Справа № 742/3723/23 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/901/24
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

30 жовтня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю сторін кримінального провадження

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові, одночасно в режимі відео конференцій із захисником та прокурором, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з професійною технічною освітою, не працюючому, не одруженому, раніше не судимому, продовжений строк тримання під вартою до 09 грудня 2024 року включно.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції вказав, що тривалість тримання обвинуваченого під вартою є розумною, з урахуванням особливостей розгляду вказаного кримінального провадження та в даному випадку інтерес суспільства, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважає інтерес забезпечення права на свободу. З огляду на тяжкість та характер кримінального правопорушення, суворості можливого покарання, яке загрожує у разі визнання ОСОБА_6 винуватим, суд не знайшов підстав для задоволення клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою застосувати щодо нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту та визначити розмір застави.

Звертає увагу, що прокурор не довів жодного пункту ст. 177 КПК України та не подав жодного доказу про існування заявлених ним ризиків, а саме того, що він буде переховуватись від суду, вчиняти будь-які злочини та перешкоджати кримінальному провадженню.

Вказує, що у нього міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання за місцем реєстрації, при тому, що раніше він не судимий, тому є всі підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою та відповідно до ст. 182 КПК України визначити розмір застави.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги, звернули увагу на відсутність заявлених прокурором ризиків, просили зважити на всі встановлені обставини, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого та змінити тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту або ж визначити розмір застави, як альтернативний вид запобіжного заходу, прокурора який заперечував проти доводів сторони захисту, звернув увагу на тяжкість обвинувачення, характер діянь у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , дані про його особу, що свідчить про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, як про це просить сторона захисту, дослідивши матеріали провадження в електронному вигляді, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу обвинуваченого залишити без задоволення.

На розгляді в місцевому суді знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000722 від 07.06.2023, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_6 обвинувачується у незаконному придбанні з метою збуту та зберіганні з метою збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонений PVP, у особливо великих розмірах, загальною масою 70,677 г.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку обвинуваченого, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що обвинувачений зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

Ризик, це завжди ймовірність настання того чи іншого факту, а тому твердження обвинуваченого про те, що прокурором не наведено конкретних ризиків, а лише ймовірні, є безпідставним. Адже, у разі настання будь-якого з указаних у клопотанні ризиків, це вже буде неналежна процесуальна поведінка обвинуваченого.

Колегія суддів приймає до уваги, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , відноситься до категорії особливо тяжких кримінальних правопорушень, за яке передбачене покарання до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна, пов`язане із незаконним обігом психотропних речовин, що становить надзвичайно високу суспільну небезпеку для суспільства з огляду на тенденцію поширення таких небезпечних речовин серед молоді. При цьому, враховується й складність даного кримінального провадження через те, що психотропна речовина придбавалась через застосунок в Телеграм-каналі, що утруднює встановлення постачальника даної речовини, а відтак підвищує існування заявлених стороною обвинувачення ризиків.

На час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою, кримінальне провадження перебуває на розгляді в суді, отже, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, з урахуванням встановлених у кримінальному провадженні обставин, має місце обґрунтованість твердження сторони обвинувачення про існування ризиків ухилення ОСОБА_6 від явки до суду та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Наявність у обвинуваченого зареєстрованого місця проживання та міцних соціальних зв`язків не можуть бути визнані обставинами, які гарантуватимуть його належну процесуальну поведінку під час судового розгляду, як помилково вважає сторона захисту.

У даному кримінальному провадженні предметом вчинення кримінальних правопорушень є особливо небезпечна психотропна речовина в особливо великих розмірах, що підвищує ризик втечі обвинуваченого настільки, що йому неможливо буде запобігти шляхом обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу. При цьому, стадія судового розгляду вказує на передчасність такого рішення, адже судовий розгляд триває.

Наявність вказаних прокурором ризиків була підтверджена під час обрання ОСОБА_6 міри запобіжного заходу в ході досудового слідства та продовження строків тримання під вартою. Під час розгляду клопотання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою прокурор не має доводити наявність усіх раніше зазначених ним ризиків, в той же час він має довести, що раніше заявлені ризики не зменшилися та не зникли. При цьому, сторона захисту має довести протилежне факт зменшення раніше заявлених ризиків неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого або зникнення встановлених ризиків.

Зміст апеляційної скарги ОСОБА_6 , а також висловлені стороною захисту доводи під час апеляційного розгляду не містять ні об`єктивно підтверджених відомостей, ні доказів того, що заявлені стороною обвинувачення ризики, наявність яких була встановлена під час обрання запобіжного заходу та його продовження під час досудового розслідування, судового розгляду, зменшилися або зникли з плином часу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою суд враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування (судового розгляду) до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Інші питання під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчим суддею, судом не вирішуються.

Таким чином, належне обґрунтування доцільності продовження ОСОБА_6 застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 178 КПК України, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими під час вирішення клопотання прокурора, та повністю узгоджується з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Твердження обвинуваченого про те, що відповідно до положень абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, суд має прийняти рішення щодо визначення розміру застави у даному провадженні не заслуговують на увагу.

Так, застава це вид запобіжного заходу, не пов`язаний з обмеженням волі. Тобто для ОСОБА_6 , якому слідчим суддею був обраний такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, який в подальшому продовжувався, визначення розміру застави є альтернативним запобіжним заходом.

При цьому, в частині четвертій статті 183 КПК України законодавець вказав, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Отже, питання про визначення розміру застави віднесене до дискреційних повноважень слідчого судді, суду і має бути вирішене з огляду на всі встановлені обставини та підстави, в тому числі і тяжкість та характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється (обвинувачується) особа.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422-1, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Ічнянського районного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2024 року про продовження обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 строків тримання під вартою, без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11