н/п 1-кс/953/7614/24
"17" жовтня 2024 р. м.Харків
Слідчий суддя Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 ,
за участю заявника - ОСОБА_2 ,
секретар судового засідання ОСОБА_3 ,
Вказав, що слідчий однобічно та необ`єктивно провів досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, спираючись виключно на покази водія автомобіля ОСОБА_5 , який був допитаний у цьому кримінальному провадженні як свідок. Відповідно до показів ОСОБА_5 він рухався на автомобілі зі швидкістю 50 км/год та, наближаючись до перехрестя Бурсацього узвізу та вул. Пискунівської, побачив пішохода, тобто заявника, який стояв на пішохідному переході. Проте, як вбачається зі змісту схеми до протоколу огляду місця ДТП від 22 жовтня 2023 року, водій ОСОБА_5 не зменшив швидкість, наближаючись до пішохідного переходу шляхом екстреного гальмування, а почав гальмувати вже після зіткнення, що протирічить його показам стосовно швидкості руху. Окрім того, з фототаблиці до протоколу огляду місця ДТП вбачається, що на транспортному засобі Kia Picanto, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким керував водій ОСОБА_5 , містяться значні механічні пошкодження пошкодження передньої частини бампера, розбите переднє лобове скло, зігнутий від удару дах, які по характеру та локалізації утворених пошкоджен, свідчать про те, що швидкість руху вищевказаного транспортного засобу перевищувала 50 км/год. Зауважив на тому, що слідчий ОСОБА_4 , який безпосередньо виїжджав на місце ДТП, не зафіксував усі докази, які свідчили про факт перевищення водієм ОСОБА_5 швидкості руху, не встановив місце наїзду на пішохода ОСОБА_2 . Зауважив на тому, що у схемі до протоколу огляду місця ДТП слідчий зазначив місце події середину перехрестя поза межами пішохідного переходу вул. Клочківської та вул. Пискунівської, тоді як подія насправді відбулася безпосередньо на пішохідному переході, розташованому на перехресті зазначених вулиць. Вказав, що результати неналежної фіксації слідчим ОСОБА_4 місця наїзду на пішохода взяті за основу експертом під час проведення судової автотехнічної експертизи № 1376 від 12 серпня 2024 року, за результатами якої експерт встановив відсутність технічної можливості у водія автомобіля уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування екстреного гальмування з моменту виникнення небезпеки для його подальшого руху. Звернув увагу на те, що під час з`ясування питання механізму вчинення ДТП не було взято до уваги результати проведеного слідчого експерименту з ним на місці події. Експерт, посилаючись на часткову втрату ним пам`яті, внаслідок отриманих травм голови, перенесених операції та тривалого перебування на стаціонарному лікуванні, не взяв до уваги показання, які він надав під час допиту. Натомість експертний висновок ґрунтується лише на відомостях, зазначених у схемі до протоколу огляду місця події, який був складений з порушенням норм законодавства та підзаконних нормативно-правових актів, а також показань водія. Вказав, що під час здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження слідчий не призначив жодної експертизи з метою встановлення швидкості руху транспортного засобу, яким керував ОСОБА_5 під час здійснення наїзду на нього. За таких обставин оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження є передчасною і необґрунтованою, у зв`язку з чим має бути скасована, а кримінальне провадження поновлено.
Особа, яка подала скаргу ОСОБА_2 у судовому засіданні скаргу на постанову про закриття кримінального провадження підтримав та просив її задовольнити. Зазначив, що подія ДТП мала місце на іншому пішохідному переході, ніж тому, що вказаний у схемі ДТП, а саме: у схемі зазначений пішохідний перехід, розташований справі від перехрестя вул.Клочківської та вул. Пискунівської у м. Харкові, у дійсності ДТП мала місце на пішохідному переході, що розташований зліва від цього перехрестя. Вказав, що його показання не були взяті до уваги експертом під час проведення експертизи, оскільки у день коли мала місце ДТП він перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Слідчий ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд скарги за його відсутності, щодо задоволення скарги заперечував, посилаючись на те, що постанова є законною та винесена на підставі зібраних під час досудового розслідування доказів.
Рішення слідчого обґрунтовано тим, що під час проведення судової автомеханічної експертизи встановлено, що у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п 12.2 та 12.3 ПДР України. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія ОСОБА_5 відповідали вимогам п. 12.2 ПДР України. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_5 не мав механічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_2 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення для його подальшого руху небезпеки, тобто шляхом виконання ним вимог п. 12.3 ПДР України. У даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. У зв`язку з чим, під час досудового розслідування встановлено, що в діях ОСОБА_5 відсутні ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

