ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/328/24 Справа № 695/2518/24 Категорія: ст.183 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року Черкаський апеляційний суд в складі суддів:

суддя-доповідач ОСОБА_2

судді ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретар ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.08.2024, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця

с. Дворняші Островського району Псковської області РФ, українця, громадянина

України, із середньою освітою, офіційно не працюючого, одруженого, зі слів маючого

на утриманні неповнолітню дитину, яка проживає з матір`ю у м. Сміла, проживаючого

та зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)01.11.2010 року Апеляційним судом Черкаської області за ч. 4 ст. 187, п. 6 ч. 2 ст. 115, ст. 70 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна;

2)19.09.2017 року Канівським міським судом Черкаської області за ч. 1 ст. 390 КК

України до 1 року позбавлення волі; на підставі ч. 1 ст. 71 КК України до покарання

приєднано частково невідбутий строк 6 місяців позбавлення волі за вироком

Апеляційного суду Черкаської області від 01.11.2010 року та остаточно призначено

покарання у виді 1 року 6 місяців позбавлення волі; звільнений з місць позбавлення

волі 21.01.2019 року по відбуттю строку покарання;

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України,

продовжено строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 28.09.2024,

в с т а н о в и в :

зазначеною ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_6 , та продовжено строк тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування до 28.09.2024.

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, доведеності прокурором наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, даних щодо особи підозрюваного.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на безпідставність висновків слідчого судді щодо наявності та доведеності ризиків, передбачених ст.177 КПК України. На думку захисника слідчим суддею не було враховано наявність родини дружини з якою він спільно проживає протягом останніх 10 років, наявність неповнолітньої дитини, яка страждає на тяжке захворювання, наявність постійного місця проживання та роботи, факт належного виховання 3 дорослих дітей, наявність на утриманні матері пенсіонерки.

Захисник звертає увагу на те, що під час досудового розслідування на даний час слідством не здобуто жодних доказів, які свідчили б про причетність ОСОБА_7 до вбивства ОСОБА_10 оскільки до цього часу причина смерті потерпілої не встановлена, а винність підозрюваного обґрунтовується його єдиними поясненням, яке він дав через незаконні дії відносно нього з боку працівників поліції, оскільки він при затриманні був публічно побитий цими особами. Також в подальшому, при перевезенні в нічний час, ОСОБА_7 били, погрожували застосуванням незаконних методів відносно нього та його сина. З цього приводу направлені матеріали в ДБР для відповідного реагування.

Крім того, захисник зазначає, що обвинувачений не допитаний судом і не відома його позиція щодо пред`явленого обвинувачення , а також судом не досліджені всі письмові матеріали, а саме ряд експертиз, тому ОСОБА_7 не може впливати на експертів, які проводили дані експертизи, відповідно, даний ризик нічим не обґрунтований та належним чином не підтверджений.

Заслухавши доповідь судді, думку захисника, підозрюваного, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали клопотання та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає наступне.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Відповідно до вимог ч.4 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання особи під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними приписами, які регулюють застосування відповідного запобіжного заходу, однак з урахуванням додаткових відомостей і спливу строку досудового розслідування.

Відповідно до положень ч.3 ст.197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою, слідчий суддя для прийняття законного й обґрунтованого рішення відповідно до ст.ст.178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СВ Золотоніського РВП ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000874 від 27.06.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України.

28.06.2024 ОСОБА_7 із дотриманням вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 та ч. 2 ст. 194 КК України.

Ухвалою слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29.06.2024 року підозрюваному ОСОБА_7 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 26.08.2024 року.

Постановою керівника Золотоніської окружної прокуратури ОСОБА_11 від 15.08.2024 строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000874 від 27.06.2024 року за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 13 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 194 КК України продовжено до 28.09.2024 року.

За наслідками розгляду клопотання слідчий суддя зазначив про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 умисного особливо тяжкого злочину та тяжкого злочину, так, за вчинення особливо тяжкого злочину, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі. За висновкам и слідчого судді органом досудового розслідування доведено існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, також враховано дані про особу підозрюваного.

З такими висновками слідчого судді повністю погоджується й апеляційний суд.

Розглядаючи дане клопотання, слід також врахувати позицію Європейського суду з прав людини з приводу того, що серйозність пред`явленого обвинувачення і ризик втечі може бути аргументом при обранні запобіжного заходу і відповідно до п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості.

Також ЄСПЛ неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; ризик переховування від суду; можливість вчинення іншого правопорушення особою; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011, рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, рішення «Летельє проти Франції» від 26.06.1991).

Так, колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 є раніше судимим, обґрунтовано підозрюється у скоєнні тяжкого та умисного особливо тяжкого злочинів, офіційно не працює, має на утриманні одну неповнолітню дитину, однак з пояснень свідка дружини підозрюваного на той час вони сімейних стосунків фактично не підтримували, інші його діти вже повнолітні, на його утриманні не перебувають, мати підозрюваного пенсіонерка і отримує пенсійні виплати позитивні характеристики у матеріалах справи відсутні, за станом здоров`я підозрюваний може утримуватись під вартою. Також варто зауважити, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного із застосуванням насильства щодо особи похилого віку, раніше він вже був засуджений за вчинення умисного убивства, що свідчить про стійке неприйняття підозрюваним загальновизнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризує його як особу, яка становить підвищену суспільну небезпеку.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилятись від слідства.

Вказане спростовує доводи апеляційної скарги захисника, зокрема, щодо можливості застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за місцем проживання у нічний час, наявністю у нього родини та на утриманні матері пенсіонерки.

За вказаних обставин у даному випадку тримання під вартою ОСОБА_7 виправдане наявністю конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості переважає принцип поваги до свободи особистості. У даній справі такий суспільний інтерес полягає, зокрема, у непорушності права людини на життя.

Стосовно доводів апеляційної скарги про відсутність доказів про причетність підозрюваного до вбивства та його винність обґрунтовується лише його поясненням через застосування до нього незаконних дій до працівників поліції, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки слідчий суддя, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Більш того, якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

Також, захисник в апеляційній скарзі вказав, що обвинувачений не допитаний судом і суду не відома його позиція щодо пред`явленого обвинувачення, а також судом не досліджені всі письмові матеріали. Такі твердження не можуть бути взяті до уваги з огляду на те, що ОСОБА_7 наразі обвинувачення не пред`явлено, тому він не може бути обвинуваченим, і, відповідно його допит судом в такому цим процесуальному статусі не здійснювався, як і вивчення матеріалів справи, оскільки це стадія судового розгляду відбудеться лише після надходження матеріалів провадження в суд з обвинувальним актом.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 був заслуханий в суді також була з`ясована позиція сторони захисту.

Посилання в апеляційній справі стосовно незаконних дій працівників поліції не беруться до уваги, оскільки вони не є предметом вирішення клопотання продовження строку тримання під вартою, і такі питання підлягають окремому процесуальному вирішенню.

Під час судового розгляду, слідчим суддею були заслухані пояснення прокурора, слідчого, підозрюваного та його захисника для з`ясування обставин, що мають значення при вирішенні питання продовження строку тримання під вартою, досліджено матеріали клопотання, які були оцінені слідчим суддею в сукупності та стали підставою для прийняття відповідного судового рішення.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги правильності висновків слідчого судді не спростовують.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 183, 193, 194, 199, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 23.08.2024 про продовження строку тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 28.09.2024відносно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваного залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді