Справа № 496/3948/24
Провадження № 1-кс/496/2097/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 вересня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області в складі:

слідчого судді- ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

захисника - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Біляївка клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нерубайське, Одеського району, Одеської області, громадянина України, не одруженого, неповна середня освіта, працюючого в похоронному бюро на посаді копальника-носильщика, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за матеріалами кримінального провадження за № 0000156 від 09.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника СВ ВП № 2 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , строком на 60 діб, в межах строку досудового розслідування.

При цьому посилається на те, що 09.06.2024 року, близько 04 години 00 хвилин, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, під час спільного розпиття алкогольних напоїв між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які перебували за столом у подвір`ї домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , раптово виник конфлікт на побутовому ґрунті. В ході конфлікту, ОСОБА_5 долонею правої руки наніс один удар в область обличчя потерпілого, після чого кулаком правої руки наніс йому ще біля двох ударів в область обличчя, від яких ОСОБА_7 впав на підлогу. Після цього ОСОБА_5 почав усвідомлювати фізичну перевагу над потерпілим, в результаті чого у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження останньому.

Негайно реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 підійшов до ОСОБА_7 та, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, переслідуючи мету спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 , завдав останньому численні удари ногами, в область обличчя, голови та тулубу, спричинивши наступні тілесні ушкодження: - множинні переломи ребер зліва та справа, перелом грудної клітини, розрив легень, крововилив у діафрагму, розрив селезінки, розрив печінки, гемоторокс, перелом відростків хребців з 1 по 5 включно. Надалі, довівши злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а потерпілий залишившись на місці через деякий час помер.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення - ч.2 ст. 121 КК України, за кваліфікуючими ознаками - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

За результатами досудового розслідування ОСОБА_5 09.06.2024 року затримано в порядку ст. 208 КПК України, після чого 09.06.2024 року по даному факту ОСОБА_5 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Слідчим суддею Біляївського районного суду Одеської області 11.06.2024 року задоволено клопотання слідчого, та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» строком до 07.08.2024 року.

Згідно постанови керівника Біляївської окружної прокуратури від 02.08.2024 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 09.09.2024 року.

Ухвалою Біляївського районного суду від 05.09.2024 року строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до 09.11.2024 року.

Прокурор у судовому засіданні на задоволенні клопотання наполягав, посилаючись на обставини, викладені у письмовому клопотанні щодо існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні захисник підозрюваного ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання, при цьому посилався на те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не доведені з боку сторони обвинувачення, його підзахисний має постійне місце проживання та сім`ю, провину не заперечує, тому просив застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши пояснення прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши матеріали, додані до клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ч.2 ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім того, відповідно до ч.5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п. 84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст. 5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви», № 48297/99, п.43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Клопотання слідчого відповідає вимогам ст. 184 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

На підставі п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років, виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що, перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину та до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обґрунтованість підозри підтверджена матеріалами, доданими до клопотання, а саме: протоколом огляду місця події від 09.06.2024 року; протоколом огляду від 09.06.2024 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 09.06.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 09.06.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 09.06.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 09.06.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.06.2024 року; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 ; іншими доказами у їх сукупності.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, метою продовження застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є унеможливлення останнім переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Даний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 , не може не усвідомлювати імовірність засудження за інкримінованим злочином, передбаченим ч.2 ст. 121 КК України, та призначення реальної міри покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

У відповідності до п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, наявний ризик, що пов`язаний із можливим незаконним впливом підозрюваного на свідків зважаючи на той факт, що досудове розслідування ще триває, а коло усіх свідків не встановлено.

Крім цього, у відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявний ризик, вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований та не має офіційного джерела доходів.

Отже, враховуючи вищевикладене та те, що підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, підозрюваний ОСОБА_5 , розуміючи тяжкість покарання та перебуваючи на свободі, може вчиняти дії направлені на уникнення кримінальної відповідальності та дії перераховані в ч.1 ст. 177 КПК України, тим самим перешкоджати всебічному, повному і неупередженому проведенню досудового розслідування, в сукупності усе вищесказане підтверджує та встановлює наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, тому необхідно продовжити застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права визначення застави, оскільки інші (менш суворі заходи) не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України та дотримання ним належної поведінки.

Щодо усного клопотання захисника ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, то суд приймає до уваги вказані обставини, разом з тим враховує ризики передбачені ст. 177 КПК України, що були підставою для застосування щодо ОСОБА_5 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, не зменшилися та не перестали існувати, підстав для застосування стосовно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу - не має.

Таким чином, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 є цілком обґрунтованим, так як вищевикладене дає достатні підстави для обрання виключного запобіжного заходу.

Обрання інших, менш тяжких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, домашній арешт чи застава не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього кримінальним процесуальним законодавством обов`язків.

Підставою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також вищеперерахованих ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно п.1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, а саме умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, суд вважає недоцільним визначати йому розмір застави.

Таким чином, застосування більш м`яких запобіжних заходів не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України, тому клопотання старшого слідчого слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 193, 194, 196, 197, 199, 205 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заступника начальника СВ ВП № 2 Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Встановити строк дії ухвали - 60 днів, а саме: з 05 вересня 2024 року до 03 листопада 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Ухвала щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному, прокурору, захиснику негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 09.09.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1