ОСОБА_5 , в особі адвоката ОСОБА_3 , звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з клопотання про скасування арешту майна.
ОСОБА_5 є особою, у якого вилучене арештоване майно.
Автомобіль MERSEDES-BENZ GLE 43 AMG, з реєстраційним номером НОМЕР_1 , в кузові білого кольору разом із ключем від нього, належить на праві власності ОСОБА_5 .
Автомобіль засіб HYUNDAI ACCENT, в кузові чорного кольору, разом із ключем та свідоцтвом про реєстрацію даного транспортного засобу, належить ОСОБА_6 . У зв`язку із перебуванням останнього за межами України, вказаний транспортний засіб перебував за сумісною домовленістю на зберіганні у ОСОБА_5 .
Сторона захисту вважає, що арештоване майно безпідставно було вилучено, оскільки жодного відношення до кримінального провадження воно не має, на ньому не виявлено сліди кримінального правопорушення, воно не фіксує відомості про обставини кримінального правопорушення, не є його знаряддям й воно не було здобуто у результаті вчинення кримінального правопорушення, за допомогою нього не можливо встановити місцезнаходження розшукуваних осіб, тобто його вилучення не відповідає меті проведення обшуку, слідчий та/або прокурор в ході обшуку або пізніше, в порядку, визначеному ч. 2 ст. 100 КПК України, зобов`язаний був оглянути вилучене майно на предмет наявності у ньому інформації, яка має доказове значення у кримінальному провадженні.
На теперішній час вилучене майно не повернуто ОСОБА_5 навіть на відповідальне зберігання, більше ніж чотири тижні воно знаходиться в розпорядженні органів досудового розслідування. За цей час у кримінальному провадженні, на думку захисту проведено необхідний обсяг слідчих дій для встановлення істини та осіб причетних до скоєння кримінального правопорушення. Тому підстав подальшого тримання вилученого майна не існує.
У судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити з підстав викладених в ньому.
Слідчий заперечив проти задоволення клопотання про скасування арешту майна.
Дослідивши матеріали заяви, вислухавши пояснення учасників, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
- автомобіль MERSEDES-BENZ GLE 43 AMG, 2019 року випуску в кузові білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , належний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 29.10.2019,
- ключ від транспортного засобу MERSEDES-BENZ GLE 43 AMG, 2019 року випуску в кузові білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_6 ;
- автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску в кузові чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 26.04.2013;
- ключ від транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску в кузові чорного кольору, номерний знак НОМЕР_3 , номер кузова НОМЕР_2 , з метою збереження речових доказів та забезпечення у подальшому конфіскації майна як виду покарання, а також недопущення відчуження (переоформлення, продаж) вищевказаного майна, уникнення втрати або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 29.10.2019 право власності на автомобіль MERSEDES-BENZ GLE 43 AMG, 2019 року випуску в кузові білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстроване за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 від 26.04.2013право власності на автомобіль HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску в кузові чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , зареєстроване за ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Обґрунтовуючи доводи свого клопотання заявник не надав слідчому судді всіх необхідних доказів.
Згідно з досліджених письмових доказів, власником транспортного засобу MERSEDES-BENZ GLE 43 AMG, 2019 року випуску в кузові білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 є ОСОБА_5 , що засвідчується копією технічного паспорту на автомобіль.
Частиною 1 ст. 174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Частинами 1, 2, 4 ст.173 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Статтею 2 КПК України встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Як передбачено ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Частиною 1 ст. 7 КПК України встановлено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні обєкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Статтею 92 КПК України визначено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого; обов`язок доказування належності та допустимості доказів, даних щодо розміру процесуальних витрат та обставин, які характеризують обвинуваченого, покладається на сторону, що їх подає.
Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.
Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом (ч.ч. 1, 2 ст. 22 КПК України).
Вказані норми кримінального процесуального законодавства та відповідна практика Європейського суду з прав людини, вказує, що особі, яка звертається із клопотанням до суду, процесуальним законодавством надаються не лише права, а і покладаються обов`язки.
Автомобіль MERSEDES-BENZ GLE 43 AMG, 2019 року випуску в кузові білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 визнаний у кримінальному провадженні речовим доказом, а тому вважаю, що в арешті автомобілю, як доказу кримінального провадження, не відпала потреба на даний час, що не дає підстав для скасування арешту майна відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України.
В матеріалах клопотання відсутні докази, що арешт на вказані автомобілі було накладено необґрунтовано, помилково чи з порушенням вимог КПК України. Як зазначили слідчий у судовому засіданні, на теперішній час досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, проводяться відповідні слідчі дії.
Між тим, при розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.
Оскільки досудове розслідування на даний час триває, з метою збереження речових доказів, вважаю за доцільне та необхідне залишити арешт в силі.
Разом з тим, відповідно до ст. 100 КПК України, речові докази можуть бути передані законному володільцю на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.
Отже, із врахуванням вищезазначених норм Закону, з метою розумності та співрозмірності обмеження права власності ОСОБА_5 завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за необхідне не обмежувати право ОСОБА_5 на користування автомобілем MERSEDES-BENZ GLE 43 AMG, 2019 року випуску в кузові білого кольору, номерний знак НОМЕР_1 та повернути вказаний автомобіль і ключ запалювання заявнику на відповідальне зберігання у користування із забороною його розпорядження та відчуження до прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Такий спосіб обмеження права власника буде справедливим та пропорційним обмеженням майнових прав особи, яким не повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.
Крім того, в матеріалах клопотання відсутні докази належності автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску в кузові чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_3 , саме заявнику ОСОБА_5 . Доказів того, що заявник дійсно є власником арештованого автомобіля HYUNDAI ACCENT, 2013 року випуску в кузові чорного кольору, номер кузова НОМЕР_2 , номерний знак НОМЕР_7 НЕ під час розгляду клопотання надано не було.
Отже слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слід задовольнити частково.
Керуючись ст. 174 КПК України, слідчий суддя,
Клопотання представника ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити частково.
Скасувати частково арешт, який накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2024 на автомобіль марки MERSEDES-BENZ GLE 43 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_8 , а саме скасувати заборону в частині користування зазначеним автомобілем.
Передати автомобіль марки MERSEDES-BENZ GLE 43 AMG, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_8 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу: НОМЕР_5 від 29.10.2019 і ключ запалювання на відповідальне зберігання законному володільцю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з правом користування вказаним майном до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.
Попередити ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за ст. 358 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
У задоволенні іншої частини клопотання відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на неї можуть бути подані під час підготовчого провадження у суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1