УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000938 від 04.03.2024, -

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12.03.2024 у справі №761/8821/24 на грошові кошти номіналом по 100 доларів США загальною сумою 250 000 доларів США, які поміщенні до спец пакету № PSP 4198945; грошові кошти номіналом по 100 доларів США загальною сумою 50 000 доларів США, які поміщенні до спец пакету № RIC 2115480, які належать ОСОБА_5 .

В обгрунтування клопотання вказано, що необхідність в арешті відсутня, станом на сьогодні порушено справедливий баланс між інтересами власника майна та завданням кримінального провадження.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши учасників, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що Шевченківським УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000938 від 04.03.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

Так, у своєму клопотанні адвокат ОСОБА_3 просить скасувати арешт, накладений ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12.03.2024 у справі №761/8821/24.

Однак, суд зазначає, що Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 29.04.2024 вказану ухвалу скасувала та призначила новий розгляд у суді першої інстанції.

У подальшому, ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18.06.2024 у справі №761/8821/24, яка залишена без змін ухвалою Колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду від 17.07.2024, накладено арешт на майно, яке вилучене 04.03.2024 під час проведення обшуку в автомобілі марки «Хундай соната» сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 , а саме, на: грошові кошти номіналом по 100 доларів США загальною сумою 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) доларів США; грошові кошти номіналом по 100 доларів США загальною сумою 50 000 (п`ятдесят тисяч)доларів США; предмет зовні схожий на пістолет типу револьвер з маркуванням НОМЕР_2 з набоями у кількості 5 (п`ять) штук; предмет зовні схожий на зброю типу пістолет марки НОМЕР_3. з набоями до нього у кількості 7 штук; з метою забезпечення їх зберігання як речових доказів у кримінальному провадженні №0000938 від 04 березня 2024 року, заборонивши вчиняти дії щодо користування, володіння та розпорядження вказаним майном.

Під час вирішення питання про накладення арешту на вказане майно слідчий суддя дійшов висновку про відповідність вказаного майна критеріям речового доказу, визначеним ст. 98 КПК України.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається з матеріалів клопотання та долучених до нього документів, вони не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді, що дає суду підстави дійти до висновку, що необхідність арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала та арешт накладено обґрунтовано.

За вказаних обставин, під час судового розгляду даного клопотання за наданими матеріали, встановлено, що втручання органу досудового розслідування у право власності заявника обумовлене законними критеріями, тобто з дотриманням відповідних положень національного законодавства та відповідності верховенства права.

На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси осіб, щодо майна яких вирішується питання про арешт з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню, а суд на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які виникають при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Також, слідчим суддею встановлено, що даний час забезпечується «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власників та відповідно існує пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються органом досудового розслідування, та метою, яку прагнуть досягти.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що заявником на даній стадії кримінального провадження, в силу принципу змагальності сторін не доведено необґрунтованості накладення арешту на майно та не доведено відсутність потреби в продовженні дії такого заходу, а відтак слідчий суддя приходить висновку, про наявність підстав для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності та вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотання про скасування арешту.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 309 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000938 від 04.03.2024 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1