Справа № 953/8014/24
н/п 1-кс/953/7905/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі :

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшого слідчого в ОВС 3 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_3 , погодженого прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0001276 від 21.06.2024, про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Козача Лопань Харківської області, з повною середньою освітою, який тимчасово не працює, проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

встановив :

Суть питання, що вирішується ухвалою і за чиєю ініціативою розглядається

Сторона обвинувачення просить продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, в межах строку досудового розслідування до 31.11.2024 року включно, без визначення розміру застави (відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України) стосовно громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України у кримінальному провадженні № 0001276 від 21.06.2024.

Узагальнено доводи клопотання зводяться до такого:

ОСОБА_5 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, на підставі вагомих доказів; наявні ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

На даний час, з метою завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно виконати ряд процесуальних та слідчих дій, які не вдалось раніше у зв`язку із складністю даного провадження та обставиною запровадження на території України військового стану на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Верховною Радою України.

Позиції учасників кримінального провадження щодо поданого клопотання

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор підтримав клопотання з підстав зазначених у ньому.

Підозрюваний в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував.

Захисник в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання у зв`язку з відсутністю ризиків зазначених прокурорм.

Встановлені слідчим суддею обставини

У невстановлену досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше грудня 2023 року, ОСОБА_5 , за допомогою месенджера Телеграм, встановив контакт із представником іноземної держави країни-агресора рф.

Приблизно на початку квітня 2024 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, представник іноземної держави, використовуючи месенджер «Телеграм», зв`язався із ОСОБА_5 та поставив завдання останньому отримати від невстановленої особи спеціально виготовлений пристрій «металевий трамплін», призначений для організації спричинення аварії поїзда, на що останній погодився.

У подальшому, ОСОБА_5 , діючи умисно, перебуваючи у заздалегідь обумовленому із представником іноземної держави країни-агресора рф місці, на території поряд з залізничною станцією « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованій у АДРЕСА_1 , отримав від невстановленої особи вищевказаний пристрій «металевий трамплін» та метою конспірації, сховав його в лісосмузі неподалік від місця отримання.

Через деякий час, ОСОБА_5 , отримав завдання від представника іноземної держави країни-агресора рф щодо самостійного виготовлення аналогічного спеціального пристрою «металевий трамплін» та на виконання вказаного завдання він виготовив вказаний пристрій, після чого переніс його та сховав у неподалік залізничних шляхів сполучення між АДРЕСА_2 .

Далі, приблизно у травні 2024 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, представник іноземної держави країни-агресора рф, вказав ОСОБА_5 , що виготовлений пристрій необхідно встановити на залізничній колії між АДРЕСА_2 , з метою організації спричинення аварії поїзда.

Разом із цим, представник іноземної держави країни-агресора рф розуміючи, що ОСОБА_5 не зможе самостійно виконати вищевказане злочинне завдання, вирішив залучити в якості співвиконавця раніше невідому ОСОБА_5 особу на ім`я « ОСОБА_7 ».

У період часу з кінця травня 2024 року по кінець серпня 2024 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 та особа на ім`я « ОСОБА_7 », діючи умисно на виконання злочинного завдання представника іноземної держави країни-агресора рф, неодноразово виїжджали на заздалегідь обумовлену ділянку залізничної дороги з метою проведення спостереження за рухом потягів та підготовки вчинення аварії потягу за допомогою спеціального пристрою «металевого трампліну».

Разом з тим, приблизно в середині червня 2024 року, більш точну дату та час досудовим розслідуванням не встановлено, представник іноземної держави країни-агресора рф в ході телефонної розмови в месенджері «Телеграм» надав вказівку ОСОБА_5 про те, що йому необхідно разом з особою на ім`я « ОСОБА_7 » здійснити підрив транспортного засобу, який знаходиться на АДРЕСА_3 шляхом встановлення вибухового пристрою під транспортний засіб.

Реалізуючи злочинний умисел, 20.06.2024, приблизно о 21 год 00 хв, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 разом із особою на ім`я « ОСОБА_7 », діючи умисно, виконуючи вказане злочинне завдання представника іноземної держави країни-агресора рф, приїхали за адресою: АДРЕСА_3 , після чого особа на ім`я « ОСОБА_7 » встановив вибуховий пристрій (із системою затримки вибуху, який приводиться в дію під час початку руху) під транспортний засіб «Hyundai TUCSON», яким користувався військовослужбовець Збройних Сил України.

У цей час, ОСОБА_5 , усвідомлюючи можливі наслідки підриву транспортного засобу, відповідно до завдання представника іноземної держави країни-агресора рф, здійснював спостереження за місцевістю, задля забезпечення безперешкодного встановлення вибухового пристрою та унеможливлення їх викриття під час вчинення злочинних дій.

Наступного дня, 21.06.2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, внаслідок приведення в дію вказаного вибухового пристрою, транспортний засіб було підірвано та знищено.

Крім того, 02.09.2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , діючи умисно, на виконання завдання представника іноземної держави країни-агресора рф щодо збору інформації про розташування військовослужбовців Збройних Сил України, військової техніки та транспортних засобів, надіслав у месенджері Телеграм представнику іноземної держави країни-агресора рф відеозапис із місцезнаходженням раніше підшуканого ОСОБА_5 транспортного засобу, яким користуються військовослужбовці Збройних Сил України, а також надіслав фотозображення «карти Google maps», на якому позначено місцезнаходження вказаного військового автомобіля.

Наступного дня, 03.09.2024, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 на виконання завдання представника іноземної держави країни-агресора рф, здійснив більш детальний відеозапис із місцезнаходженням раніше підшуканого транспортного засобу, яким користуються військовослужбовці Збройних Сил України.

30.08.2024 о 20 год. 38 хв. ОСОБА_8 затриманий в порядку ст. 208 КПК України

31.08.2024 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 263 КК України.

03.09.2024 о 23 год. 30 хв. ОСОБА_5 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

04.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

05.09.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Харковавинесено ухвалу про обрання стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання на 55 днів, в межах строку досудового розслідування, тобто до 27.10.2024 включно, без визначення розміру застави.

З метою завершення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні необхідно: отримати результати призначених судово-вибухотехнічних, біологінчої експертиз а також лінгвістичної (семантико-текстуальної) експертизи мовлення; закінчення проведення оглядів вилученого та арештованого майна під час обшуків від 30.08.2024-31.08.204 та 03.09.2024; провести допити потерпілих, отримати необхідні медичні документи, а також ті, які підтверджують отримання збитків; встановити інших спільників представника держави-агресора рф, які діють на території України та вчиняють суспільно небезпечні діяння, спрямовані на шкоду Україні та життя населення; провести слідчі експерименти, спрямовані на отримання деталізації та порядку злочинних дій підозрюваними; перевірити, встановити можливість наявності в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_5 складу інших кримінальних правопорушень; розсекретити матеріали, які стали підставою для проведення НСРД.

Виконати дані процесуальні та слідчі (розшукові) дії не вдалось раніше у зв`язку із складністю даного провадження та обставиною запровадження на території України військового стану на підставі Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Верховною Радою України.

Виконання вище перелічених процесуальних та слідчих дій потребує додаткового часу.

24.10.2024 Постановою Харківської обласної прокуратури продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001276 від 21.06.2024 до трьох місяців, тобто до 30.11.2024.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими керувався

Заслухавши доводи сторін та дослідивши надані документи, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК України).

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Також, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: (1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; (2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; (3) вік та стан здоров`я підозрюваного; (4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; (5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; (6) репутацію підозрюваного; (7) майновий стан підозрюваного; (8) наявність судимостей у підозрюваного; (9) дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; (10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; (11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; (12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї (ст. 178 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК України).

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, зокрема, до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114 - 2, 258-258 - 6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114 - 2, 258-258 - 6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442Кримінального кодексу України (абз. 2 ч. 4 ст.183 КПК України).

Щодо обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття «обґрунтованої підозри», слідчий суддя, враховуючи ст. 8, 9 КПК, керується усталеною практикою ЄСПЛ, згідно з якою обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», п. пунктом 175; рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). Водночас факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом затримання ОСОБА_5 ; заявою ОСОБА_5 , від 03.09.2024, в якій останній виклав всі обставини співпраці із представником спецслужб рф; протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , від 03.09.2024, в ході якого зокрема виявлено речі та предмети, які ОСОБА_9 використовував у своїй злочинній діяльності, зокрема особистий мобільний телефон, в якому зафіксована переписка з представником спецслужб рф; протоколом огляду місця події від 04.09.2024, в ході якого зокрема виявлено «металевий трамплін», який останній отримав від представника спецслужб рф (через невстановлену особу), та мав використати для сходження потягу з залізничної колії; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 04.09.2024, в ході якого останній повідомив про обставини вчинення кримінального правопорушення; протоколом допиту ОСОБА_8 від 31.08.2024; протоколом огляду предмету та місцевості від 14.10.2024; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 02.09.2024; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.09.2024; протоколом проведення слідчого експерименту від 06.09.2024; іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Водночас, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК

Слідчий суддя вважає доведеними, що вказані у клопотанні ризики щодо поведінки підозрюваного існують, з огляду на таке.

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду

На переконання слідчого судді ризик переховування обумовлюється можливістю притягнення його до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для підозрюваного наслідками і суворістю передбаченого покарання, оскільки кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 111 КК України є особливе тяжким злочином та передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі. ОСОБА_5 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, розуміючи складність проведення досудового розслідування, зокрема в умовах дії воєнного стану, усвідомлюючи неможливість повного контролю державною владою кордонів та території України в умовах Збройної агресії Російської Федерації проти України, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, зокрема на території Російської Федерації чи тимчасово окупованих частинах території України, про що зокрема свідчить те, що ОСОБА_5 підтримує стійкий контакт з представником держави-агресора РФ, та який може надати необхідні засоби та забезпечити переховування від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значений для встановлення обставин кримінального правопорушення

Наявність вказаного ризику (передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується способом та засобами вчинення підозрюваними даних кримінальних правопорушень. ОСОБА_5 достовірно розуміє суть злочину та передбачену за його скоєння кримінальну відповідальність, у зв`язку із чим матиме реальну можливість знищити, сховати, спотворити предмети і документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, в тому чисті і такі, які можуть свідчити про його протиправну діяльність однак не теперішній час органом досудового розслідування ще не виявлені.

Ризик незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні

Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо існування ризику незаконного впливу.

Наявність зазначеного ризику (передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України) обґрунтовується характером та обставинами вчинення злочину. У разі не обрання, або обрання запобіжного заходу не пов`язаного із триманням ОСОБА_5 під вартою, останній матиме реальну можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, в тому числі із числа тих, які, на даний момент, не встановлені. Тому, з метою запобігання впливу ОСОБА_5 на свідків, наявні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вищенаведеному ризику.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акта до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Водночас, суд може обґрунтовувати свої висновки лише показаннями, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від останніх та дослідження їх судом.

Ризик перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення

Так, у разі обрання ОСОБА_5 менш суворого запобіжного заходу, останній зможе відновити доступ до власних облікових записів у додатку для спілкування Telegram, після чого видалити або змінити історію листування з іншими особами, змінити окремі ідентифікаційні ознаки облікового запису, а також, будучи обізнаним про форми та методи досудового розслідування, попередити та проінструктувати інших осіб, причетних до вчинення вищевказаного злочину, зокрема вказаного представника іноземної держави. Крім того, останній зможе здійснити віддаленний доступ до власного мобільного телефону та іншої комп`ютерної техніки, після чого змінити наявну на ньому інформацію або здійснити його віддалене блокування. Вказані дії призведуть до часткової втрати (знищення) доказів вини останнього та інших осіб, а також до необхідності проведення додаткових досліджень, експертиз, слідчих і процесуальних дій.

Крім того, надання ОСОБА_5 в період воєнного стану допомоги представникам держави-агресора РФ в проведенні підривної діяльності проти України, дає підстави вважати про його негативну налаштованість до суверенітету та незалежності України, а також посадових осіб органів державної влади України, військовослужбовців Збройних сил України та співробітників правоохоронних органів, які забезпечують національну безпеку України, що може свідчити про можливість підозрюваного продовжити вчинення інкримінованого злочину, або вчинити інше кримінальне правопорушення проти основ національної безпеки України.

Вищевказані обставини свідчать про наявність ризиків, які передбачені п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Слідчий суддя зауважує, що відповідно до КПК України метою запобіжного заходу є необхідність попередити виникнення ризиків, а не застосувати запобіжний захід за наслідками вчинення підозрюваним відповідних дій. З огляду на викладене, той чи інший ризик слід вважати наявним за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним таких спроб. Водночас, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Щодо застосування більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою для запобігання ризикам

Запобігти встановленим ризикам, із урахуванням наведеного можливо шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відомостей про наявність тяжких хронічних захворювань, які б перешкоджали триманню ОСОБА_5 під вартою, слідчому судді не надано.

Слідчий суддя також враховує дані про особу підозрюваного, зокрема, дані про освіту (повна середня), сімейний стан (неодружений), не працевлаштований, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, інші наведені у цій ухвалі дані про підозрюваного, що однак не нівелює встановлені слідчим суддею ризики.

Оцінюючи можливість застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи, в тому числі, застава, домашній арешт, особиста порука та особисте зобов`язання не зможуть запобігти визначеним ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього.

Обґрунтовуючи неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу прокурор послався на встановлені під час досудового розслідування та відображені у його клопотанні обставини вчинення кримінального правопорушення, ступінь його тяжкості, обґрунтування та ступінь вираженості наведених ризиків, а також те, що основним є ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, у зв`язку з чим, лише тримання під вартою здатне забезпечити мету застосування запобіжного заходу, а не жоден більш м`який запобіжний захід.

Таку аргументацію, з огляду на обґрунтованість підозри, доведеність усіх наявних ризиків слідчий суддя вважає достатньою для висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч.6 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених, окрім іншого, ст. 111 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, окрім інших передбаченого статтею 111 Кримінального кодексу України.

При постановленні даної ухвали, суд, керуючись абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останньому інкриміновані діяння у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

На підставі викладеного керуючись ст.ст. 2, 7, 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 38(тридцять вісім) днів - до 30 листопада 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Зобов`язати слідчого в ОВС 3 відділення слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Харківській області ОСОБА_3 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали до 30.11.2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_5 - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1