Згідно зі ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України під час досудового розслідування заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 5 ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК України є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після проведення всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором показань, речей і документів, які стосуються цього провадження у їх сукупності.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів в порядку, передбаченому КПК України, для з`ясування обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Основним засобам збирання доказів, а отже - основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 та 6 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Доказуванню у кримінальному провадженні згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України підлягають, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Процесуальними джерелами доказів відповідно до ч. 2 ст. 84 КПК України є показання, речові докази, документи та висновки експертів.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливо лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Постанова слідчого від 27 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження № 0001221 від 22.10.2023 обґрунтована тим, що під час досудового розслідування встановлено відсутність у діях ОСОБА_5 діяння, яке виразилось у порушенні ПДР України та знаходилось у причинному зв`язку з виникненням події, та відповідно ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України.

До такого висновку слідчий дійшов на підставі проведення слідчих та процесуальних дій та отримання таких доказів.

З матеріалів кримінального провадження № 0001221 від 22.10.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України вбачається, що СУ ГУНП в Харківській області проводилося досудове розслідування за фактом ДТП, яка мала місце 21 жовтня 2023 року близько 22 години 50 хвилин на перехресті Бурсацький узвіз та вул. Пискунівська у м. Харкові, де стався наїзд автомобілем Kia Picanto, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 на пішохода ОСОБА_2 , внаслідок чого останній з тілесними ушкодженнями був доставлений до КНП «МКЛШНМД ім. проф. Мещанінова».

Орган досудового розслідування встановив, що ДТП відбулася в темний час доби, на неосвітлювальній ділянці дороги. Проїзна частина має асфальтобетонне дорожнє покриття, горизонтального профілю, яке на момент виникнення ДТП знаходилося в сухому стані. Подія мала місце на перехресті вул. Клочківська та вул. Пискунівська у м. Харкові.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 12-14/580-А/23 від 24 січня 2024 року у зв`язку з подією, що мала місце 21 жовтня 2023 року, у ОСОБА_2 мали місце ушкодження: закрита тупа лицьова травма у вигляді множинних переломів стінок правої верхньощелепної пазухи з розповсюдженням на нижню, медіальну та латеральну стінки правої орбіти, а також лінійним переломом виличного відростку виличної кістки справа з наявністю забитої рани в правій лобній ділянці з захватом надбрівної дуги та орбітальної ділянки справа; тупа травма правої нижньої кінцівки у вигляді відкритого уламкового перелому середньої третини діафізу великогомілкової та малогомілкової кісток правої гомілки зі зміщенням із наявністю рани в середній третині правої гомілки по переднє-внутрішній поверхні. За ступенем тяжкості: важка тупа сукупна травма, яка включає в себе закриту тупу лицьову травму та тупу травму правої нижньої кінцівки, належить до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя відповідно до п. 2.1.1 «а», п. 2.1.2, п. 2.1.3 «м» «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17 січня 1995 року.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що під час здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні був допитаний свідок ОСОБА_5 , здійснений огляд місця дорожньо-транспортної пригоди від 22 жовтня 2023 року, у ході якого зафіксовані погодні умови та дорожня обстановка, допитаний потерпілий ОСОБА_2 , проведені слідчі експерименти за участю свідка ОСОБА_5 та потерпілого ОСОБА_2 .

Окрім того, під час досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведена судова транспортно-трасологічна та автотехнічна експертизи, згідно з якими: у даній дорожній обстановці водій ОСОБА_5 повинен був діяти відповідно до вимог п.п 12.2 та 12.3 ПДР України. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія ОСОБА_5 відповідали вимогам п. 12.2 ПДР України. У даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_5 не мав механічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_2 шляхом застосування своєчасного екстреного гальмування з моменту виникнення для його подальшого руху небезпеки, тобто шляхом виконання ним вимог п. 12.3 ПДР України. У даній дорожньо-транспортній ситуації в діях водія ОСОБА_5 не вбачається невідповідностей вимогам п. 12.2 ПДР, які б з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної ДТП. Оцінка дій пішохода ОСОБА_2 , який перетинав проїзну частину вул. Клочківської поза межами пішохідного переходу, не потребує застосування спеціальних технічних знань та може бути виконана слідчим самостійно у відповідності до вимог п.п. 4.7, 4.14 «а», «г» ПДР.

