УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 120 241 114 100 000 41 від 02.07.2024, у якому

гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Баку Республіки Азербайджан, громадянин Республіки Азербайджан, азербайджанець, з середньою освітою, військовослужбовець в/ч НОМЕР_1 , у зареєстрованому шлюбі не перебуває, на території України не зареєстрований, мешкає за адресою - АДРЕСА_1 , не судимий,

підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України,

у с т а н о в и в :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшло погоджене з прокурором Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_7 клопотання слідчого ГСУ СБ України ОСОБА_8 про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 огли запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На обґрунтування клопотання зазначено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 о 22 год. 39 хв. разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебували поблизу супермаркету ТОВ «Фора» за адресою - Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна, 16 , де в цей час проходив ОСОБА_11 , який випадково зачепив плечем ОСОБА_4, але не придавши цьому значення зайшов у приміщення зазначеного супермаркету для здійснення покупок. У цей час у ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на грубе порушення громадського порядку.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , знаходячись у громадському місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, розуміючи що він разом із ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не будучи знайомим із ОСОБА_11 , проявляючи неповагу до суспільства, людської гідності, проявляючи байдуже ставлення до законів і правил поведінки, яка полягала у висловлюванні нецензурною лайкою у бік ОСОБА_11 , з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, дістав з багажнику автомобіля «BMW 320І», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким користуються ОСОБА_9 та ОСОБА_10, предмет спеціально пристосований для нанесення тілесних ушкоджень - биту.

У подальшому, ОСОБА_4 , діючи із згоди ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 29.06.2024 о 22:43, перебуваючи на вулиці поблизу вказаного супермаркету, будучи незнайомим із ОСОБА_11 , умисно наніс останньому удари кулаками та битою по голові, плечах та тулубу.

При цьому, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи групою осіб з ОСОБА_4 , знаходячись у громадському місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх злочинних дій, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, також почали наносити удари по тілу ОСОБА_11 .

Вказаними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 спричинили ОСОБА_11 легкі тілесні ушкодження у вигляді гематоми потиличної ділянки справа, садни правої гомілки.

Намагаючись захиститись та припинити грубе порушення громадського порядку ОСОБА_11 , відштовхнувши ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10, побіг у бік «Box Park», що знаходиться за адресою - Київська область, Бучанський район, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Соборна, 23 .

Однак, ОСОБА_4 , не припинив своїх злочинних дій та побіг за ОСОБА_11 , який втратив рівновагу та упав на асфальтобетонне покриття, внаслідок чого ОСОБА_4 , використовуючи биту продовжив наносити тілесні ушкодження ОСОБА_11 .

Крім того, ОСОБА_4 , діючи умисно наступив на ступню правої ноги ОСОБА_11 , спричинивши останньому середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді закритих гвинтоподібно-уламкових переломів нижньої третини правої великогомілкової кістки, середньої третини правої малогомілкової кістки.

ОСОБА_4 16.09.2024 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 122, ч. 4 ст. 296 КК України.

На думку слідчого, існують підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні прокурор наполягав на задоволенні клопотання з наведених у ньому підстав.

Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання, наполягаючи на відсутності вказаних стороною обвинувачення ризиків непроцесуальної поведінки.

Слідчий суддя, заслухавши сторони кримінального провадження, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Частиною 1 статті 194 КПК на слідчого суддю під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу покладений обов`язок встановити існування наступних складових:

- чи доведені обставини, які свідчать про обґрунтованість підозри;

- чи наявні ризики, передбачені статтею 177 КПК, та на які вказує слідчий;

- чи не є достатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Тлумачення наведених вище процесуальних норм у їх логічному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо застосування до особи запобіжних заходів оцінка наданих сторонами доказів має спрямовуватися не на досягнення остаточного переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «K.F. проти Німеччини» обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Крім того, Європейський Суд з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не повинен ставити під сумнів надані органом досудового розслідування докази та пред`являти до них таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення, однак, зобов`язаний їх дослідити та оцінити.

З огляду на зазначене, слідчий суддя вважає, що наданими органом досудового розслідування матеріалами достатньою мірою підтверджується обґрунтованість висунутої ОСОБА_4 підозри.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у цьому випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування, слідчий суддя приймає до уваги, що існує ймовірність того, що ОСОБА_4, усвідомивши тяжкість вчиненого, з метою уникнення покарання, передбаченого за інкриміновані йому злочини, вчинить дії щодо ухилення від органу досудового розслідування та суду.

Крім того, не виключено, що ОСОБА_4 матиме змогу виїхати за межі України, враховуючи, що останній є громадянином Республіки Азербайджан.

Також вагомим є наведений стороною обвинувачення ризик того, що ОСОБА_4, перебуваючи на свободі, може здійснювати незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Інші ризики, які б свідчили про можливу непроцесуальну поведінку ОСОБА_4 стороною обвинувачення не наведені.

За результатами встановлених у судовому засіданні обставин та з урахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення та стороною захисту, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК запобіжний захід у вигляді домашнього арешту може бути застосований лише у разі, якщо особа підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Санкції статей Кримінального кодексу України, за якими підозрюється ОСОБА_4 передбачає максимальне покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років.

Слідчий суддя звертає увагу, що ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Хайредінов проти України» зазначив, що тримання особи під вартою буде свавільним, якщо національні суди не розглянули можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вказана вище позиція ЄСПЛ кореспондується з покладеним ч. 3 ст. 176 КПК на слідчого суддю обов`язком відмовити у застосуванні ініційованого стороною обвинувачення запобіжного заходу, якщо прокурор не доведе, що наведені у клопотанні обставини є достатніми для переконання, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти зазначеним ризикам.

Враховуючи перелічене вище, суд дійшов висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що належну процесуальну поведінку підозрюваного не зможе забезпечити інший, менш суворий, ніж тримання під вартою, запобіжний захід.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_15 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та покласти на нього такі обов`язки:

-цілодобово не залишати житло за адресою - АДРЕСА_1 ;

-не відлучатися за межі міста Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду (в залежності від стадії кримінального провадження);

-повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, суд про зміну місця проживання, роботи та/або служби (в залежності від стадії кримінального провадження);

-утримуватись від спілкування з потерпілим ОСОБА_11 , свідками та іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні;

-здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_4 .

Строк дії цієї ухвали встановити по 16 листопада 2024 року включно.

На ухвалу слідчого судді до Київського апеляційного суду прокурором, підозрюваним, його захисником упродовж п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1