КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4886/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року залишено без задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, строком до 09.08.2024 року включно.

Роз`яснено підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

- не відлучатися з м. Київ, без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з підозрюваними і свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Звільнено підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти в залі суду.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 09.08.2024 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 та продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 у межах строку досудового розслідування, тобто до 09.08.2024 року включно.

Також, прокурор просить визначити підозрюваному ОСОБА_8 заставу у розмірі 3 000 000 грн. та покласти на підозрюваного ОСОБА_8 у разі внесення застави обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: не відлучатися з м. Київ, без дозволу

слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора або суду за

кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця

свого проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з

підозрюваними і свідками у даному кримінальному провадженні; здати на

зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для

виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в

Україну; носити електронний засіб контролю.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, прокурор зазначає, що дана ухвала слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27.06.2024 року, якою відмовлено у продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, є незаконною через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, у зв`язку з чим, підлягає скасуванню.

На думку прокурора, при постановленні ухвали слідчим суддею не дотримано вимог ст. 370 КПК України, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.

Від захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , до апеляційного суду надійшла апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва, в якій останній просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27.06.2024 року скасувати, постановивши нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 , за погодженням із прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_12 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - залишити беззадоволення та застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, а саме: із 22:00 год. до 06:00 год. наступного дня за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 09.08.2024 року включно, із покладенням на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 ч. 5 КПК України.

У скарзі захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала слідчого судді в частині залишення без задоволення клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ Національної поліції України ОСОБА_13 про продовження відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є законною та обгрунтованою, такою, що ухвалена з дотриманням вимог КПК України, та в цій частині стороною захисту не оспорюється.

Разом із тим зауважує, що застосований відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді саме цілодобового домашнього арешту, не в повній мірі відповідає завданням кримінального провадження, визначеним ст. 2 КПК України, та обраний внаслідок неповноти судового розгляду, неврахування особи підозрюваного ОСОБА_8 .

Так, судом першої інстанції не в повній мірі досліджено обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та особливо його роль у ньому, адже фундаментом (основою) взагалі будь-якого клопотання органу досудового розслідування про застосування запобіжного заходу є саме обгрунтованість підозри щодо вчинення особою кримінального правопорушення, і в даному конкретному випадку, з огляду як на кожен доказ окремо, так і на їх взаємозв`язок в цілому, будь-який об`єктивний спостерігач, не може переконатися, що ОСОБА_8 вчинив злочин, який йому інкримінують, а суть та зміст повідомлення ОСОБА_8 , про підозру, свідчить виключно про наявність цивільно - правових/господарсько-правових відносин.

Як зазначає сторона захисту, ОСОБА_8 двічі викликався на допит до ГСУ НП України в межах даного кримінального провадження (надавав чіткі і розгорнуті покази по суті заданих йому питань), що підтверджується матеріалами справи. І даний факт вже сам по собі спростовує ризик ухилення від досудового розслідування. Будь-яких даних, які б стверджували протилежне (рапорти працівників правоохоронних органів, покази свідків), до матеріалів за клопотанням органу досудового розслідування - не надано.

Крім того, твердження органу досудового розслідування щодо потенційного виїзду ОСОБА_8 на тимчасово непідконтрольні території або за кордон, є необгрунтованим, адже відомим є факт, що із 24.02.2022 року по всій території України Указом Президента оголошено правовий режим воєнного стану, а також загальну мобілізацію, та всі чоловіки призовного віку (18-60 років) обмежені у праві виїзду за кордон, та ОСОБА_8 не є виключенням. Жодних даних про можливість ОСОБА_8 перетнути державний кордон України в умовах воєнного стану, слідчим не надано. Твердження про потенційний виїзд ОСОБА_8 на окуповані території суперечить його меті та інтересам із самого початку повномасштабного вторгнення - надання волонтерської допомоги ЗСУ та іншим військовим формуванням.

