Справа № 740/586/24
Провадження № 1-кп/740/192/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

- прокурор ОСОБА_3 ,

- обвинувачений ОСОБА_4 ,

- захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ніжині клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

установив:

У Ніжинському міськрайонному суді Чернігівської області перебуває на розгляді вищевказане кримінальне провадження; судовий розгляд відкладено на 19 листопада 2024 року, 09-30 год.

До суду надійшло клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 днів без визначення розміру застави, яке мотивоване тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, покарання за яке передбачене виключно у вигляді позбавлення волі, не має постійного офіційного місця роботи, хоча є працездатною особою, тому враховуючи вищевказані обставини та спосіб скоєння вказаного кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинений злочин, в якому він підозрюється, ОСОБА_4 може переховуватися від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення. З метою запобігання вищезазначених ризиків, виникла необхідність у продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого, оскільки більш м`які запобіжні заходи на теперішній час не в силі запобігти ризикам та забезпечити його належну процесуальну поведінку.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з викладених у ньому обставин та просив задовольнити, посилаючись на те, що на цей час триває судовий розгляд, не допитано всіх свідків у вказаному кримінальному провадженні, а тому ризики, зазначені в клопотанні, продовжують існувати.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання прокурора та просив застосувати до обвинуваченого домашній арешт, оскільки всі письмові докази у кримінальному провадженні досліджено, майже всіх свідків допитано, ризики, зазначені в клопотанні прокурора, ґрунтуються на припущеннях, та існували під час досудового розслідування, а не судового розгляду. У разі продовження строку тримання під вартою, просив визначити розмір застави, оскільки обвинувачений уже тривалий час перебуває під вартою.

Обвинувачений підтримав позицію захисника, при цьому пояснив, що за адресою, яка зазначена в обвинувальному акті, він не проживає, там живе його брат. До затримання він проживав зі своєю співмешканкою, але не пам`ятає, чи в м. Києві, чи у м. Броварах, точної адреси не назвав. У разі застосування до нього застави, сплатити її зможе його сестра.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У ч. 2 ст. 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь вірогідності, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність, що передбачає недопущення ув`язнення особи до засудження її компетентним судом (пп. «а» п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). У кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Згідно із ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , суд ураховує, що на цей час не завершено судовий розгляд указаного кримінального провадження, не досліджено всіх доказів, зокрема, не допитано свідків, самого обвинуваченого. Суд вважає, що у вказаному кримінальному провадженні продовжує існувати ризик переховування від суду, враховуючи міру покарання у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд також ураховує ступінь тяжкості, характер кримінального правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_4 , міру покарання у разі визнання його винуватим, мету застосування запобіжного заходу.

Для запобігання вказаного ризику суд ураховує суспільний інтерес, що полягає у виконанні завдань, які передбачені ст. 2 КПК України, зокрема, захисті інтересів суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охороні прав, свобод та інтересів інших учасників кримінального провадження, а також забезпеченні швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, і який, незважаючи на презумпцію невинуватості обвинуваченого, превалює над принципом поваги до свободи особистості, про що зазначено у п. 79 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України».

З огляду на вказане, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим і наявними підстави для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, суд ураховує, що він перебуває під вартою тривалий час (майже рік), до затримання не проживав за місцем реєстрації, проживав зі співмешканкою в АДРЕСА_1 , точної адреси не назвав, бо не пам`ятає.

Таким чином, застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні цілодобово залишати житло, не зможе унеможливити виконання обвинуваченим, покладених на нього судом обов`язків.

Водночас, при продовженні строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , з огляду на підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, суд вважає за можливе визначити розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу, який здатний забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

У п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, становить від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно із ч. 4 ст. 183 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Суд з урахуванням установлених у судовому засіданні обставин вважає, що застава має бути визначена в розмірі 45 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 136 260 грн, яку вважає співмірною з наявним у кримінальному провадженні ризиком, та яка здатна забезпечити, у разі її внесення, виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків. У разі внесення застави обвинувачений підлягає звільненню з-під варти.

При цьому судом ураховується практика Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

У разі звільнення з-під варти внаслідок внесення застави, для запобігання ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та відповідно до ч. 4, 5 ст. 194 КПК України слід покласти на обвинуваченого обов`язки: прибувати за викликом до суду; не відлучатися з місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну місця проживання та/або місця роботи.

Керуючись ст. 2, 22, 26, 177, 178, 182, 194, 331, 371, 372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 17 січня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у розмірі 45 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 136 260 (сто тридцять шість тисяч двісті шістдесят) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на рахунок за реквізитами: р/р НОМЕР_1 , одержувач ТУ ДСА України у Чернігівській області, , код банку одержувача (МФО) 820172, банк одержувача Державна казначейська служба України, м. Київ.

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі, протягом дії ухвали.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у цій ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати за викликом до суду;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну місця проживання та/або роботи.

Строк дії обов`язків у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити обвинуваченому наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Копію ухвали вручити обвинуваченому негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1