Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

11 липня 2024 року м. Рівне

Справа № 569/21784/23

Провадження № 11-сс/4815/195/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №000024 від 22.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.332, ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2024 року задоволено частково клопотання старшої слідчої в ОВС СУ ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 та накладено арешт на флеш карту білого кольору, вилучену 21.05.2024 року в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 з позбавленням всіх осіб, які мають відношення до вказаного майна, відчужувати, розпоряджатися та користуватися ним.

В частині задоволення клопотання слідчого про накладення арешту на паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_1 , відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою слідчої судді, представник ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що в оскаржуваній ухвалі відсутнє правове обґрунтування того, що тимчасово вилучене майно є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Зазначає, що в протоколі обшуку відсутня інформація про те, чи було проведено огляд змісту на флеш карті, чи містяться на ній взагалі будь-які відомості, які стосуються кримінального провадження, чи був залучений під час обшуку спеціаліст та які підстави перешкоджали слідчому отримати доступ до інформації або скопіювати відомості, що містяться на флеш карті.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на флеш карту білого кольору та постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно в повному обсязі.

Також просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2024 року. Вказує, що розгляд клопотання про арешт майна проводився без виклику ОСОБА_7 та його представника, а копію ухвали вона отримала в електронному вигляді лише 31.05.2024 року.

Згідно вимог п.3 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення. Відповідно до ч.3 ст.395 КК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

З огляду на те, що розгляд клопотання відбувся без участі особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, представник цієї особи повний текст ухвали слідчого судді отримала 31.05.2024 року, а апеляційна скарга подана на поштове відділення 04.06.2024 року, то строк на подачу апеляційної скарги, з урахуванням мотивів, наведених апелянтом, пропущений з поважних причин, тому його слід поновити.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу та просила її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши клопотання про накладення арешту та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

На думку колегії суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту та перевірив співрозмірність втручання у права особи з потребами кримінального провадження.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000024 від 22.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.332, ч.3 ст.332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.02.2022 року до Рівненської обласної прокуратури надійшло повідомлення УСБУ в Рівненській області про те, що група осіб, за попередньою змовою між собою, з корисливих мотивів, перебуваючи на території Рівненської області, налагодили протиправний механізм незаконного переправлення осіб через держаний кордон України. 08.05.2024 року до матеріалів кримінального провадження долучено рапорт старшого оперуповноваженого 4 сектору 1 відділу ГВ ЗНД УСБУ в Рівненській області капітана ОСОБА_9 про те, що до вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із незаконним переправленням через державний кордон України в країни ЄС мешканців Рівненської області та України вцілому осіб чоловічої статі призовного віку, щодо яких діє обмеження виїзду за межі України, передбачені дією правового режиму воєнного стану, причетний громадянин ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Київ, мешканець АДРЕСА_1 , який користується автомобілем марки Volkswagen Passat, VIN: НОМЕР_2 НОМЕР_3 , 2014 року випуску, д.н.з. НОМЕР_4 .

21.05.2024 року на підставі ухвали слідчого судді проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обшуку було виявлено та вилучено:

- паспорт громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_1 .

- флеш карта білого кольору.

Постановою старшого слідчого від 21.05.2024 року вилучене майно, зокрема: паспорт громадянина України для виїзду закордон на ім`я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_1 та флеш карту білого кольору,визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Під час розгляду клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність його задоволення лише в частині накладення арешту на флеш карту білого кольору.

Колегія суддів погоджується з таким висновком судді місцевого суду з огляду на наступне.

Так, згідно клопотання про накладення арешту на майно, на вилучених речах, зокрема на флеш карті, може міститися інформація про обставини вчинення кримінального правопорушення, осіб, задіяних у можливій злочинній схемі, фактичні дані, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, які мають значення для кримінального провадження і підлягають доказуванню, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає, що на даний час продовжує існувати необхідність у проведенні відповідних слідчих дій для перевірки та встановлення даних, які містяться на вказаній флеш карті.

Доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_6 щодо відсутності правових підстав для накладення арешту на майно ОСОБА_7 є безпідставними та необґрунтованими, при цьому слід зазначити, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Апеляційний суд звертає увагу, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, його межі у часі окреслені строками, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст.219 КПК України. При цьому ОСОБА_7 не позбавлений права надати слідчому додаткові докази на підтвердження зазначених в апеляційній скарзі обставин чи звернутися до слідчого судді у порядку ст.174 КПК України із заявою про зняття арешту на майно.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що розглядаючи клопотання слідчого про накладення арешту на майно, у відповідності до ст.173 КПК України, слідчий суддя правильно встановив обґрунтованість визнання вказаного майна матеріальними об`єктами, що містять в собі ознаки, визначені у ст.98 КПК України, та прийшов до правильного висновку про те, що незастосування арешту може призвести до наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, знищенню речових доказів.

Крім того, місцевий суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання слідчого в частині накладення арешту на паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_7 , серії НОМЕР_1 , тому такий спосіб арешту майна не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах особи.

Слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження, заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна.

Таким чином, з урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, зі з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА :

Поновити представнику ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2024 року.

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 24 травня 2024 року про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №000024 від 22.02.2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15, ч.3 ст.332, ч.3 ст.332 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3