Крім цього захисник вказує, що обираючи відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя, хоча і застосував його, обгрунтовано відмовивши в задоволенні клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою, проте, не в повній мірі врахував особу ОСОБА_8 раніше не судимого, який на обліку у лікарів психіатра і нарколога не перебуває, зареєстрованого в Київській області, проживаючого постійно за адресою: АДРЕСА_2 , який має позитивну репутацію, позитивні характеристики, в нього відсутні будь-які негативні характеристики, має міцні та сталі соціальні зв`язки, адже перебуває у цивільному шлюбі із ОСОБА_14 .

Скаржник посилається і на те, що в судових засіданнях, при вирішенні питання про обрання, а відповідно і продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 , за клопотанням органу досудового розслідування, він неодноразово зазначав, що ще до повідомлення йому про підозру, всі збережені кошти він направляв на погашення частково невиконаних зобов`язань перед потерпілими у кримінальному провадженні та такий факт є документально підтвердженим. Не були спростовані вказані доводи і стороною обвинувачення в судовому засіданні. І такі доводи, на думку сторони захисту, слугували однією з підстав для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Захисник зазначає, що слідчий суддя, застосовуючи відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, не в повній мірі врахував ту обставину, що перебуваючи під дією такого запобіжного заходу, ОСОБА_8 не матиме можливість працевлаштуватися з метою подальшого повного виконання цивільно-правових (господарсько-правових) зобов`язань перед особами, яких визнано потерпілими у кримінальному провадженні.

На думку апелянта, хоча за інкримінованими ОСОБА_8 епізодами, цивільний позов не заявлений, матеріальна шкода особисто ОСОБА_8 вказаним кримінальним правопорушенням не завдана, при цьому, ОСОБА_8 , як він неодноразово вже повідомляв суду, має намір повертати грошові кошти за невиконаними зобов`язаннями перед потерпілими, на відміну від ОСОБА_15 , яка перебуває в розшуку. При цьому, майже всі грошові кошти за епізодами, інкримінованими ОСОБА_8 , перебувають на рахунках саме ОСОБА_15 (якими вона заволоділа).

Разом із тим, за більшістю епізодів ОСОБА_8 здійснював часткове повернення коштів або квадрокоптерів, про що свідчать навіть дані, викладені в повідомленні йому про підозру, що ОСОБА_8 націлений робити і надалі, і за таких обставин, захист переконаний, що запобіжний захід відносно ОСОБА_8 у вигляді домашнього арешту на певний період доби, зокрема - із 22:00 год. до 06:00 год., на відміну від цілодобового домашнього арешту, не лише в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного (в сукупності із виконанням покладених на нього обов`язків, визначених ст. 194 КПК України), а ще й надасть ОСОБА_8 можливість працевлаштуватися, займатися суспільно корисною працею, саме з метою поступового повернення коштів потерпілим та повного виконання цивільно - правових зобов`язань перед ними, що трактовані слідчим як основа повідомлення ОСОБА_8 про підозру.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав подану ним апеляційну скаргу з наведених у ній підстав та просив відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 , пояснення підозрюваного, його захисників, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та підтримали вимоги поданої захисником скарги, дослідивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора розслідується кримінальне провадження № 0000091 від 13.04.2023 за підозрою ОСОБА_16 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4, 5 ст. 190 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

Постановою заступника Генерального прокурора строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 продовжено до трьох місяців, тобто до 09.05.2024 року включно.

10.05.2024 року ОСОБА_8 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри та нову підозру за ч. 5 ст. 190 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчиненому в умовах воєнного стану, організованою групою.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 продовжено до шести місяців, тобто до 09.08.2024 року включно.

12.02.2024 року слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_17 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 до 09.04.2024 включно, та одночасно визначено запобіжний захід у вигляді застави для забезпечення виконання обов?язків, визначених КПК України. Розмір застави визначений у межах 2 850 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 8 629 800 грн.

04.04.2024 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_18 продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 до 09.05.2024, проте зменшено заставу та визначено у межах 1000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 3 028 000 грн.

06.05.2024 року слідчим суддею Печерського районного суду міста Києва ОСОБА_19 продовжено ОСОБА_8 строк тримання під вартою у межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000091 до 01.07.2024 року, із визначеною заставою у розмірі 3 000 000 грн.

