Справа № 308/5983/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , її захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області клопотання адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.233 КК України в зв`язку із закінченням строків давності в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000003 від 27.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 233 Кримінального кодексу України, -

УСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 233 Кримінального кодексу України.

26.09.2024 року через канцелярію суду адвокатом ОСОБА_6 подано до суду клопотання про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності в пред`явленому обвинуваченні за ч.1 ст. 233 КК України. В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_6 зазначив, що події, які інкриміновані його підзахисній за ч. 1 ст. 233 КК України, мали місце 21.06.2017 року, а отже станом на 26.09.2024 року минуло більше трьох років, тобто строки давності, визначені п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, - закінчилися.

Позиції сторін кримінального провадження.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника обвинуваченої щодо звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 233 КК України з вказаних підстав, бо дійсно станом на 26.09.2024 року закінчились строки притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 233 КК України.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник адвоката ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Представник потерпілого Ужгородської міської ради ОСОБА_7 не заперечував щодо задоволення клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_5

Установлені судом обставин із посиланням на докази, мотивів з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

До Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт, затверджений 29.03.2024 у кримінальному провадженні, яке внесене 27.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003, у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 233 КК України.

Як убачається із пред`явленого обвинувачення, ОСОБА_5 , діючи умисно, всупереч вимогам вищевикладених нормативно-правових актів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді незаконного набуття товариством права власності на нерухоме майно комунальної власності та бажаючи настання цих наслідків, вчинила злочин за наступних обставин. Зокрема, 12.10.2015 між ТОВ «Енівлад» та Ужгородською міською радою укладено договір оренди №1024/0 нежитлового приміщення будівлі літери АДРЕСА_1 з метою комерційного використання під їдальню терміном на 5 років. Договір оренди укладено на підставі наказу Департаменту міського господарства Ужгородської міської ради від 12.10.2015 за №226 прийнятого за результатами вивчення попиту на об`єкт оренди та у зв`язку з надходженням лише однієї заяви від ТОВ «Енівлад». 25.11.2015 між ТОВ «Енівлад» та Департаментом міського господарства Ужгородської міської ради до договору оренди №1024/0 нежитлового приміщення будівлі літери А, Б, Г в АДРЕСА_1 внесено зміни та доповнення, у відповідності до яких сторонами продовжено дію угоди терміном на 10 років. 01.08.2016 службовими особами ТОВ «Енівлад» умисно, з метою незаконного набуття Товариством права власності на нерухоме майно комунальної власності подано заяву до Центру надання адмінпослуг Ужгородської міської ради з проханням надати згоду на поліпшення орендованого нерухомого майна за вище вказаною адресою. 12.08.2016 Департаментом міського господарства надано дозвіл ТОВ «Енівлад» на здійснення поліпшення орендованого приміщення згідно договору оренди №1024/0 від 19.11.2016 нерухомого майна. У подальшому 21.10.2016 директор ТОВ «Енівлад» ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій передбачаючи їх наслідки у вигляді незаконного набуття товариством права власності на нерухоме майно комунальної власності та бажаючи настання цих наслідків подала до Центру надання адмінпослуг Ужгородської міської ради повідомлення про завершення ремонтних робіт з покращення орендованого майна та включення об`єкту комунального майна за адресою АДРЕСА_1 до переліку об`єктів, що підлягають приватизації. До зазначеної заяви директором ТОВ «Енівлад» ОСОБА_5 додано договір з підрядною організацією №5 від 01.08.2016, довідку про вартість виконаних робіт за жовтень 2016 року, платіжні документи про оплату виконаних робіт, акт приймання виконаних робіт, відомість ресурсу до акту виконаних робіт та аудиторський висновок про фінансування виконаних робіт. У відповідності до поданих документів на об`єкті приватизації, який знаходиться в АДРЕСА_1 встановлено 16 вікон з металопластику площею 0,4937 (одиниця виміру 100 м2) та 6 дверних блоків площею 0, 124 ( одиниця виміру 100 м2). При цьому, до акту виконаних робіт за жовтень від 05.10.2016 та відомості ресурсів до зазначеного акту виконаних робіт, за невстановлених досудовим слідством обставин, у невстановлений час, невстановленими особами внесено завідомо неправдиві відомості про об`єми виконаних робіт на об`єкті приватизації будівлі літери А загальною площею 292,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 щодо встановлення 16 вікон з металопластику площею 0,4937 (одиниця виміру 100 м2) та 6 дверних блоків площею 0, 124 (одиниця виміру 100 м2) на загальну суму 143 660 гривень, що становить 25 відсотків ринкової вартості майна, за яким воно було передано в оренду, визначеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання для цілей оренди майна. З висновку судового експерта вбачається, що об`єми та вартість фактично виконаних робіт з ремонту будівлі літери А площею 292,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 повністю не відповідають об`ємам та вартості зазначеним в акті приймання виконаних будівельних робіт (форми Кб-2В) та довідці про вартість виконаних робіт за жовтень 2016 року за договором №5 від 01.08.2016. Вартість невиконаних будівельних робіт становила 143 660 гривень. 21.06.2017 між ОСОБА_5 та Департаментом міського господарства укладено договір купівлі продажу нерухомого майна за ціною 511 590 гривень, з яких загальна вартість невід`ємних поліпшень, які фактично не проведені мала складати 143 660 гривень

Таким чином, директор ТОВ «Енівлад» ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх наслідки у вигляді незаконного набуття товариством права власності на нерухоме майно комунальної власності та бажаючи настання цих наслідків достовірно знаючи, що орендар одержує право на викуп майна, якщо орендарем за згодою орендодавця за рахунок власних коштів здійснено поліпшення орендованого майна, яке неможливо відокремити від відповідного об`єкта без завдання йому шкоди, в розмірі не менш як 25 відсотків ринкової вартості майна, в порушення вимог ст. 18-2 Закону України «Про приватизацію невеликих державних підприємств (малу приватизацію)» (2172-XII від 06.03.1992 в редакції 06.08.2014) у листопаді 2016 року використала підроблені приватизаційні документи, до яких внесено неправдиві відомості про виконані поліпшення орендованого майна на суму 143 660 гривень для здійснення приватизації будівлі літери А площею 292,3 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 , тобто здійснила незаконну приватизацію комунального майна.

