Дата документу 26.09.2024
Справа № 334/6231/24
Провадження № 1-кс/334/2510/24
УХВАЛА

про продовження строку тримання під вартою

26 вересня 2024 року слідчий суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі клопотання слідчого СВ Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0001556, внесеному 30.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною четвертою статті 186 КК України, про продовження строку тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Енергодара Василівського району Запорізької області, громадянину України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимому,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_6 ,

встановив:

слідчому судді надійшло клопотання слідчого ОСОБА_3 , погоджене прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя ОСОБА_5 , в якому слідчий просить продовжити підозрюваному ОСОБА_7 строк тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» у межах строку досудового розслідування, тобто до 30.10.2024.

Клопотання обґрунтовує тим, що слідчим відділом Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001556, внесеного 30.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною четвертою статті 186 КК України. У вчиненні даного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами. Дніпровською оружною прокуратурою міста Запоріжжя був продовжений строк досудового розслідування до 30.10.2024, оскільки його не вдалось завершити у межах строку досудового розслідування через необхідність проведення слідчих (розшукових) та інших процесуальних дій. Під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років. Усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і наступного покарання, у разі визнання винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_4 може почати переховуватися. Також підозрюваний може впливати на свідків та потерпілих, оскільки з показань потерпілих вони знайомі, підозрюваному відомо номера їх телефонів, відоме їх місце мешкання. Крім цього ОСОБА_4 офіційно не працює, вчинив тяжке кримінальне правопорушення. В подальшому він може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення. Жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

26.09.2024 у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати слідчим суддею були постановлені ухвали про залишення без розгляду клопотань підозрюваного про відвід захисника, про відмову від захисника та про відвід слідчого судді, які, з урахуванням його клопотань та заяв, поданих слідчому судді в судовому засіданні 25.09.2024, мають ознаки зловживання підозрюваним процесуальними правами з метою затягування кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримали, з мотивів викладених в ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 проти клопотання заперечив. Пояснив, що всі обставини, які зазначені у цьому клопотанні, вже були викладені слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу. Також під час досудового розслідування слідчим порушені його процесуальні права, з ним не проводились процесуальні дії. Також у нього викликають сумніви кваліфікація злочину, оскільки потерпілі пояснили, що вони самі рилися у його сумці, ОСОБА_8 сама надала йому телефон. Під час затримання рюкзака у нього не було. Таким чином у даному випадку сталась фальсифікація злочину з боку слідчого. Просив обрати до нього особисте зобов`язання. Буде проживати у свого родича ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 .

Захисник адвокат ОСОБА_6 підтримав позицію підозрюваного та заперечив проти клопотання. Пояснив, що викладені у клопотанні ризики є лише припущеннями слідчого, оскільки докази існування ризиків до клопотання не додані. Вважає, що складність кримінального провадження не може бути підставою для продовження строку тримання під вартою. Також зареєстроване місце проживання підозрюваного на тимчасово окупованій території не може ставитись йому в провину. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши думки учасників провадження, дослідивши клопотання та додані до нього документи, дійшов наступних висновків.

Згідно з частиною другою статті 131 КПК України одними із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу, що передбачено частиною першою статті 183 КПК України.

Положеннями частин третьої та п`ятої статті 199 КПК України визначено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слідчим відділенням Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001556, внесеного 30.07.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за частиною четвертою статті 186 КК України. Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснює Дніпровська окружна прокуратура міста Запоріжжя.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 30.07.2024 приблизно о 08.00 годині ОСОБА_4 , знаходячись у якості гостя за адресою: АДРЕСА_4 , за місцем проживання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , під приводом послухати музику, попросив у ОСОБА_11 належний їй мобільний телефон «Xiaomi Redmi 10С» у корпусі чорного кольору, вартістю 1 500 гривень, в якому знаходилась сім- картка мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» з номером НОМЕР_1 , яка цінності для потерпілої на становить, після чого ОСОБА_4 , маючи прямий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, в умовах воєнного стану, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, не реагуючи на зауваження останньої щодо повернення її мобільного телефону, відкрито заволодів вказаним майном, при цьому розпилив сльозогінний газ перцевого балончику в обличчя ОСОБА_11 , та наніс останній два удари кулаком у область правої скроні. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, знаходячись за вказаною адресою, розпилив сльозогінний газ перцевого балончику в обличчя потерпілого ОСОБА_10 , чим подавив супротив останнього, відкрито заволодів його чоловічою сумкою чорного кольору вартістю 1 500 гривень, яка належить останньому, у якій знаходились: паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_10 , банківські картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - 2 шт., АТ «УКРСІББАНК»,АТ «ПУМБ», емітовані на ім`я ОСОБА_10 , після чого ОСОБА_4 зник з місця скоєння злочину з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілій ОСОБА_11 в сумі 1 500 гривень та потерпілому ОСОБА_10 в сумі 1 500 гривень.

31.07.2024 про підозру у вчиненні вказаного злочину повідомлено ОСОБА_4 .

Постановою керівника Дніпровської окружної прокуратури від 23.09.2024 продовжений строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до трьох місяців до 30.10.2024.

Ухвалюючи судове рішення слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Перевіряючи достатність доказів для такого висновку, слідчий суддя, наряду з положеннями КПК України, враховує практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення «Чеботарь проти Молдови»), у відповідності до якої слова «обґрунтована підозра» означають наявність фактів чи інформації, які могли би переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що конкретна особа, можливо вчинила злочин.