Слідчий суддя під час огляду матеріалів кримінального провадження встановив, що дійсно слідчими був проведений ряд слідчих та процесуальний дій, призначені та проведені експертизи, при цьому розбіжності, які виникли під час розслідування кримінального провадження та які, на думку слідчого судді, суттєво впливають на прийняття остаточного рішення щодо наявності або відсутності у діях ОСОБА_5 порушень ПДР України, що знаходились у причинному зв`язку з подією ДТП та настанням наслідків у виді спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, слідчий не усунув.

Перевіривши та проаналізувавши схему до протоколу огляду місця ДТП, показання свідка ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_2 , надані ними під час допитів, показання, надані ними під час проведення слідчих експериментів, вислухавши пояснення заявника ОСОБА_2 , надані ним у судовому засіданні, суд встановив, що у матеріалах кримінального провадження наявні розбіжності щодо зазначення місця ДТП, які слідчим не усунуто.

Так, відповідно до схеми до протоколу огляду місця ДТП місце наїзду на пішохода ОСОБА_2 не вказано.

При цьому відповідно до схеми до протоколу слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_5 наїзд мав місце на пішохідному переході, що розташований справа від вул.Пискунівської на перехресті з Бурсацьким узвозом.

Однак зі схеми до протоколу слідчого експерименту за участю пішохода ОСОБА_2 слідує, що місце наїзду пішохідний перехід, розташований зліва від вул.Пискунівської на перехресті з Бурсацьким узвозом.

Як убачається зі змісту висновку експерта № 1376 від 12 серпня 2024 року, експерт під час досліджень взяв до уваги показання саме свідка ОСОБА_5 .

Отже матеріали досудового розслідування містять розбіжності щодо місця вчинення ДТП, які слідчий не усунув та не звернув на це увагу. При цьому вказані розбіжності мають важливе доказове значення для експертного дослідження, на підставі якого експерт може зробити висновок щодо наявності або відсутності порушень у діях водія та їх причинного зв`язку з ДТП.

Крім того, слідчий суддя вважає слушними доводи заявника щодо залишення слідчим поза увагою встановлення швидкісного режиму, з яким рухався водій ОСОБА_5 , враховуючи характер та локалізацію утворених пошкоджень на транспортному засобі. Та причинно-наслідкового зв`язку з подією ДТП.

Слідчий суддя оглянувши фототаблицю до протоколу огляду місця ДТП, з якої вбачається характер та локалізація утворених пошкоджень транспортного засобу, на підставі яких, на переконання слідчого судді, можливо за допомогою спеціальних знань встановити, у тому числі швидкість з якою рухався водій ОСОБА_5 .

Тобто, слідчий зробив висновок про відсутність у діях ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та виніс постанову про закриття кримінального провадження, не усунувши під час досудового розслідування вищевказаних протиріч, не встановив обставин, які обов`язково мали бути встановлені.

Оскільки закриття кримінального провадження є одним із способів її остаточного вирішення, провадження має закриватися після всебічного, повного, об`єктивного дослідження всіх обставин та після надання оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Враховуючи викладене, постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001221 від 22.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, не можна визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню, а матеріали кримінального провадження підлягають поверненню для організації досудового розслідування, при проведенні якого необхідно повно та об`єктивно перевірити обставини кримінального правопорушення, у достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі провести необхідні слідчі дії, зокрема повторно допитати потерпілого ОСОБА_2 , провести слідчий експеримент за його участю та за урахуванням показань ОСОБА_2 провести додаткову автотехнічну експертизу, за результатами чого прийняти законне та обґрунтоване рішення.

Щодо посилання слідчого на пропущення ОСОБА_2 строків для оскарження постанови про закриття кримінального провадження суд вказує на таке.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_2 отримав постанову про закриття кримінального провадження 03 жовтня 2024 року. Скарга на постанову подана заявником засобом поштового відправлення 12 жовтня 2024 року та надійшла до суду 14 жовтня 2024 року.

Відповідно до положень ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Отже заявником дотриманий строк звернення до суду зі скаргою на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

Керуючись ст.ст. ст. ст. 91, 107, 284, 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 27 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001221 від 22.10.2023 - задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 27 вересня 2024 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001221 від 22.10.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Матеріали кримінального провадження № 0001221 від 22.10.2023 повернути до СУ ГУ НП в Харківській області для продовження досудового розслідування.

Зобов`язати орган досудового розслідування всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати належну правову оцінку обставинам справи та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1