У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області підполковника юстиції ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні № 0000725 від 04.05.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України про накладення арешту на майно,

встановив:

Слідчий в ОВС 2 відділення слідчого відділу Управління СБ України в Закарпатській області підполковник юстиції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000725 від 04.05.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000725 від 04.05.2023, у якому ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи завідуючим пологового будинку у АДРЕСА_1 , не пізніше 17.04.2022, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, діючи умисно на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній безпеці України, перейшов на бік ворога в умовах воєнного стану, а саме: прийняв пропозицію невстановлених під час досудового розслідування осіб з числа представників збройних формувань російської федерації (далі рф) та окупаційної адміністрації окупованої території Запорізької області та надав свою добровільну згоду на призначення його на посаду головного лікаря окупаційного так званого державного бюджетного закладу охорони здоров`я « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (мовою оригіналу) «главный врач Государственного бюджетного учреждения здравоохранения «Энергодарская специализированная медико-санитарная часть», розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яке повністю створене за взірцем ідентичних закладів рф та повністю їй підконтрольне. Вказану посаду ОСОБА_5 обіймав по 18.05.2023, після чого був призначеним на посаду заступником головного лікаря даного медичного закладу з питань інтеграції.

Слідчий вказує, що ОСОБА_5 , виконуючи свої функціональні обов`язки головного лікаря та, у подальшому, заступника головного лікаря з питань інтеграції окупаційного медичного закладу, співпрацює з представниками інших органів окупаційної влади рф, сприяє їм в незаконному захопленні державної влади на території України, з метою подальшого їх становлення та легалізації, тим самим надаючи допомогу останнім в проведенні підривної діяльності проти України.

Також в клопотанні зазначено, що в ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває на тимчасово окупованій території, тобто на даний час місце перебування підозрюваного не встановлено, у зв`язку з чим постановою слідчого від 08.08.2024 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено в розшук.

Згідно з відомостями, що містяться Єдиному державному реєстрі ТЗ, за ОСОБА_5 зареєстрований транспортний засіб марки ПГА 1, тип ТЗ причіп бежевого кольору, 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 НА.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Слідчий зазначає, що у даному випадку, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України метою застосування арешту майна є забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

З огляду на те, що санкція кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, в якому підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на вищевказані майно підозрюваного, зокрема транспортні засоби, належні ОСОБА_5 .

Слідчий, належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить розглянути клопотання про арешт майна за його відсутності.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_6 , подала клопотання про проведення судового засідання без її участі. Проти задоволення клопотання не заперечує.

У зв`язку із скороченими термінами розгляду даної категорії клопотань та відсутністю перешкод розгляду клопотання у відсутності власника, слідчий суддя розглядає таке у відсутності сторін.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку з неприбуттям учасників судового провадження фіксування кримінального провадження в суді технічними засобами не здійснювалося.

Слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно з ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і арешту майна, можливе лише якщо: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що слідчим відділом УСБУ в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000725, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.05.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Підставою внесення відомостей про кримінальне правопорушення № 0000725від 04.05.2023 стало повідомлення ГВЗНД УСБУ в Закарпатській області, з якого вбачається, що в ході проведення оперативно - розшукових заходів отримано інформацію про те, що громадяни України, перебуваючи на тимчасово окупованій території Запорізької області, діючи на шкоду державному суверенітету, територіальній цілісності, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, перейшли на бік ворога в період збройного конфлікту та надають допомогу державі агресору рф та її представникам в проведенні підривної діяльності проти України. Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення (злочину): ч. 2 ст. 111 КК України.

Згідно з листом РСЦ ГСЦ МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатській областях від 26.07.2024, за ОСОБА_5 зареєстрований транспортний засіб марки ПГА 1, тип ТЗ причіп бежевого кольору, 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 НА.

Частиною 10 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Метою поданого клопотання про арешт майна слідчий визначив конфіскацію майна як виду покарання відповідно до п 3 ч. 2 ст. 170 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються (частина 1 статті 59 КК України). Кримінальний закон не встановлює прямого співвідношення чи обмеження обсягу конфіскації майна як виду покарання із розміром шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не ухвалений, слідчий суддя не має змоги передбачити ні сам факт його ухвалення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання, вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

30.07.2024 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.111 КК України, а саме: державна зрада, тобто діяння, умисно вчиненого громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, держаній, економічній чи інформаційній безпеці України: надання іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, що вчинене в умовах воєнного стану.

Санкція ч. 2 ст. 111 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Враховуючи, що санкція кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає конфіскацію майна, враховуючи, що транспортний засіб марки ПГА 1, тип ТЗ причіп бежевого кольору, 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 НА, належить останньому на праві власності, існують обґрунтовані підозри вважати, що незастосування цього заходу зумовить труднощі чи унеможливить виконання вироку в частині конфіскації майна, якщо таке покарання буде призначене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника майна, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт на вказані транспортні засоби.

Надані до суду матеріали свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної чи юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що їх сукупність, відповідно до вимог ст. 170 КПК України, є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Враховуючи наведене, оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя приходить до висновку про те, що клопотання слідчого про накладення арешту, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 170-173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб марки ПГА 1, тип ТЗ причіп бежевого кольору, 1999 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 НА.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1