Провадження № 1-кс/592/5319/24
УХВАЛА

12 серпня 2024 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу заявниці ОСОБА_3 , на постанову слідчого Сумського РУП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000886 від 26.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України

В С Т А Н О В И В:

Заявниця просить скасувати постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 03.07.2024.

Свої вимоги мотивує тим, що подала слідчому клопотання про визнання потерпілою, однак слідчий своїми постановами відмовляв у залученні потерпілою. Такі постанови слідчого скасовувалися ухвалами слідчих суддів. Постановою від 03.07.2024 слідчий знов відмовив у визнання потерпілим. У постанові він дійшов висновку, що склад кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України є формальним та не передбачає спричинення шкоди. З такою постановою заявниця незгодна адже провадження здійснюється за те, що посадові Пенсійного фонду України в Сумській області навмисно не виконують рішення суду у справі 480/7303/23 від 14.11.2023. Зазначеним рішенням визнані протиправними дії Пенсійного фонду України в Сумській області, щодо відмови у видачі їй субсидій тощо. Заявниця вважає, що зазнала шкоди невиконанням рішення суду.

Одночасно зі скаргою заявниця подала заяву про розгляд скарги за її відсутності.

Слідчий надав письмові пояснення у яких просив відмовити у задоволенні скарги. Свої заперечення мотивував тим, що провадження здійснюється щодо обставин розслідування кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України. Зазначений злочин є з формальним складом. Заявниця не надала достатніх доказів вважати, що їй спричинено шкоду. Поданий заявницею консультативний висновок вказує на фізичний стан заявниці, а не спричинену шкоду.

З оскаржуваної постанови вбачається, що у слідчого Сумського РУП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000886 від 26.03.2024, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 382 КК України.

Слідчий 03.07.2024 виніс постанову за клопотанням заявниці. Цією постановою він відмовив у залученні заявниці потерпілою. Своє рішення слідчий мотивував тим, що склад правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України є формальним та не містить у складі ознак настання наслідків у виді спричинення шкоди. Так зазначеною статтею передбачена відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

На думку органу слідчого надані ОСОБА_3 документи не є достатніми для встановлення факту завдання шкоди. Наданий розрахунок суми шкоди, є неналежним та недопустимим доказом.

Для вирішення поданої скарги слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Аналізуючи наведені положення закону слід дійти висновку, що потерпілим може бути залучена особа якій спричинено шкоди. Проте зі змісту скарги доданих до неї матеріалів не вбачається, що заявниці завдано шкоди.

Частиною ч. 1 ст. 382 КК України передбачена відповідальність за злочини проти правосуддя, тобто за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.

З наведених положень вбачається, що склад злочину передбаченого ч. 1 ст. 382 КК злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.

Ураховуючи зазначене слід дійти висновку, що на даній стадії заявницю не можна вважати потерпілою саме від зазначеного злочину.

Згідно ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно ч. 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Наведені норми передбачають оскарження рішень слідчого. Сторони кримінального провадження є вільними у користуванні своїми правами. Суд створює сторонам необхідні умови для реалізації сторонами своїх прав.

З наведених вище обставин вбачається, що слідчий врахував наведені вище положення ст. 55 КПК України щодо підстав залучення у кримінальному провадженні потерпілого. Він обґрунтовано прийшов до висновку, що немає підстав для залучення заявниці потерпілою. В цілому заявниця не спростувала оскаржувану постанову. Вона у своєму клопотанні до слідчого та під час розгляду скарги у суді не довела, що кримінальним правопорушенням завдано шкоди.

Узагальнюючи слід дійти висновку, що оскаржувана постанова не порушує наведені норми закону, не спростовується заявницею, а тому немає підстав для задоволення скарги.

На підставі зазначеного слід відмовити у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303- 307 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги заявниці ОСОБА_3 , на постанову слідчого Сумського РУП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 03.07.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1