СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/5693/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2024 року м. Київ

Слідча суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

представника заявника - адвоката ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «ВОДОПОЛІМЕР» ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2021 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2017 за № 0000173, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358; ч. 1 ст. 357; ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Святошинського районного суду міста Києва 21.08.2024 надійшло клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «ВОДОПОЛІМЕР» (далі - ТОВ «НВФ «ВОДОПОЛІМЕР») ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2021 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2017 за № 0000173, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358; ч. 1 ст. 357; ч. 1 ст. 190 КК України.

Дане клопотання обґрунтовується тим, що СУ ГУ НП у Київській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000173 від 03.07.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358; ч. 1 ст. 190; ч. 1 ст. 357 КК України. У цьому провадженні Заявник має процесуальний статус «потерпілого» від злочинних дій бенефіціарів та посадових осіб іншої юридичної особи - ТОВ «Концерн «Водполімер», котрі у 2015-2017 роках внаслідок вчинення та реалізації низки квазі-правових рейдерських дій, привласнили ряд об`єктів нерухомого майна Заявника (ТОВ Науково-виробнича фірма «Водополімер»). У рамках цього провадження ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2021 у справі №?359/9343/21 було розглянуто та задоволено клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури у Київській області ОСОБА_7 про накладення арешту на два об`єкти нерухомого майна, зокрема - на «Адміністративну будівлю № 9», площею 500,1 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На дату накладення цього арешту зазначене майно вчергове змінило власника й перебувало у власності ОСОБА_8 . Клопотання прокуратури до слідчого судді з проханням про арешт «Адміністративної будівлі № 9» було відповіддю на численні клопотання нашого підприємства та його корпоративних власників (у статусі потерпілих), з метою запобігання спробам рейдерів здійснити низку перепродажів нашого майна на стадії досудового розслідування для появи в цій схемі так званого «законного набувача» спірного об`єкту нерухомості, щоб унеможливити в подальшому повернення майна Заявнику як законному його власнику.

На даний час є повністю припиненими з правової точки зору передбачені кримінальним процесуальним законом обставини, котрі дійсно існували станом на вересень 2021 року, зокрема, щодо ризику того, що «Адміністративної будівлі № 9», яка була об`єктом злочину, буде протиправно втрачена поза контролем органу досудового розслідування, і її буде у майбутньому неможливо повернути Заявнику як законному володільцю цього майна. У 2020-2023 роках Бориспільським міськрайонним судом Київської області розглядалася цивільна справа № 359/10168/20 за позовом ТОВ «НВФ «ВОДОПОЛІМЕР» до ТОВ «Концерн «ВОДОПОЛІМЕР» та ОСОБА_9 про витребування викраденого у нашого підприємства об`єкту нерухомості з чужого незаконного володіння. 20.12.2022 рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області вказаний позов задоволено та постановою Київського апеляційного суду від 12.07.2023 вказане рішення залишено без змін. На даний час керівник ТОВ «НВФ «ВОДОПОЛІМЕР» не може здійснити державну реєстрацію за своїм підприємством права власності на «Адміністративну будівлю № 9» ( АДРЕСА_1 ) та юридично анулювати незаконне право власності на цю нерухомість, оскільки дії державних реєстраторів обмежені арештом. Потреба в арешті, накладеному ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2021, на нерухоме мано - «Адміністративну будівлю № 9» повністю відпала.

У судовому засіданні представник заявника подане клопотання підтримав та просив задовольнити із зазначених у ньому підстав.

У судовому засідання прокурор та слідчий у вирішенні клопотання поклалися на розсуд суду. Разом з тим, зазначили, що ризики, які існували на час постановлення ухвали слідчого суду про накладення арешту, продовжують мати місце. Арешт накладався з метою забезпечення прав потерпілого. Потерпілий може користуватися майном.

