Справа № 595/1003/24
Провадження № 1-кп/595/117/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.07.2024

Бучацький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Бучач кримінальне провадження №0000102 від 08 квітня 2024 року про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, з середньою спеціальною освітою, непрацюючого, в силу ст.89 КК України не судимий,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

з участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, 20 жовтня 2023 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) під час дії на території України правового режиму воєнного стану, введеного на підставі Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, Указом від 12 серпня 2022 року № 573/2022, затвердженим Законом України від 15 серпня 2022 року № 2500-IX, Указом від 7 листопада 2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2738-IX, Указом від 6 лютого 2023 року № 58/2023, затвердженим Законом України від 7 лютого 2023 року № 2915-IX, та Указом від 1 травня 2023 року № 254/2023, затвердженим Законом України від 2 травня 2023 року № 3057-IX), на підставі Указу Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 27 липня 2023 року № 3275-IX продовженого з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, у ОСОБА_3 , який перебував у своєму будинку за адресою: АДРЕСА_1 , виник злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме вживаної машинки для стрижки волосся марки «Philips» модель «QC5120» (з насадкою та блоком живлення) та вживаного ресивера «Q-SAT» модель «ST-08» (з пультом дистанційного керування), який належить ОСОБА_5 .

Реалізовуючи свій злочинний намір, достовірно знаючи, що на території держави діє правовий режим воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою заволодіння неналежним йому майном та подальшого його збуту, тобто переслідуючи корисливі мотиви та мету, 20 жовтня 2023 року (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , маючи вільний доступ до кімнат будинку, в якому проживає ОСОБА_5 і знаючи про місцезнаходження її речей, а саме вживаної машинки для стрижки волосся марки «Philips» модель «QC5120» (з насадкою та блоком живлення) та вживаного ресивера «Q-SAT» модель «ST-08» (з пультом дистанційного керування), впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає та він ніким не буде помічений, тобто діючи таємно, вийняв з-під ліжка пакет із вживаною машинкою для стрижки волосся марки «Philips» модель «QC5120» (з насадкою та блоком живлення) вартістю 333,33 грн (триста тридцять три грн 33 коп.) та вживаним ресивером «Q-SAT» модель «ST-08» (з пультом дистанційного керування) вартістю 283 грн (двісті вісімдесят три грн 00 коп.), після чого взявши вищевказаний пакет з речами, виніс зі свого житлового будинку та продав їх ОСОБА_7 , розпорядившись таким чином викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_5 матеріальні збитки.

Кримінальним правопорушенням заподіяна ОСОБА_5 матеріальна шкода на загальну суму 616, 33 грн,яка повністю відшкодована під час досудового розслідування.

Таким чином, ОСОБА_3 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - а саме в таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій в умовах воєнного стану.

07 червня 2024 року, згідно вимог ст.472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000102, з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , з іншого боку, за участю захисника ОСОБА_6 , згідно якої вони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ч. 4 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин, яке повинен понести ОСОБА_3

Угодою передбачено наслідки її укладення та затвердження, встановлені ст. 473 КПК України, а також наслідки її невиконання, встановлені ст. 476 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні також просять вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання, при цьому обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185КК України в обсязі підозри, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, заявивши, що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Потерпіла ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердила, що надала згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості та вважає, що таку слід затвердити.

Вислухавши учасників кримінального провадження, розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд вважає, що угода підлягає до затвердження з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке відповідно до вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, про що вони підтвердили під час підготовчого судового засідання.

Також судом встановлено, що за умовами даної угоди міра покарання визначена відповідно до вимог ст. 65 КК України.

Так, згідно ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Вказана норма Закону передбачає, що у кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України.

Суд при вирішенні питання про можливість призначення покарання, узгодженого сторонами угоди, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_3 , той факт, що останній беззаперечно визнав свою провину у вчиненому, відшкодував завдані збитки, обставини, що пом`якшують покарання, зокрема щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, а тому за наявності вищевказаних обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч.4 ст.185 КК України у виді громадських робіт, виходячи з того, що саме таке покарання буде відповідати вчиненому обвинуваченим ОСОБА_3 кримінальному правопорушенню і буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів, а також вказане покарання обумовлене укладеною сторонами кримінального провадження угодою про визнання винуватості.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно вимог п.2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів .

Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_6 і призначення ОСОБА_3 узгодженої сторонами кримінального провадження міри покарання.

Речові докази по справі вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 в користь державного бюджету судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи.

Керуючись ст.ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 07 червня 2024 року, укладену між прокурором Бучацької окружної прокуратури ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , в присутності захисника ОСОБА_6 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання, із врахуванням ст. 69 КК України, у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Речові докази:

- вживана машинка для стрижки волосся торговельної марки «Philips QC5120» (з насадкою та блоком живлення), яка упакована в пакет чорного кольору та вживанийресивер «Q-SAT ST-08» (з пультом дистанційного управління) повернути власнику ОСОБА_5 .

Стягнути з ОСОБА_3 2271 (дві тисячі двісті сімдесят одну) грн 84 коп. за проведення судової товарознавчої експертизи №СЕ-19/120-24/4637-ТВ від 17 квітня 2024 року.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана обвинуваченим, захисником, прокурором виключно з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду через Бучацький районний суд Тернопільської області.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники кримінального провадження мають право отримати в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1