УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000685 внесеного до ЄРДР 24.09.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Великі Гадомці, Бердичівського району, Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням, погодженим із прокурором про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебувають матеріали кримінального провадження № 0000685 внесеного до ЄРДР 24.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, в ході розслідування якого у слідства виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В ході розгляду, з матеріалів клопотання встановлено, що 24.09.2024 близько 00:30 год. водій ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, будучи відповідно до постанови Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 12.02.2024 (справа № 133/4171/23) позбавленим права керування транспортними засобами на один рік, керуючи автомобілем«ВАЗ 21053», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою між смт. Глухівці та с. Гурівці, у напрямку с. Гурівці Хмільницького району Вінницької області, ігноруючи вимоги світлової та звукової сигналізації попереджуючої про наближення залізничного транспорту, виїхав на регульований залізничний переїзд на 12 перегоні залізничного сполучення «Козятин АДРЕСА_2 , внаслідок чого допустив зіткнення автомобіля із бічною частиною вантажного потягу у складі локомотива «ВЛ-80 №1489», який під керуванням машиніста ОСОБА_7 рухався у напрямку залізничної станції «Бердичів».

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди неповнолітня пасажирка автомобіля ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від отриманих травм загинула на місці події.

Таким чином, водій ОСОБА_4 порушив вимоги пунктів 20.2 та 20.5 в) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (зі змінами та доповненнями), згідно до яких:

- п. 20.2. Під`їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов`язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

- п. 20.5. ? Рух через переїзд забороняється, якщо:

в) увімкнено заборонний сигнал світлофора чи звуковий сигнал незалежно від наявності та положення шлагбаума;

Порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 20.2 та 20.5 в) Правил дорожнього руху України знаходиться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками ? настанням смерті ОСОБА_8 .

24.09.2024 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Великі Гадомці, Бердичівського району, Житомирської області, громадянину України, зареєстрованому по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, а саме: порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, вчинені у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- протоколом огляду місця події;

- показаннями свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ;

- висновком від 24.09.2024 за результатами медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння ОСОБА_4

- сукупністю інших доказів, зібраних у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, що зумовлює необхідність обрання йому запобіжного заходу. При цьому, наразі існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-IX від 16.02.2021 внесено зміни до ст. ст. 74, 75 КК України та виключено можливість застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб, яких засуджено за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, та які керували транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У зв`язку з неведеним існує високий ступінь ризику того, що ОСОБА_4 під страхом ймовірної кримінальної відповідальності та загрози призначення йому в подальшому судом реальної міри покарання, переховуватиметься від органу досудового розслідування, суду. З огляду на те, що санкція інкримінованої ОСОБА_4 статті вчиненого злочину є такою, що спроможна в значній мірі обмежити його права й свободи, в тому числі право на свободу пересування, то думки останнього з приводу можливої ізоляції до установи виконання покарань закритого типу сприятимуть наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того, у підозрюваного ОСОБА_4 відсутні міцні соціальні зв`язки за місцем проживання, він не працює, не одружений, тому під загрозою застосування суворої міри покарання він може в будь-який момент без зайвих труднощів покинути місце свого проживання та здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування, суду.

У зв`язку з тим, що показання свідків та висновки експертів мають ключове доказове значення під час встановлення винуватості особи у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може здійснювати незаконний вплив на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того установлено, що підозрюваний ОСОБА_4 легковажно віднісся до вимоги п. 2.9(а) ПДР України та усвідомлюючи, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, грубо правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а саме ? наражав оточуючих на небезпеку керуючи автомобілем в стані алкогольного сп`яніння.

Вищевикладене свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_4 легковажно ставиться до порушення ним Правил дорожнього руху, не робить для себе належних висновків, оскільки 23.12.2023 притягався судом до адміністративної відповідальності за ст.ст 130, 126, 121 КУпАП та може вчинити інші кримінальні правопорушення, що підтверджує наявність ризику, передбаченого ч. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Враховуючи сукупність характеризуючих даних підозрюваного, його соціальних зв`язків, тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид передбаченого покарання, а також те, що внаслідок вказаного кримінального правопорушення загинула неповнолітня, єдиним запобіжним заходом, який забезпечить належну поведінку підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків, є запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

На підставі вищевикладеного, беручи до уваги вагомість наявних доказів вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, а також наявність перелічених вище ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому слідчий просив слідчого суддю клопотання задовольнити та застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого, слідчому судді пояснив, що по кримінальному провадженні існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, тому останньому необхідно обрати саме запобіжний захід у виді застави із покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання слідчого та просив застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, надав суду письмові заперечення. Підозрюваний думку адвоката підтримав.

Слідчий суддя, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши та проаналізувавши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

В даному конкретному випадку слідчим в матеріалах клопотання, а прокурором в судовому засіданні, не доведено, що вказана ступінь втручання в права та свободи особи можуть виправдати потреби досудового розслідування, а також, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків визначених КПК України.

Під час вирішення питання про обрання підозрюваному міри запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я, сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання останньої та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Зокрема, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, як встановлено в судовому засіданні жодним чином не переховувався від органів досудового розслідування, має міцні соціальні зв`язки, позитивно характеризується за місцем проживання.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому, зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її соціальними зв`язками, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення із під варти. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Посилання органу досудового розслідування про наявність в кримінальному провадженні ризиків, які обумовлюють доцільність застосування тримання підозрюваного під вартою фактично обґрунтовано лише тяжкістю покарання, що загрожує підозрюваному за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованого злочину, який є тяжким. Проте, сама лиш тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючими елементами при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не можуть бути достатніми підставами для законності тримання особи під вартою.

Доводи клопотання слідчого за погодженням із прокурором в тій частині, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними і прокурором в судовому засіданні не доведені.

Незважаючи на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, не має негативних характеристик, має соціальні зв`язки та не представляє собою будь якої соціальної небезпеки.

З обставин, наведених в клопотанні органу досудового розслідування слідує, і зазначене встановлено в ході судового розгляду, що ризики не виправдовують застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати до підозрюваного інший, більш м`який запобіжний захід.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Розглядаючи клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, однак не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити її належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.

З огляду на вищенаведене, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дані про особу підозрюваного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання, соціальні зв`язки, з урахуванням відсутності належного обґрунтування існуючих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України в самому клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та не доведеності належним чином наявності таких ризиків прокурором під час розгляду справи, слідчим суддею не встановлено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігти вказаним ризикам.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя не встановив підстав щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки обставин необхідності тримання особи під вартою в даному конкретному випадку не має, а тому необхідним та достатнім запобіжним заходом буде запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, заборонивши останньому залишати місце свого проживання цілодобово. При цьому, саме такий запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України та в повній мірі забезпечить запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 , в рамках кримінального провадження № 0000685 внесеного до ЄРДР 24.09.2024, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, що полягає у цілодобовій забороні залишати житло за адресою: м АДРЕСА_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 листопада 2024 року.

Строк дії ухвали суду визначити до 23 листопада 2024 року.

Відповідно до ст. 194 КПК України, покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , такі обов`язки:

- прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з місця проживання, без дозволу слідчого, прокурора або суду, повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання закордонний паспорт та інші документи, які дають право на виїзд за кордон;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу суду для організації виконання направити начальнику ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого слідчого відділу СУ ГУНП у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_6 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, однак її оскарження не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя