№ 207/6236/23
№ 1-в/207/129/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року м. Кам`янське

Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 , представника Південного районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кам`янське подання Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про приведення вироку відносно ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ,

В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2024 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік з покладанням на нього обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації .

Начальник Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації у Дніпропетровській області» звернувся до суду з поданням про приведення вироку відносно ОСОБА_5 у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ.

Представник Південного районного відділу філії державної установи "Центр пробації" у Дніпропетровській області ОСОБА_4 в судовому засіданні подання підтримав та просить задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав клопотання.

Засуджений про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Неявка належним чином повідомлених учасників процесу не перешкоджає розгляду питання по суті (ч.4 ст.539 КПК України).

Суд, ознайомившись з поданням та матеріалами справи, вислухавши думку прокурора, представника оргіну пробації, які підтримали подання, вважає його таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Згідно до Закону № 3886-ІХ стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума у розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст. 169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку .

Станом на 01 січня 2023 року розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» становить 2684 гривня 00 копійок .

Таким чином, з 09 серпня 2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто на 2023 рік до 2684 гривні 00 копійок, а отже суд вважає, що внаслідок прийняття Закону № 3886-ІХ втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння засудженого.

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість .

Як встановлено вироком суду, ОСОБА_5 06 вересня 2023 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення .

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення .

Відповідно до частини 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_5 за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2024 року вчинив незакінчений замах на викрадення чужого майна на суму, меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на день скоєння крадіжки майна, тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України № 3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність привести вищевказаний вирок у відповідність до вимог вказаного Закону, звільнивши засудженого ОСОБА_5 від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Керуючись ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. 537, 539 КПК України , суд

У Х В А Л И В

Подання начальника Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації у Дніпропетровській області» про приведення вироку Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2024 року, ухваленого відносно ОСОБА_5 за ч. 3 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 17 січня 2024 року у зв`язку з засудженням за діяння, караність якого законом усунена.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1