких посилається заявник.
Так само слідчий суддя в межах розгляду скарги, поданої в порядку ст. 303 КПК України, а також в межах розгляду заяви, поданої в порядку ст. 206 КПК України, не має повноважень на вирішення питання про переведення підозрюваного з однієї установи попереднього ув`язнення до іншої, оскільки це питання має вирішувати слідчий суддя, що здійснює досудовий контроль у кримінальному провадженні, де заявник є підозрюваним, або суд, що розглядає відповідне кримінальне провадження по суті.
Відтак, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність постановлення чергової ухвали про доручення відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві ОСОБА_3 .
При цьому, за результатами виконання цієї ухвали слідчий суддя має бути поінформований про конкретні дії та рішення, вчинені у зв`язку з розглядом заяви ОСОБА_3 , в тому числі про те, чи здійснюється досудове розслідування з приводу повідомлених ним фактів.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 206, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Заяву ОСОБА_3 , подану з посиланням на ст. 206 КПК України, про вжиття заходів щодо його захисту від неналежного поводження під час перебування в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» - задовольнити частково.
Доручити Запорізькій обласній прокуратурі, Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Мелітополі, керівництву Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор» провести перевірку фактів, викладених в заяві підозрюваного ОСОБА_3 від 08.11.2024 та цій ухвалі, щодо застосування до нього неналежного поводження з боку працівників поліції та Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор», невиконання ухвал слідчих суддів, раніше постановлених за заявами ОСОБА_3 , поданими в порядку ст. 206 КПК України.
Про виконання цієї ухвали повідомити слідчого суддю у строк до 30 листопада 2024 року.
У переведенні ОСОБА_3 до іншої установи попереднього ув`язнення - відмовити.
Копію ухвали надіслати Запорізькій обласній прокуратурі, Територіальному управлінню Державного бюро розслідувань, розташованому у місті Мелітополі, та Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» для виконання.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошений о 12 год. 45 хв. 11.11.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1