Натомість, не будучи наділеним повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального судочинства, слідчий суддя позбавлений можливості надати перевагу одним доказам перед іншими шляхом їх оцінки та аналізу в сукупності. Питання щодо доведеності вини особи та правильності кваліфікації її дій у відповідності до закону про кримінальну відповідальність підлягають дослідженню при проведенні досудового розслідування та під час розгляду кримінального провадження по суті.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме - протоколом огляду місця події від 30.07.2024; протоколами допитів потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від 30.07.2024; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 30.07.2024; протоколами проведення слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_10 від 30.07.2024; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 30.07.2024, під час складання якого проведений особистий обшук ОСОБА_4 , в ході якого були виявлені та вилучені: банківські картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК», АТ «УКРСІББАНК»,АТ «ПУМБ», - мобільний телефон чорного кольору без пізнавальних надписів; мобільний телефон «Xiaomi Redmi 10С», запальнички, годинник, одяг, взуття, термос, два ключа, фрагменти аркушів, ручка, гаманець, паспорт громадянина України у виді id-картки № 008315356 на ім`я ОСОБА_10 .

За таких умов, слідчий суддя, дослідивши клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку прийшов до обґрунтованого висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину, оскільки об`єктивно зв`язують його з ним, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити даний злочин.

Відтак, у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання особі одного із запобіжних заходів, передбачених статтею 176 КПК України.

Відповідно до положень статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Згідно зі статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

При вирішенні питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, слідчий суддя відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

У клопотанні необхідність продовження строку тримання під вартою обґрунтовується наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілих та свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ухвалою слідчого судді від 02.08.2024 до підозрюваного ОСОБА_4 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 діб в межах строку досудового розслідування з утриманням в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор». Термін дії ухвали закінчується 27 вересня 2024 року о 12.13 годині. Підставами застосування запобіжного заходу стала наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілих та свідка у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики Європейського суду з прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення у справі «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення у справі «Бекчиєв проти Молдови»).

Крім цього у рішенні у справі «Ноймайстер проти Австрії» викладена позиція відповідно до якої позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Таким чином запобіжний захід не може бути виправданий очікуваним покаранням у виді позбавлення волі.

Проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків повторного вчинення злочинів або переховування від слідства та суду».

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною четвертою статті 186 КК України, який відповідно до статті 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Також підозрюваний, маючи непогашені та не зняті судимості, у тому числі за вчинення тяжких злочинів, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що свідчить про антисоціальну поведінку підозрюваного. Крім цього після вчинення інкримінованих йому дій підозрюваний залишив місце події.

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, враховуючи тяжкість покарання, його антисоціальну поведінку та залишення ним місця події, дійшов висновку, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину, може вдатися до відповідних дій, що свідчить про те, що ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України на теперішній час не зменшився.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України також не зменшився. Не дивлячись на те, що органом досудового розслідування допитані потерпілі та свідок у кримінальному провадженні, вказані потерпілі та свідок, у разі спрямування обвинувального акту до суду, мають бути допитані під час судового провадження. Підозрюваному відоме місця проживання потерпілих та їх засоби зв`язку, а також може бути відоме місце проживання свідка, а отже підозрюваний має можливість незаконного впливати на вказаних осіб з метою спонукання їх до відмови від наданих слідчому показань.

Підозрюваний є особою, раніше неодноразово судимою, у тому числі, за вчинення тяжких злочинів. Відбував покарання в місцях позбавлення волі (останнє покарання відбув рік тому (14.04.2023)), судимості в установленому порядку не зняті та не погашені, підозрюється у вчиненні нового тяжкого злочину, що свідчить про те, що не зменшився ризик того, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином є обґрунтовані підстави для продовження підозрюваному ОСОБА_4 строку тримання під вартою.

Відповідно до пункту 79 рішення в справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року розумність строку тримання під вартою не може оцінюватися абстрактно. Вона має оцінюватися в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, причин, про які йдеться у рішеннях національних судів, переконливості аргументів заявника, викладених у його клопотанні про звільнення. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості у даному випадку є забезпечення конституційних засад спрямованих на захист права власності.

Відповідно до частини третьої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «c» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою (див. справи «Яблонський проти Польщі» (Jablonski v. Poland), № 33492/96 п. 80, від 21 грудня 2000 року, ОСОБА_13 проти Франції» (I.A. v. France), № 28213/95, п. 102, Reports of Judgments and Decisions 1998-VII, «Єлоєв проти України», № 17283/02, п. 60, від 6 листопада 2008 року).

Суд вважає, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені статтею 176 КПК України не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із частини п`ятої статті 194 КПК України, зокрема, його належну поведінку.

Відповідно до пункту й частини четвертої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Слідчий суддя відхиляє аргументи підозрюваного про невірну кваліфікацію інкримінованих йому дій та фальсифікацію доказів, оскільки правова кваліфікація кримінального правопорушення належить до повноважень слідчого, прокурора, при цьому слідчий суддя, при цьому, не наділений повноваженнями щодо оцінки доказів на даній стадії кримінального провадження. Також відповідь на аргументи підозрюваного про фальсифікацію доказів була надана в ухвалі слідчого судді від 02.08.2024.

Також відхиляється його аргумент про порушення під час затримання його права на захист, оскільки відповідь на вказаний аргумент була надана в ухвалі слідчого судді від 02.08.2024.

Керуючись статтями 176 - 178, 180, 183, 197, 199, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

постановив:

клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_4 строк тримання під вартою в Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор» на 35 діб в межах строку досудового розслідувань - до 30 жовтня 2024 року

Термін дії ухвали закінчується 30 жовтня 2024 року о 13.00 годині.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали негайно вручити учасникам кримінального провадження.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повна ухвала складена 27 вересня 2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1