Провадження № 1-кс/947/7629/24
УХВАЛА

26.08.2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні скаргу представника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого,-

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла скарга представника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , в якій він просить скасувати постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 від 24.01.2024 року про закриття кримінального провадження №0000175, посилаючись на неповноту та не об`єктивність розслідування кримінального провадження.

Представник просив розглянути скаргу без його участі, звернувшись до суду з відповідною заявою.

Ознайомившись з матеріалами скарги, оскаржуваною постановою, приходжу до наступного.

Згідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Статтею 24 КПК законодавчо передбачено гарантоване право кожного на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На досудовому провадженні за п.3 ч.1 ст.303 КПК може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

З метою виконання завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК, прийняттю слідчим рішення про закриття кримінального провадження має передувати вжиття ним всіх можливих заходів у передбаченому КПК порядку для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Закриття кримінального провадження відповідно до положень Глави 24 КПК є формою закінчення досудового розслідування, яке здійснюється в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч.2 ст.9 КПК).

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК, кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За положеннями абз.2 ч.4 цієї статті слідчий, дізнавач приймає постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених зокрема п.2 ч.1 цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

У відповідності до вимог ст.110 КПК постанова слідчого, дізнавача, прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК.

Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим досудовим розслідуванням, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють відмову, зазначене є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя, на якого КПК покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод і інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Відповідно до ст.370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження.

Відповідно до матеріалів скарги, оскаржувану постанову представник отримав 03.06.2024 року, та звернувся до слідчого судді з відповідною скаргою 05.06.2024 року, тобто, в строки, передбачені ст. 304 КПК України. У зв`язку з чим, вважаю, строк таким, що не пропущений.

Як встановлено під час розгляду скарги, другим слідчим відділом (з дислокацією в м.Одесі) ТУ ДБР, розташовано у м.Миколаєві проводилось досудове розслідування кримінального провадження №0000175 від 17.02.2020 року за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ст.367 ч.1 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією в м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 , 24.01.2024року вказане кримінальне провадження закрито на підставі ст.284 ч.1 п. 2 КПК України.

В обґрунтування свого рішення слідчий зазначила, що ОСОБА_4 повідомила про вчинення злочину слідчими СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, які проводять досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000120 та прокурорами, за ч.1 ст.367 КК України, у зв`язку з тим, що ніяких слідчих розшукових дій чи негласних слідчих розшукових дій посадовими особами правоохоронних органів вчинено не було. Разом з тим, під час проведення досудового розслідування, допитана в якості свідка ОСОБА_4 надала покази про те, що не володіє інформацією про стан проведення досудового розслідування зазначеного кримінального провадження, жодних клопотань в рамках кримінального провадження вона не заявляла, матеріальна шкода їй не завдана. Крім того, допитана в якості свідка слідчий СВ РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 показала, що було проведено перевірку відомостей, викладених у заяві ОСОБА_4 , складено відповідний висновок, надано відповідь останній, про те, що викладені відомості будуть перевірені, та будь яких заяв від ОСОБА_4 не надходило. Тобто, проведеним досудовим розслідуванням встановлено, що твердження ОСОБА_4 про бездіяльність слідчих являються безпідставними та такими, які не містять будь-яких конкретних фактичних даних, оскільки вона не ознайомлювалася з матеріалами кримінального провадження № №0000120. Крім того, остання не зверталася з клопотанням про визнання потерпілою, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження або проведенням слідчих дій, що свідчить про відсутність у неї зацікавленості у результативності та встановленні всіх обставин у зазначеному кримінальному провадженні. Таким чином, органом досудового розслідування проведено вичерпний обсяг необхідних слідчих дій, у тому числі, зазначених в ухвалах слідчих суддів про скасування минулих постанов про закриття кримінального провадження. У зв`язку з чим, слідчим було встановлено відсутність в діях службових осіб складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.1 КК України.

Зазначені обставини покладені слідчим в обґрунтування мотивів прийняття рішення про закриття кримінального провадження.

До компетенції слідчого судді при розгляді вказаної скарги входить перевірка відповідності постанови вимогам ст.110 КПК України, а також чи виконані по кримінальному провадженню необхідні слідчі та оперативно-розшукові дії, і встановлені обставини, які мають значення для кримінального провадження і прийняття мотивованого кінцевого рішення.

Таким чином, на підставі даних, які містяться в матеріалах скарги і кримінального провадження, належить зробити висновок, що в даному кримінальному провадженні виконанні всі необхідні слідчі дії і встановлені всі обставини які мають значення для кримінального провадження, а також, що оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст.110 ч.5 КПК України.

Тобто, постанова слідчого належним чином вмотивована та відповідає вимогам КПК.

Представником не надано вагомих обґрунтувань, які б спростовували висновок слідчого.

Отже, ознайомившись з наданими до суду матеріалами, слід зробити обґрунтований висновок про те, що зміст та форма процесуального рішення слідчого (постанови про закриття кримінального провадження) відповідає вимогам статті 110 КПК, а офіційне розслідування, враховуючи зміст відомостей про кримінальне правопорушення, які викладені у повідомленні про його вчинення, проведене ефективно.

Таким чином, зазначаючи в якості підстави для скасування постановипро закриття провадження не проведення слідчим необхідних слідчих дій для прийняття законного обґрунтованого рішення, що на думку представника, свідчить про незаконність прийнятого під час досудового слідства рішення про закриття провадження, представник фактично не погоджується з встановленими досудовим слідством обставинами і висновками, тобто фактично оскаржує неправильність досудового слідства, в зв`язку з чим ставить під сумнів його результати, не погоджуючись з рішенням про закриття провадження.

Що стосується доводів скарги про прийняття оскаржуваної постанови без проведення усього необхідного обсягу слідчих дій та не з`ясування в повному обсязі всіх фактичних обставин, слід зазначити наступне.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначені у ст.91 КПК. Обов`язок доказування цих обставин, за певними винятками, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого (ст.92 КПК). Доказування здійснюється на підставі доказів (ст.84 КПК).

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів, які оцінює за своїм внутрішнім переконанням, визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми, складається обвинувального акт, який направляється до суду (ст.93, 290,291, 293 КПК України).

Разом з цим, КПК не визначає перелік обов`язкових доказів чи процесуальних дій проведення яких необхідно здійснити у тому чи іншому провадженні, а надає можливість самостійно обирати та визначати якими доказами сторона обвинувачення буде обстоювати свою позицію та доводити винуватість особи в суді.

За таких обставин слід зробити правомірний висновок стосовно дискреційних повноважень слідчого щодо обсягу та спрямованості проведення слідчих (розшукових) дій у цьому кримінальному провадженні, оскільки, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства, слідчий є самостійним у своїй процесуальній діяльності, а також на власний розсуд вирішує необхідність проведення певних слідчих (розшукових) дій та/або негласних слідчих (розшукових) дій з урахуванням конкретних обставин справи.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що постанова слідчого прийнята на підставі повного та всебічного дослідження обставин провадження з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є належним чином обґрунтованою та вмотивованою, у зв`язку з чим слід відмовити в задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 304, 309 і 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги представника адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією в м.Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м.Миколаєві ОСОБА_5 від 24.01.2024 року про закриття кримінального провадження №0000175 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1