Орган досудового розслідування кваліфікував дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 233 КК України, а саме як незаконна приватизація комунального майна, тобто приватизація комунального майна шляхом використання підроблених приватизаційних документів.

Відповідно до ч. 1 ст. 285 КПК України у випадках передбачених законом України про кримінальну відповідальність, особа звільняється від кримінальної відповідальності.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності, при цьому відповідно до частини восьмої цієї статті, закриття кримінального провадження не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 286 КПК України звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом.

Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

А отже, суд, при розгляді клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 233 КК України не повинен установлювати винуватість обвинуваченого, як і не зобов`язаний отримати у судовому засіданні від обвинуваченого визнання своєї винуватості, окрім згоди на звільнення від кримінальної відповідальності.

З конструкції ч. 1 ст. 49 КК України убачається, що звільнення від кримінальної відповідальності може бути застосованим за наявності таких умов:

- закінчення зазначених у законі строків;

- не вчинення протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості;

- не ухилення особи від слідства або суду;

- згода особи на звільнення її від кримінальної відповідальності;

- за відсутності обставин, визначених в частинах 2-6 ст. 49 КК України.

Крім того, відповідно до положень п. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

З висновку, зазначеного у пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини «Грабчук проти України» (Заява N 8599/02) від 21.09.2006, видно, що презумпція невинуватості порушена, якщо твердження посадової особи щодо особи, обвинуваченої у вчиненні злочину, відображає думку, що особа винна, коли цього не було встановлено відповідно до закону.

Тим більш, саме статтею 62 Конституції України визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.05.2018 (справа № 200/4664/14-к), яка є обов`язковою для застосування судами відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів».

Наведені обставини доводять, що ОСОБА_5 було висунуто обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.233 КК України, за учинення якого наразі, як і на час інкримінованих подій, передбачено покарання у виді штрафу від п`яти тисяч до десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відомості про оголошення обвинуваченої в розшук чи вчинення нею нового кримінального правопорушення в період з 21.06.2017 до дня розгляду клопотання суду не надано. Інших підстав, передбачених ст. 49 КК України, які б унеможливлювали застосування до ОСОБА_5 звільнення від кримінальної відповідності в порядку, передбаченому п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, судом не установлено.

Наведене свідчить, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 233 КК України, яке за своїм змістом відповідно до статей 5, 12 КК України наразі є нетяжким злочином. З дня події кримінального правопорушення, яке, згідно з обвинувальним актом, мало місце в 2017 році, минуло сім років, а суду не надано відомостей про те, що ОСОБА_5 у вказаний період часу учинила нове кримінальне правопорушення чи переховувалась від слідства (дізнання) або суду, чи то переривався перебіг строків. А отже суд на підставі п.2 ч. 1 ст. 49 КК України вважає необхідним звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 233 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. При цьому суд перевірив, що обвинувачена надала дозвіл щодо звільнення її від кримінальної відповідальності із зазначених підстав.

Питання щодо речових доказів по справі вирішити відповідно до ст. 100 КПК України. Запобіжний захід по справі не обирався. Цивільний позов по справі не заявлено.

Суд зауважує, що в рамках кримінального провадження, внесеного від 27.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000003, було проведено судову почеркознавчу експертизу (висновок експерта №Ме-19/107-24/3387-ПЧ від 25.03.2024 року) вартістю 3 029,12 грн., а також судову будівельно-технічну та оціночно-будівельну експертизи (висновок експерта №3497-Е від 15.11.2023 року) вартістю 14 338,80 грн. Між тим, судом прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі статті 49 КК України у зв`язку з зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Тобто, звільнення від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 49 КК України має за певних умов, зокрема погодження на звільнення від кримінальної відповідальності та відсутності обов`язкового елементу - визнання винуватості, що є притаманним для інших підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, передбачених статтями 44-48 КК України. Ураховуючи наведене, відповідно до вимог статей 17, 124 - 126 КПК України, суд не вбачає підстав для стягнення з обвинуваченого процесуальних витрат, які понесені органом досудового розслідування, і які відповідно мають бути віднесені на рахунок держави. Така позиція суду відповідає правовій позиції, яку сформовано в постанові об`єднаної палати Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 203/241/17 (провадження № 51-4251кмо21).

Арешт, накладний ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 02.08.2022 року по справі №308/14781/19, - скасувати.

Керуючись статтями 7, 100, 284, 314-315, 369-372, 376, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_6 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.233 КК України в зв`язку із закінченням строків давності в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000003 від 27.03.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 233 Кримінального кодексу України, - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст.233 КК України, а кримінальне провадження, відомості про яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000003 від 27.03.2024 року, - закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Арешт, накладний ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 02.08.2022 року по справі №308/14781/19, - скасувати.

Приватизаційну справу № 757 повернути до Ужгородської міської ради.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_8