Справа № 201/7925/24
Провадження № 1-кс/201/2732/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Орджонікідзе Дніпропетровської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше не судимого, військовослужбовця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000866 від 02.06.2024,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 подано до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. В обґрунтуванні скерованого клопотання зазначено, що в рамках кримінального провадження № 0000866 від 02.06.2024 ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України за наступних обставин, зокрема 01 червня 2024 року приблизно о 18:00 годині підозрюваний ОСОБА_6 разом зі своїм знайомим ОСОБА_8 та невстановленою особою, на автомобілі марки «AUDI A 8», д.н.з. НОМЕР_1 , прибули для відпочинку та вживання спиртних напоїв до ресторану «19/20» за адресою: АДРЕСА_3 , де розмістились за столиком на літній терасі ресторану. В період часу з 18:00 до 22:45 години ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та невстановлена особа познайомились з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В ході розпиття спиртних напоїв між ОСОБА_8 , ОСОБА_6 з одного боку та невстановленою дівчиною і ОСОБА_11 з іншого боку, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, а саме словесної перепалки, виник конфлікт, під час якого підозрюваний ОСОБА_6 , діючи з хуліганських мотивів та явної неповаги до встановлених норм поведінки, нехтуючи елементарними правилами моральності та добропристойності, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, використовуючи нікчемний привід, демонстративно почав виражатись нецензурною лексикою у бік невстановленої дівчини, на що ОСОБА_11 , з метою припинення дій ОСОБА_6 , кинув у бік останнього стілець, після чого ОСОБА_8 , бажаючи продовження хуліганських дій, початих ОСОБА_6 , наблизився до ОСОБА_11 та схопив останнього правою рукою за задню частину шиї, при цьому лівою рукою наніс один удар в область голови. В свою чергу ОСОБА_11 , намагаючись уникнути побиття, почав відходити назад, проте ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, наблизився до ОСОБА_11 та, діставши правою рукою з правої задньої кишені брюк предмет, схожий на пістолет, схопив ОСОБА_11 лівою рукою за передню частину шиї та наніс останньому вказаним предметом удар в область обличчя, а також зробивши постріл з вказаного пістолета в бік відвідувачів закладу. В цей момент ОСОБА_6 , діставши з кишені ніж, умисно наніс ОСОБА_11 не менше трьох ударів ножем у тулуб, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: ножового поранення живота, проникаючого у черевну порожнину з пошкодженням нижнього полюсу селезінки, тонкої кишки, евентерація пасма великого ченця, а також ножового поранення м`яких тканин лівого плеча. Після цього ОСОБА_11 , усвідомлюючи настання небезпеки для свого життя та здоров`я, покинув територію закладу. В свою чергу ОСОБА_8 та ОСОБА_6 , не реагуючи на зауваження відвідувачів закладу, продовжили висловлюватися нецензурною лексикою у громадському місці та навмисно стали перевертати на літній терасі ресторану меблі, при цьому пошкодили столовий інвентар закладу, чим припинили роботу ресторану на п`ятнадцять хвилин, а саме у період часу з 22:45 до 23:00 години, спричинивши ТОВ «19/20» матеріальний збиток. Після чого, на прохання знайомих, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 припинити свої злочинні дії, залишивши ресторан у невстановленому напрямку.

Таким чином слідчий за погодженням з прокурором, посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого злочину, а також у зв`язку з наявністю ризиків, які дають достатні підстави вважати, що останній може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, просили застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, вважаючи, що запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, є неможливим, з огляду на тяжкість вчинених злочинів за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, максимальна межа санкції одного із яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, вагомість наявних доказів, а також дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, які не перешкоджають його триманню під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та наполягав на застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, вагомість доказів про вчинення яких свідчить про існування достатніх підстав вважати, що підозрюваний може вчинити дії передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України з метою ухилення від кримінальної відповідальності, а отже більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисники під час судового розгляду заперечували щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення та просили застосувати стосовно ОСОБА_6 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, в обґрунтування чого посилались на те, що підозрюваний не переховується від слідства та добровільно з`являється до органу досудового розслідування та суду, а отже добросовісно виконує відповідні процесуальні обов`язки, при цьому останній з 02 по 28 червня 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров`я у м. Києві, що підтверджується відповідною довідкою. Водночас підозрюваний має позитивні дані про його особу, зокрема останній є військовослужбовцем, у нього наявна родина та на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, він має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, що, на думку захисників, свідчить про позитивну репутацію їх підзахисного, яка повинна бути врахована при обранні запобіжного заходу. Крім того у судовому засіданні підозрюваний, підтримавши думку своїх захисників, виразив щирий жаль з приводу фактичних обставин, викладених в клопотанні.

Вислухавши думки сторін судового процесу, а також дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього матеріали кримінального провадження, суд доходить наступних висновків з таких підстав.

Так, частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів, слідчий суддя виходить з того, що факти, які підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1994 по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 14.03.1984 по справі «Феррарі-Браво проти Італії», від 30.08.1998 по справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»). Тобто стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України. Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що підозра органу досудового розслідування про вчинення ОСОБА_6 злочинів, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України не є очевидно необґрунтованою чи явно недопустимою з огляду на сукупність зібраних на даному етапі розслідування матеріалів кримінального провадження, а саме доказів у вигляді: рапортів поліцейських про виявлення кримінальних правопорушень; протоколу про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; актом проведення інвентаризації; медичних довідок про стан здоров`я ОСОБА_11 та інших; протоколів огляду місць подій з фотографіями до них; протоколу зняття показань технічних засобів, що мають функції відеозапису; протоколу огляду речей та документів; ?протоколів допиту свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 ; протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , чим в сукупності підтверджується причетність ОСОБА_6 до інкримінованих злочинів.

