Справа № 159/4167/24
Провадження № 1-кп/159/549/24
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ковель кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000692 від 22.05.2024 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Підріжжя Ковельського району Волинської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, особи маючої інвалідність другої групи, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

сторони та учасники кримінального провадження:

прокурорки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілий ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисниця ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), в умовах воєнного стану на території України, за наступних обставин.

ОСОБА_3 у період з 30 квітня 2024 року по 19 травня 2024 року, діючи умисно в умовах воєнного стану, що діє відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24 лютого 2022 року, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, дія якого продовжена Указом Президента України від 6 травня 2024 року № 271/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", перебуваючи у будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна та корисливий мотив, шляхом вільного доступу, таємно викрав кошти у сумі 4000 грн, 8 купюрами номіналом по 500 грн, належні ОСОБА_6 , які знаходилися під подушкою на ліжку у спальній кімнаті вказаного будинку, чим завдав ОСОБА_6 майнової шкоди на вищевказану суму.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив що дійсно у період з 30 квітня 2024 року по 19 травня 2024 року, перебуваючи в спальній кімнаті приватного будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , таємно викрав належні ОСОБА_6 4000 гривень. Щиро кається просить суд суворо не карати, збитки потерпілому відшкодував повністю.

Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні підтвердив причетність ОСОБА_3 до вчинення ним крадіжки грошових коштів у розмірі 4000 гривень за обставин зазначених обвинуваченим. Спричинена шкода йому усунута повністю, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, просив суд не призначати покарання обвинуваченому пов`язаного з ізоляцією від суспільства.

Суд, враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені можливості оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши та проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд встановив, що своїми умисними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна, в умовах воєнного стану на території України ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України, щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 4 ст. 185 КК України, ступінь тяжкості вказаного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, дані щодо особи обвинуваченого, який раніше не судимий, знаходиться на обліку у лікаря нарколога, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлені.

З урахуванням обставин вчинення кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, суд вважає необхідним для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 призначити йому покарання у виді позбавлення волі, встановленого санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 положень ст. 69 КК України суд не вбачає.

Європейський суд з прав людини у справі Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому у справі Ізмайлов проти Росії (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський суд вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Дане покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи.

Разом з тим, що обвинувачений раніше не судимий, має інвалідність другої групи, щиро розкаявся, добровільно відшкодував спричинену шкоду, потерпілий не наполягає на ізоляції обвинуваченого від суспільства, суд вважає можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства та доцільним призначити йому покарання із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, що, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

До набрання вироком законної сили, підстави для обрання у відношенні ОСОБА_3 запобіжного заходу відсутні.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 373, 374, 376,615 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення ? злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 05 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання, якщо він під час випробувального строку 02 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки на підставі ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не подано. У разі її подання, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий:ОСОБА_1