07.10.2024
Справа № 642/6293/24
Провадження № 1-кс/642/3609/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2024 м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові скаргу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої посадової особи другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Ленінського районного суду м. Харкова надійшла вище вказана скарга в порядку п.1 ч.1 ст.303 КПК України, щодо невнесення слідчим Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за повідомленням про вчинення кримінального правопорушення на той час командира вищезазначеної військової частини ОСОБА_4 від 31.05.2024.

В обґрунтування скарги зазначено, що військовою частиною НОМЕР_1 15.07.2024 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві було направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, вих. №1827/5081, про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, вчиненого військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 солдатом ОСОБА_5 .

Однак, 23.09.2024 за вх. № 3083 військова частина НОМЕР_1 отримала повідомлення № 36538-24/15-02-2/18466зкп-24/п від 29.08.2024 старшого слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_6 з якого вбачається, що в наданих матеріалах міститься акт ВЛК, яким вищевказаний військовослужбовець визнано обмежено придатним до військової служби, тобто він не мав находитися на вищезазначених бойових посадах, а тому таке повідомлення з огляду на його зміст, у даному випадку не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР. Тому, матеріали за фактом вчинення військовослужбовцем можливих неправомірних дій, для прийняття рішення, повернуто військовій частині НОМЕР_1 , в межах компетенції.

Таким чином, відомості за заявою в порушення вимог ст. 214 КПК України до ЄРДР не внесені. Заявник просить зобов`язати уповноважену особу Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві внести відомості за заявою Військової частини НОМЕР_1 про вчинення солдатом ОСОБА_5 кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України до ЄРДР.

У судове засідання представник заявника не з`явився, у скарзі просив її задовольнити та розглянути за його відсутності.

Представник Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві у судове засідання не з`явився, жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило.

Згідно з вимогами ч. 3 ст.306 КПК України неявка слідчого та прокурора у судове засідання не перешкоджає розгляду скарги по суті.

Слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розглянути у відсутність особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження. При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26, 306 КПК України.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши доводи поданої скарги та надані докази у їх сукупності, слідчий суддя приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Частиною 6 вказаної статті регламентовано, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування передбачений главою 26 КПК України,

Пунктом 1 частини 1 статті 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що командиром військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 15.07.2024 за вих. №1827/5081 було направлено повідомлення про вчинення кримінального правопорушення до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, до якого надано матеріали на підтвердження події, які на його переконання свідчать про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, що полягає у самовільному залишенні військової частини, вчиненого військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 .

Повідомлення надійшло до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві та була передана до Другого слідчого відділу ( з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, та старшим слідчим ОСОБА_8 повідомлено заявника у листі №36538-24/15-02-2/18466зкп-24/п від 29.08.2024, що в наданих матеріалах міститься акт ВЛК, яким вищевказаний військовослужбовець визнано обмежено придатним до військової служби, тобто він не мав находитися на вищезазначених бойових посадах, а тому таке повідомлення з огляду на його зміст, у даному випадку не є підставою для внесення відомостей до ЄРДР. Тому, відповідні матеріали повернуто військовій частині НОМЕР_1 для прийняття рішення, в межах компетенції. Однак, суд зауважує, що внаслідок нез`явлення до військової частини після закінчення лікування та проходження ВЛК вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Відповідно до частини 1 статті 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Вказана норма закону є імперативною оскільки не передбачає права слідчого, прокурора не вносити відомості до ЄРДР.

Відповідно до частини 4 статті 214 КПК України слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

В межах даної скарги встановлено, що відомості за повідомленням військової частини НОМЕР_1 до ЄРДР не внесені, що суперечить вимогам ст. 214 КПК України, положення якої визначає строки внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При зверненні із вказаною заявою, заявником виконані вимоги ч.5 ст.214 КПК України.

Будь-яких правових підстав для відмови у внесенні вказаних відомостей до ЄРДР при розгляді зазначеної скарги слідчому судді не надано.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

На час розгляду скарги даних, які б підтверджували внесення до ЄРДР відповідних відомостей за повідомленням військової частини НОМЕР_1 від 15.07.2024 за №1827/5081 до суду не надано.

Враховуючи викладене, на підставі п. 3 ч. 2ст. 307 КПК України слідчий суддя приходить до висновку про зобов`язання слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, визначеного в установленому законом порядку, внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою військової частини НОМЕР_1 .

Крім того, слідчий суддя зазначає, що з метою належного дотримання процесуальних вимог щодо розгляду скарг на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, враховуючи вимоги частини 2 статті 26 КПК України, слідчі судді не наділені повноваженнями здійснювати оцінку обґрунтованості заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, а передбачають лише обов`язок уповноважених органів здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, які вона надає усвідомлено для реалізації відповідними органами завдань кримінального провадження.

Отже, якщо зі звернення особи вбачається, що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК України, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу кримінального правопорушення, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям провадження, відповідно до статті 284 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 303-307, 309, 372, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Скаргу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої посадової особи другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Зобов`язати слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, визначеного у встановленому законом порядку, розглянути в порядку ст. 214 КПК України заяву Військової частини НОМЕР_1 та за заявою від 15 липня 2024 року вх. № 1827/5081 внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про кримінальне правопорушення вчинене солдатом ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 407 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1