Справа № 147/1414/24
Провадження № 1-кп/147/135/24
ВИРОК

іменем України

05 листопада 2024 року с-ще Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 26.10.2024, щодо

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, непрацюючого, не одруженого, раніше судимого:

15.08.2023 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 309 КК України на 1 рік обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

31.07.2024 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 246, ст. 71 КК України на 2 роки обмеження волі,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 25 жовтня 2024 року близько 20.00 год, перебуваючи на вулиці біля домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , в стані алкогольного сп`яніння, помітив через відчинену хвіртку на подвір`ї автомобіль «Peugeot Expert» державний номерний знак НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що порушує недоторканість іншого володіння особи і бажаючи вчинити такі дії, умисно, протиправно, шляхом відчинення незамкнутих дверей проник до автомобіля «Peugeot Expert», державний номерний знак НОМЕР_1 . Після проникнення до автомобіля «Peugeot Expert» державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_3 пробув в ньому до 21 год. 35 хв. 25.10.2024.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 162 КК України, - незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Зазначені обставини були встановлені органом досудового розслідування, учасниками судового провадження не оспорюються, про що подана відповідна заява обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , в якій обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, надав згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, обвинувачений та захисник не заперечували та надали згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Також потерпілою ОСОБА_4 подана заява щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, - незаконному проникненні до іншого володіння особи.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час згідно зі ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Згідно з п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно з п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Призначаючи покарання ОСОБА_3 суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, за наркологічною допомогою до КНП «Тростянецька лікарня» не звертався, під наглядом в психіатричному кабінеті КНП «Тростянецька лікарня» не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.

Обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

З урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання за ч.1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі в межах санкції статті, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень відповідно до вимог ст. 50 КК України.

Крім цього, вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 31.07.2024 ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст. 246, ст. 71 КК України на 2 роки обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 162 КК України вчинено обвинуваченим 25 жовтня 2024 року, а вирок щодо ОСОБА_3 було ухвалено Тростянецьким районним судом Вінницької області 31 липня 2024 року, то остаточне покарання ОСОБА_3 на підставі ч.1 ст. 71 КК України варто призначити за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання призначеного вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 липня 2024 року до цього вироку.

Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище обставини, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо за умови призначення покарання, з урахуванням ст. 71 КК України та призначення остаточного покарання у виді обмеження волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 не обирати.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 374, 381, 382 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді одного року обмеження волі.

На підставі ч.1 ст. 71 КК України до призначеного за цим вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання призначеного вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 31 липня 2024 року та визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді обмеження волі строком 2 (два ) роки 6 (шість ) місяців.

Строк відбування покарання для засудженого ОСОБА_3 рахувати з дня його прибуття та постановки на облік у виправному центрі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Відповідно до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасниками кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1