Вислухавши думку представника заявника, прокурора та слідчого, дослідивши клопотання, долучені до нього додатки, слідча суддя дійшла такого висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна . Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 ПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт накладався у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч.2 ст. 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст.170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У судовому засіданні встановлено, що СУ ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2017 за № 0000173, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358; ч. 1 ст. 357; ч. 1 ст. 190 КК України.

Відповідно до п. 3 постанови заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Київській області підполковника поліції ОСОБА_10 про створення групи слідчих та визначення місця досудового розслідування від 11.03.2024, місцем досудового розслідування визначено місце розташування відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУ НП в Київській області за адресою: м. Київ, вул. Святошинська, 2А. Відтак, клопотання подано з дотриманням правил підсудності.

Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2021 (справа № 359/9343/21, пр. № 1-кс/359/1473/21) задоволено клопотання прокурора Бориспільської окружної прокуратури Київської області та накладено арешт, зокрема, на нерухоме майно - «Адміністративну будівлю № 9», що за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною користування, розпорядження, відчуження.

Зі змісту вказаної ухвали слідчого судді вбачається, що арешт на вказане майно накладався з метою збереження речових доказів, а також заборони особам, які здійснюють державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, вчиняти будь-яких реєстраційних дій стосовно, зокрема, адміністративної будівлі, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи клопотання прокурора про накладення арешту, слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність правових підстав, передбачених ч. 1-3 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на таке майно.

Крім того, на тому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна, з метою забезпечення кримінального провадження.

Разом з тим, прокурор та слідчий у судовому засіданні не навели достатніх доводів та не спростували позиції представника заявника, також не надали доказів на підтвердження обставин, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Крім того, у судовому засіданні встановлено, що на даній стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що є необхідність у накладенні арешту на нерухоме майно.

При цьому, слід зазначити, що прокурор, слідчий зобов`язані довести необхідність та наявність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, наявність потреб досудового розслідування у такому арешті майна, актуальність цього питання.

Слідча суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Разом з тим, такі додаткові доводи щодо необхідності продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт, прокурором та слідчим у судовому засіданні не наведено.

Також у відповідності з практикою Європейського суду для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСі проти Сполученого Королівства» (AGOSI v. The United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108. п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Отже, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду надано не було, у зв`язку із чим слідча суддя, виходячи з принципу змагальності сторін у кримінальному провадженні, дійшла до висновку, що доводи, зазначені в клопотанні є обґрунтованими.

Аналіз наявних у розпорядженні слідчої судді матеріалів свідчить про відсутність на даний час підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, а так само, розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, та наслідки арешту такого майна.

Викладені обставини в сукупності свідчать про те, що ризики, що стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту на нерухоме майно - адміністративну будівлю № 9, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на час розгляду клопотання про скасування арешту майна відпали, що обґрунтовано матеріалами, доданими до клопотання, та представником заявника в судовому засіданні. Крім того, слідчій судді не наведено додаткових доводів в обґрунтування наявних ризиків, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Таким чином, слідча суддя дійшла до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ТОВ «НВФ «ВОДОПОЛІМЕР» майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником заявника доведено, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Враховуючи наведене, слідча суддя вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2021 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2017 за № 0000173, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358; ч. 1 ст. 357; ч. 1 ст. 190 КК України, а саме: адміністративну будівлю № 9, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки не вбачає потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «ВОДОПОЛІМЕР» ОСОБА_6 про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 131, 132, 170-174, 369-372, 376 КПК України, слідча суддя,

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробнича фірма «ВОДОПОЛІМЕР» ОСОБА_6 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2021 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2017 за № 0000173, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358; ч. 1 ст. 357; ч. 1 ст. 190 КК України, - задовольнити.

Скасувати арешт на нерухоме майно, який накладений ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.09.2021 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.07.2017 за № 0000173, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358; ч. 1 ст. 357; ч. 1 ст. 190 КК України, а саме:

- адміністративну будівлю № 9, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони користування, розпорядження, відчуження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити о 13 год. 40 хв. 02.09.2024 року.

Слідча суддя ОСОБА_1