16.07.2024
Справа № 642/4015/24
Провадження № 1-кс/642/2214/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001144 від 10.07.2024, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України,

встановив:

До слідчого судді надійшло вказане клопотання, в якому прокурор просив накласти арешт на мобільний телефон Nokia 150 ТА 1235 з імеі НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 темно сірого кольору.

В обгрунтування клопотання зазначено, що Слідчим відділом ВП № 2 Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001144 від 10.07.2024, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво здійснюється Новобаварською окружною прокуратурою м. Харкова.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що 09.07.2024 до ВП № 2 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 невідомі особи шляхом довіри заволоділи мобільним телефоном Nokia 150, що належить громадянці ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим завдали їй матеріальний збиток.

Під час досудового розслідування допитано в якості потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка повідомила, що 09.07.2024 о 15 год. 00 хв. виходячи з Благовіщенського собору, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 зустріла раніше невідомих їй громадян, а саме чоловіка та жінку, які запропонували свою допомогу для спуску зі сходів собору, на що потерпіла погодилась та під час спуску у ОСОБА_4 зателефонував мобільний телефон Nokia 150 темно сірого кольору, який помітили вищевказані особи, після чого жінка попрохала у потерпілої телефон щоб зателефонувати, на що отримала відмову, далі вищевказаний чоловік запевнив потерпілу в тому, що з телефоном нічого не трапиться на що остання погодилась та надала чоловіку зателефонувати свій мобільний телефон і чоловік з жінкою відійшли в бік потерпілої. В цей час ОСОБА_4 стало погано і вона не помітила як невідомі зникли разом з її мобільним телефоном.

10.07.2024 в період часу з 17 год. 30 хв. по 18 год. 23 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , проведено огляд місця події під час якого встановлено громадянку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка добровільно погодилась видати мобільний телефон Nokia 150 ТА 1235 з імеі НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 темно сірого кольору.

З огляду на викладене, на даний час виникла необхідність накласти арешт на вилучений мобільний телефон, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, а також у зв`язку з необхідністю проведення експертних досліджень відносно нього.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, вимоги клопотання підтримує.

Власник майна в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання без її участі.

Згідно ч.1 ст. 172 КПК України, неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно положень ч.4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Дослідивши надані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ ВП №2 Харківського РУП № 3 ГУ НП в Харківській області перебуває досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001144 від 10.07.2024 за ч.2 ст. 190 КК України.

10.07.2024 в період часу з 17 год. 30 хв. по 18 год. 23 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , проведено огляд місця події, під час якого встановлено громадянку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка добровільно видала мобільний телефон Nokia 150 ТА 1235 з імеі НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 темно сірого кольору.

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 3 статті 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1)можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч.4 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані у випадках, коли їх застосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Враховуючи те, що прокурором надано достатньо доказів, що вилучені предмети мають доказове значення для даного кримінального провадження, а також під час досудового розслідування може виникнути необхідність у проведенні судових експертиз і незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 131, 167, 170, 171, 173 КПК України, слідчий суддя,-

ухвалив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 10.07.2024 в ході огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 , а саме на: мобільний телефон Nokia 150 ТА 1235 з імеі НОМЕР_1 , імеі 2: НОМЕР_2 темно-сірого кольору.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а власником майна - в той же строк, але з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Слідчий суддя