27.06.2024 року старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування поданого клопотання сторона обвинувачення посилається на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5ст. 190 КК України, яка підтверджується доказами, зібраними під час досудового розслідування та перерахованими у клопотанні слідчого.

Крім того, слідчий вказав на наявність ризиків, передбачених п.п 1, 2, 3, 4 , 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. А також, наголошував на тому, що заявлені під час застосування запобіжного заходу ОСОБА_8 ризики не зменшилися.

Вказує на неможливість завершити досудове розслідування до 01.07.2024 року внаслідок складності кримінального провадження та необхідність проведення значної кількості слідчих та процесуальних дій.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 27 червня 2024 року залишено без задоволення клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 , за погодженням з прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та прослідування в укриття цивільного захисту, строком до 09.08.2024 року включно.

Роз`яснено підозрюваному, що працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України, наступні обов`язки:

- не відлучатися з м. Київ, без дозволу слідчого, прокурора або суду; прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; утримуватись від спілкування з підозрюваними і свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Звільнено підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти в залі суду.

Визначено строк дії ухвали слідчого судді та покладених судом обов`язків в межах строків досудового розслідування у кримінальному провадженні до 09.08.2024 року включно.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходив з того, що основні доводи внесеного стороною кримінального провадження клопотання зводяться до наявності кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , а наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, України обґрунтовується тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Разом із тим, в ході розгляду клопотання слідчий суддя дійшов до висновку, що виключних обставин для тримання ОСОБА_8 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та в судовому засіданні не доведено.

Оцінивши всі обставини, слідчий суддя прийшов до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками і зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Однак колегія суддів не погоджується з таким висновком слідчого судді, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, колегія суддів дійшла висновку про наявність у кримінальному провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого 5 ст. 190 КК України.

Наявні в матеріалах кримінального провадження відомості і обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що у кримінальному провадженні продовжують існувати ризики, які існували на момент вирішення слідчим суддею питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків, експертів та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

На переконання колегії суддів, слідчим у клопотанні та прокурором під час судового провадження доведено, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховуватись від органу досудового розслідування, суду. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні в тому числі і особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Обґрунтованість підозри підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому останній, усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винуватим, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування, суду, у тому числі на тимчасово не підконтрольній території та за кордоном, оскільки має можливість виїхати за кордон.

Повідомлення про підозру підтверджується матеріалами кримінального провадження, тому останній усвідомлюючи невідворотність покарання у разі визнання його винним, яке пов`язане із позбавленням волі за вчинення вказаного кримінального правопорушення, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, у тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України.

Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти, про що свідчить практика ЄСПЛ у справах «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини» та інші.

Тобто, суворість покарання беззаперечно може слугувати підозрюваному приводом переховуватися від органів досудового розслідування або суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Крім цього, існує ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, який обґрунтовується тим, що на даний час у вказаному кримінальному провадженні не встановлені всі обставини, які підлягають доказуванню, зокрема не встановлено всіх інших можливих учасників вчинення правопорушень, місця перебування інших речей, предметів та документів, які можуть бути визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому підозрюваний, перебуваючи на волі, може самостійно, або за допомогою інших невстановлених на даний час учасників знищити, сховати або спотворити речі і документи, які можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні та які на даний час не відшукані органом досудового розслідування.

Також доведеним є ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України - незаконно впливати на свідків, експертів, підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні. Зокрема, перебуваючи на волі, підозрюваний з метою уникнення кримінальної відповідальності для себе, своїх спільників, може вчинити дії направлені на примушення до зміни наданих раніше свідчень допитаними особами. Крім того враховуючи характер вчинених злочинів, на даний час органом досудового розслідування не допитані усі особи, яким відомі обставини, що підлягають доказуванню в т.ч. і обставини, які дадуть змогу встановити інших можливих співучасників злочинів та їх ролі. При встановленні наявності ризику впливу на свідків, експертів та інших підозрюваних, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, потерпілими, експертами у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків, експертів та інших підозрюваних існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків, експертів та дослідження їх судом.