Отже, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, зокрема тримання під вартою у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Водночас про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_6 може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що злочинні дії, кваліфіковані за ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, у вчиненні яких підозрюється останній, належать до категорії тяжких злочинів, максимальна межа санкції одного із яких передбачає покарання у виді позбавленням волі до восьми років, у зв`язку із чим зазначена обставина вже сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 по справі «Ілійков проти Болгарії»), а отже для запобігання спробам здійснити такі дії слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Роблячи висновок про наявність таких ризиків, суд звертає увагу, що ризики не є фактом, а лише ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено у судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність обґрунтовано існує, а тому без застосування відповідного запобіжного заходу ОСОБА_6 зможе вжити заходів для перешкоджання досягнення дієвості та ефективності цього кримінального провадження.

При цьому доводи сторони обвинувачення щодо існування ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити інкриміновані кримінальні правопорушення, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даного клопотання, оскільки прокурором не надано жодних фактичних даних і не наведено переконливих фактів наявності таких обставин, що відповідно є лише абстрактним припущенням з боку обвинувачення.

Отже наведені вище обставини дають підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності таких ризиків, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів, зібраних на даному етапі кримінального провадження, вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 , стосовно якого немає відомостей, які б перешкоджали застосуванню цього запобіжного заходу, репутацію підозрюваного, який є військовослужбовцем та призваний на військову службу з 09 березня 2023 року, міцність його соціальний зв`язків в місці постійного проживання, наявність на його утриманні малолітніх дітей, майновий стан підозрюваного, а також відсутність судимостей у нього. Вказані обставини є актуальним, проте не вирішальним при застосуванні запобіжного заходу, оскільки цим не спростовується існування встановлених вище ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою недотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Перевіряючи обґрунтованість неможливості запобігання заявленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слід враховувати, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, об`єктом яких є життя та здоров`я особи, а також громадський порядок та моральність, максимальна межа санкції одного із яких передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до восьми років, при цьому підозрюваний вчинив такі злочини із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, що відповідно свідчить про стійкий намір обвинуваченого на вчинення цього злочину, тобто криміногенні фактори і умови вчинення цього злочину дають підстави вважати, що підозрюваний може намагатись недобросовісно виконувати процесуальні обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, і, перебуваючи на волі, вжити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим застосування більш м`яких запобіжних заходів є недомірним для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Таким чином, на підставі наявних у цьому кримінальному провадженні даних, можна із певною вірогідністю стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, відповідно, не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства, а тому обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 194 КПК України слід вважати доведеними.

Водночас, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує його права та свободи, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Таким чином слід вважати, що відповідні потреби досудового розслідування виправдовують найбільш суворий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, погодженого прокурором.

Приймаючи рішення щодо застави у цьому кримінальному провадженні суд виходить з наступного. Так, положеннями частини 3 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. Зокрема слідчий суддя, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів (ч. 4 ст. 183 КПК України).

Водночас, з урахуванням встановлених під час розгляду цього клопотання ризиків, крім наявності яких, слідчий суддя також зобов`язаний оцінити у сукупності всі обставини, у тому числі посткримінальну поведінку підозрюваного, який самостійно з`явився до слідчих та судових органів, а також дані про його особу, який є військовослужбовцем та призваний на військову службу з 09 березня 2023 року, у нього наявна родина та на його утриманні знаходяться двоє малолітніх дітей, він має постійне місце проживання, за яким останній позитивно характеризується, маючи міцні соціальні зв`язки, а також відсутність судимостей у нього, слід вважати можливим та доречним у даному кримінальному провадженні призначення застави, однак у розмірі, що перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки застава у зазначених межах не буде здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, покладених на неї обов`язків. Таким чином, зважаючи на обставини кримінального провадження, майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу та встановлені ризики, слідчий суддя вважає домірним заставу у розмірі 545 040 грн, оскільки застава у меншому розмірі не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і саме такий розмір застави є необхідним і співмірним у даному випадку.

Зазначений висновок слідчого судді узгоджується із загальними принципами щодо обґрунтування тримання підозрюваного під вартою та визначення розміру застави, наведених в рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Корбан проти України», заява № 26744/16, пункти 154 - 157, від 04 липня 2019 року) та «Мангурас проти Іспанії» [ВП], заява № 12050/04, пункти 78 - 81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти», заява № 54335/14, пункт 70, від 22 травня 2018 року). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим статтею 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії», заява N 60859/00, пункт 111, від 07 грудня 2006 року).

Підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку про наявність обставин, які дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення особою інкримінованого злочину, висновку про існування ризиків, зазначених у клопотанні, висновку щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам, тобто для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183-187, 193-194, 196, 205, 197, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» строком на 60 (шістдесят) днів.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою є 31 серпня 2024 року.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_6 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 545 040 грн (п`ятисот сорока п`яти тисяч сорока гривень), ОСОБА_6 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_6 з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду або до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження, а також покласти на останнього обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим, експертами, спеціалістами у цьому кримінальному провадженні, за виключенням випадків спільної участі останніх у проведенні слідчих чи процесуальних дій.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Повний текст ухвали буде проголошено учасникам судового провадження о 09 годині 00 хвилин 04 липня 2024 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1