Київський апеляційний суд
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

6 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження № 0001298 щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Києва, громадянина України,

що зареєстрований за адресою:

АДРЕСА_1 ,

проживає за адресою:

АДРЕСА_2 ,

судимого вироком Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2022

за ч.1 ст.309 КК України до штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн,

ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.10.2022 штраф замінений покаранням у виді громадських робіт на строк 240 годин,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2024 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 19.06.2024 ОСОБА_6 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст.309 КК України і йому призначено покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_6 звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Святошинської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 просить вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок, яким: призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки; на підставі ст.ст.71, 72 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2022, яке ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.10.2022 замінено покаранням у виді громадських робіт на строк 240 годин, і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 1 місяць.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального правопорушення, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості ОСОБА_6 і правову кваліфікацію його дій, однак вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність і призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

На переконання прокурора, суд залишив без належної оцінки дані про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченого, який засуджений до штрафу, який замінений покаранням у виді громадських робіт. Покарання у виді громадських робіт ОСОБА_6 не відбув, а тому суд повинен був призначити остаточне покарання за сукупністю вироків на підставі ч.1 ст.71 КК України і не мав підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу і просила її задовольнити; доводи обвинуваченого, який не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що 28 червня 2023 року в денний час ОСОБА_6 , знаходячись в лісопарковій зоні, розташованій на АДРЕСА_3 , шляхом знахідки безоплатно незаконно придбав без мети збуту психотропну речовину в поліетиленовому пакетику з пазовим замком, який сховав до наплічної сумки і таким чином незаконно зберігав психотропну речовину при собі без мети збуту.

Того ж дня близько 18 години 40 хвилин на АДРЕСА_4 ОСОБА_6 був викритий працівниками поліції, яким видав для подальшого вилучення вказаний раніше поліетиленовий пакетик з кристалоподібною речовиною білого кольору, яка містить психотропну речовину PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) масою 0,717 г.

Обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального проступку розглядався у спрощеному провадженні, а тому встановлені досудовим розслідуванням і, відповідно, судом, фактичні обставини кримінального провадження колегія суддів не переглядає відповідно до вимог ч.1 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни чи скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Суд відповідно до вимог ст.65 КК України врахував, що ОСОБА_6 вчинив кримінальний проступок, особу винного, який має судимість, не працює, має місце реєстрації та проживання, обставину, яка пом`якшує покарання, - щире каяття та відсутність обставин, які його обтяжують, і призначив йому покарання у виді обмеження волі в межах строку, установленого відповідною санкцією.

Вид та розмір призначеного ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України покарання прокурором не оспорюється. Разом з тим, доводи про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність заслуговують на увагу.

Згідно зі ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно з ч.ч.1, 4 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком. Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Цих вимог закону суд першої інстанції не дотримав, оскільки призначив покарання тільки за нове кримінальне правопорушення, хоча володів достовірною інформацією про те, що ОСОБА_6 , який судимий за аналогічний кримінальний проступок, вчинив нове кримінальне правопорушення після ухвалення вироку Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2022, яким йому було призначено покарання у виді штрафу, який ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.10.2022 замінений покаранням у виді громадських робіт, яке обвинувачений не відбув. Тобто суд не застосував положення ст.71 КК України і не призначив обвинуваченому покарання за сукупністю вироків, внаслідок чого призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість

Також суд застосував ст.75 КК України, яка не підлягає застосуванню, безпідставно звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України підставами для скасування вироку суду першої інстанції при розгляді справи в суді апеляційної інстанції може бути неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Тому відповідно до вимог ст.ст.413, 414, 420 КПК України невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, а так само неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є підставами для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_6 покарання, ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції і задоволення апеляційної скарги прокурора.

При ухваленні вироку в цій частині колегія суддів враховує загальні засади призначення покарання, які взяв до уваги суд першої інстанції, і приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст.309 КК України такого ж виду і на той самий строк, як його призначив суд першої інстанції.

Оскільки ОСОБА_6 після постановлення вироку Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2022 та заміни призначеного покарання у виді штрафу покаранням у виді громадських робіт, які він не відбув, вчинив нове кримінальне правопорушення, на підставі ст.71 КК України та з урахуванням положень ст.72 КК України, якою передбачено правила складання різних за видом покарань, суд апеляційної інстанції призначає йому покарання за сукупністю вироків і частково приєднує до покарання, призначеного за новим вироком, невідбуте покарання за попереднім вироком.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 19 червня 2024 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання із звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України скасувати.

Призначити ОСОБА_6 за ч.1 ст.309 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 2 /два/ роки.

На підставі ст.71 КК України з урахуванням положень ст.72 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Дарницького районного суду м. Києва від 9 червня 2022 року, яке ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20 жовтня 2022 року замінено покаранням у виді громадських робіт, і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 /два/ роки 1 /один/ місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня прибуття і постановки на облік у виправному центрі.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Копія вироку в день його проголошення обов`язково вручається учасникам судового провадження.

На вирок може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3