Доведеним є і ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Вказаний ризик обґрунтовується тим, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином шляхом зловживання процесуальними правами, що може виразитись у неявці для проведення процесуальних дій у справі чи затягуванні з ознайомленням з процесуальними документами, вручення яких чи надання для ознайомлення є обов`язковим під час проведення досудового розслідування, у тому числі зможе продовжити протиправну діяльність.

Крім цього існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України - вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_8 , який обґрунтовується тим, що підозрюваний може і надалі вчиняти аналогічні кримінальні правопорушення, пов`язані з заволодінням чужим майном шляхом обману.

У контексті Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Відповідно до практики Європейського суду з захисту прав людини, на початкових етапах розслідування можливість перешкоджати правосуддю обвинуваченим обґрунтовує перебування такої особи під вартою. Для належного оцінювання ризику знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, що є суттєвими в контексті встановлення обставин кримінального правопорушення, також мають значення обставини, які характеризують особу обвинуваченого. Якщо у зв`язку з власною професійною діяльністю або за наявності ділових чи інших зв`язків особа має доступ до відповідних документів чи речей, існує ймовірність, що вона скористається нагодою та вчинить зазначені дії.

Також, колегією суддів досліджено доводи клопотання слідчого щодо обставин, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та встановлено, що органу досудового розслідування необхідно провести ряд слідчих та процесуальних дій, без проведення яких повнота досудового розслідування є неможливою.

При цьому, враховуючи конкретні обставини інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, та дані про особу підозрюваного, колегія суддів вважає, що стороною захисту не надано належних даних на підтвердження зменшення існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Таким чином, як вважає колегія суддів, застосовуючи щодо ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя, в порушення вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, не співставив існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки, з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що ОСОБА_8 не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки.

Тобто, висновок слідчого судді про те, що слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, для запобігання ризикам, є передчасним.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги прокурора є обґрунтованими та заслуговують на увагу.

Доводи апеляційної скарги захисника про необґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри колегія суддів вважає безпідставними, оскільки наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, на даному етапі досудового розслідування свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого 5 ст. 190 КК України.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на вищенаведені дані, у колегії суддів наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Ионкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№ 12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності події та складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, належності та допустимості зібраних у справі доказів, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника в апеляційній скарзі про необгрунтованість підозри ОСОБА_8 , а також посилання на неналежність та недопустимість зібраних у справі доказів, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Доводи апеляційної скарги захисника підозрюваного про те, що перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом ОСОБА_8 не матиме можливості працевлаштуватися з метою подальшого повного виконання цивільно-правових (господарсько-правових) зобов`язань перед особами, які визнані потерпілими у кримінальному провадженні, не забезпечують впевненості у подальшій належній процесуальній поведінці підозрюваного у випадку застосування щодо нього запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту.

Всі інші обставини, на які посилалась сторона захисту під час апеляційного розгляду, не є безумовними підставами для скасування оскаржуваного рішення та застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, відповідно до вимог апеляційної скарги.

Разом із тим, під час апеляційного розгляду провадження встановлено, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочину підтверджується вагомими наявними доказами, які додані до клопотання органу досудового розслідування, а саме протоколами допитів потерпілих та свідків, протоколами огляду речей, вилучених під час обшуків, протоколами огляду інформації щодо руху коштів, іншими матеріалами в їх сукупності.

Суворість покарання є достатньо вагомою причиною, що може спонукати підозрюваного вживати будь-яких заходів для переховування від органів слідства, суду, незаконно вплинути на об`єктивність розслідування кримінального провадження або іншим чином перешкодити кримінальному провадженню щодо нього.

Наведені ризики, на переконання колегії суддів, є необхідними елементами, що визначають потребу в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного ОСОБА_8 , шляхом продовження останньому застосованого раніше найсуворішого виду запобіжного заходу, оскільки лише такий вид запобіжного заходу, в повній мірі, забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та зможе запобігти спробам будь-яким чином перешкоджати кримінальному провадженню.

