ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 276/831/20

провадження № 51-2522км24

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі - Суд, колегія суддів) у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Житомирського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року в кримінальному провадженні № 0000086 за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя

АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 262 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

1. За вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 03 серпня 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі та ч. 1 ст. 262 КК України на 3 роки позбавлення волі. Відповідно до ст. 70 цього Кодексу за сукупністю кримінальних правопорушень призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

2. Цим же вироком засуджено за сукупністю кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 262 та ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 , на судові рішення щодо якого касаційних скарг не подано.

3. Вироком Житомирського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року вищевказаний вирок місцевого суду в частині призначеного покарання скасовано. Ухвалено в цій частині новий вирок, яким призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 3 ст. 185 КК України на строк 3 роки позбавлення волі та ч. 1 ст. 262 КК України на строк 3 роки 1 місяць позбавлення волі і на підставі ст. 70 цього Кодексу за сукупністю кримінальних правопорушень призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 1 місяць. У решті вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

4. Згідно з вироком ОСОБА_7 засуджено за те, що він за попередньою змовою з ОСОБА_8 та особою, матеріали щодо якої виділено в окреме провадження, 10 березня 2020 року проникли на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , де таємно викрали з підсобного приміщення і житлового будинку, куди потрапили шляхом демонтажу захисних металевих грат вікна та пошкодження за допомогою металевої фомки пластикової віконної рами і дерев`яних вхідних дверей, електроінструменти, побутову техніку, інше майно, у тому числі вогнепальну зброю з бойовими припасами - бойовий самозарядний пістолет моделі «Форт 14 ТП» калібру 9 мм та 19 патронів до нього, належні потерпілому ОСОБА_9 , чим заподіяли йому майнову шкоду на загальну суму 35 093,02 грн.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

5. У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_7 змінити та звільнити його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Посилаючись на молодий вік, притягнення до кримінальної відповідальності вперше та інші дані, які позитивно характеризують особу засудженого, його посткримінальну поведінку, зокрема часткове відшкодування завданої потерпілому майнової шкоди, середній ризик повторного вчинення правопорушення ОСОБА_7 за висновком органу пробації, вважає, що його виправлення і перевиховання можливі без ізоляції від суспільства.

Позиції інших учасників судового провадження

6. У засіданні суду касаційної інстанції прокурор заперечила проти задоволення касаційної скарги.

Мотиви Суду

7. Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

8. Відповідно до ч. 2 ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

9. Згідно із ч. 1 ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

10. Обґрунтованість засудження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 262 КК України у касаційній скарзі не заперечуються.

11. Стосовно наведених у касаційній скарзі захисника доводів про наявність підстав для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного йому покарання з випробуванням, то колегія суддів вважає їх слушними, виходячи з наступного.

12. Положеннями ч. 2 ст. 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання воно має ґрунтуватися, зокрема, на принципах індивідуалізації та справедливості. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

13. Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

14. При цьому, з огляду на приписи ст. 75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, у тому числі у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість злочину, особу винного, але й інші обставини справи.

15. Як убачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання і офіційного працевлаштування характеризується виключно позитивно, має хорошу репутацію серед сусідів і колег. Вчинив тяжкі злочини, за які його засуджено, у молодому віці (20 років), винуватість визнав частково (заперечував обізнаність про викрадення вогнепальної зброї), у судових засіданнях у присутності потерпілого ОСОБА_9 неодноразово просив у нього вибачення, висловлював щирий жаль з приводу свого вчинку, добровільно частково відшкодував потерпілому завдану внаслідок вчинених злочинів майнову шкоду в сумі 14 000,00 грн. Останнє визнано судом обставиною, що пом`якшує ОСОБА_7 покарання. При цьому судом враховано, що загальний розмір майнової шкоди, яка заподіяна неправомірними діями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та особи, щодо якої виділено матеріали, становить 35 093,02 грн. Відтак ОСОБА_7 відшкодував третю частину від цієї суми, з огляду на те, що злочини вчинено ними спільно. Цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди у цьому кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_9 до ОСОБА_7 не заявлено, докази заподіяння шкоди в іншій сумі в матеріалах справи відсутні. Крім цього, частину викраденого майна було повернуто потерпілому, зокрема ікону, вогнепальну зброю з боєприпасами. Обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_7 , не встановлено.

16. За даними досудової доповіді органу пробації ризик вчинення ОСОБА_7 повторного правопорушення та небезпеки для суспільства є середнім, його виправлення і перевиховання можливе без позбавлення або обмеження волі. Упродовж трьох років від часу вчинення злочинів, не перебуваючи під вартою, жодних інших правопорушень він не вчинив, від органів досудового розслідування і суду не ухилявся, під час розгляду справи в суді засудив свою поведінку в минулому, запевнив суд, що став на шлях виправлення. Стосовно позиції потерпілого, який наполягав на суворому покаранні обвинувачених, то вона, хоча й враховується, однак не є визначальною для суду, який обирає вид і міру покарання, зважаючи на загальні засади його призначення з дотриманням принципів справедливості та індивідуалізації.

17. Проаналізувавши у сукупності всі обставини, які повинні бути враховані судом при призначенні покарання та вирішенні питання про звільнення від його відбування, колегія суддів дійшла переконання, що виправлення ОСОБА_7 можливе без реального відбування призначеного йому покарання із встановленням іспитового строку на підставі ст. 75 КК України.

18. Урахувавши наведене, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 необхідно задовольнити, а вирок апеляційного суду стосовно ОСОБА_7 змінити.

Керуючись статтями 433, 434, 438, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 задовольнити.

Вирок Житомирського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 змінити.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців та з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 цього Кодексу.

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти з місця позбавлення волі.

У решті вирок залишити без зміни.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3