На переконання колегії суддів, наведені слідчим у клопотанні ризики є обгрунтованими та такими, що виправдовують утримання ОСОБА_8 під вартою.

При оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, колегія суддів використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час розгляду клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 , прокурор довів наявність обставин, які у своїй сукупності свідчать про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання доведеним ризикам, зазначеним у клопотанні, буде недостатнім.

Враховуючи те, що прокурором доведено обставини, передбачені пунктами 1-3 ч. 1 ст. 194, ч. 3 ст. 199 КПК України, беручи до уваги наведені вище характеристики кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , та вагомість встановлених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість клопотання слідчого щодо наявності підстав, що виправдовують подальше тримання підозрюваного ОСОБА_8 під вартою, що зможе запобігти зазначеним вище ризикам і забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла до висновку про необхідність задоволення клопотання органу досудового розслідування та продовження ОСОБА_8 строку дії раніше застосованого виняткового запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого 5 ст. 190 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких.

Аналізуючи вищенаведені обставини у сукупності, колегія суддів прийшла до переконання, що вони свідчать про неможливість усунення ризиків з числа передбачених ч. 1ст. 177 КПК України, встановлених щодо ОСОБА_8 , у менш обтяжливий спосіб, та вважає за можливе з цих підстав апеляційну скаргу прокурора задовольнити, оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши строк тримання під вартою підозрюваного в межах строку досудового розслідування, а саме по 09.08.2024 року.

Даних, які б унеможливлювали утримання ОСОБА_8 під вартою, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів таких даних не встановлено.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Беручи до уваги викладене, а також майновий та сімейний стан підозрюваного, інші дані про його особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, обставини, тяжкість та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, колегія суддів вважає за необхідне визначити підозрюваному заставу у розмірі 990 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 997 730 грн., з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, оскільки вважає, що саме такий розмір застави буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного. Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

На переконання колегії суддів, на даному етапі розслідування лише такий запобіжний захід зможе дієво запобігти ризикам, доведеним прокурором, що виключає можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу.

За встановлених обставин, на підставі норм абзацу другого ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України, з урахуванням існуючих ризиків, у разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_8 мають бути покладені наступні обов`язки, необхідність яких була доведена прокурором, а саме: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; не спілкуватись із свідками, експертами і учасниками даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

За таких обставин, виходячи з положень п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга сторони захисту задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення клопотання слідчогота продовження щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з одночасним визначенням застави у виді 990 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 997 730 гривень, і покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави.

Визначаючи строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на підозрюваного у разі внесення застави, колегія суддів вважає за необхідне визначити такий строк відповідно до вимог ч. 7 ст. 194 КПК України у межах строку досудового розслідування кримінального провадження, тобто до 09 серпня 2024 року.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

постановила:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні - прокурора першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у сфері протидії організованій злочинності Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 - задовольнити.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 27 червня 2024 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_11 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування, до 09 серпня 2024 року включно.

Взяти підозрюваного ОСОБА_8 під варту в залі суду негайно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_8 заставу в розмірі 990 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 2 997 730 гривень у національній грошовій одиниці.

Застава може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду ( м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а , код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в місті Києві, код банку - 820172, номер рахунку за стандартом IBAN: UA1082186 ).

У разі внесення застави у визначеному судом розмірі, вважати, що до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки: прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом; не відлучатись із м. Києва, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи; не спілкуватись із свідками, експертами і учасниками даного кримінального провадження; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, обчислювати з дня внесення застави до 09 серпня 2024 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у кримінальному провадженні.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному в даній ухвалі розмірі оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду, має бути наданий уповноваженій особі ДУ «Київський слідчий ізолятор» чи іншої установи де підозрюваний перебуває під вартою.

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена особа ДУ «Київський слідчий ізолятор» чи іншої установи де підозрюваний перебуває під вартою негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_8 з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної в даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний ОСОБА_8 , вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_8 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

________________ ________________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4