Справа №461/8980/24
Провадження №1-кп/461/727/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.11.2024 м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 24.08.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000746 про обвинувачення:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовозобов`язаного, з середньою спеціальною освітою, працюючого менеджером з продажу автомобілів ПП "Експерт Авто", неодруженого, раніше судимого: 03.09.2024 вироком Личаківського районного суду м.Львова за ч.1 ст.190 КК України до штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) гривень, покарання не відбуте,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України,

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 11.06.2024 близько 10 год 53 хв, перебуваючи на території Галицького району м. Львова, більш точне місце не встановлено, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої ОСОБА_5 , шляхом обману, під час спілкування на платформі «ОЛХ» видавши себе за особу на ім`я « ОСОБА_6 », якою не являється, під приводом продажу телефона «Iphone 14 pro», надіслав потерпілій ОСОБА_5 муляж телефону та заволодів грошовими коштами останньої в сумі 30861 гривень, які потерпіла 13.06.2024 о 10 годині 18 хвилин сплатила у відділенні АДРЕСА_2 здійснивши оплату нібито за телефон «Iphone 14 pro», які у подальшому були зараховані на банківську карту НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_3 , та якими останній розпорядився на власний розсуд. Внаслідок шахрайських дій ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріальну шкоду на суму 30861 гривень.

Крім того, ОСОБА_3 24.06.2024, перебуваючи на території Галицького району м. Львова, більш точне місце не встановлено, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер вчинюваних дій, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та з метою власного безпідставного збагачення, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_7 , шляхом обману, під час спілкування на платформі «ОЛХ» видавши себе за особу на ім`я « ОСОБА_6 », якою не являється, під приводом продажу телефона «Iphone 14 pro», надіслав ОСОБА_7 муляж телефону та заволодів грошовими коштами останнього в сумі 30618 гривень, які потерпілий 28.06.2024 сплатив у відділенні № НОМЕР_2 « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою: АДРЕСА_3 , здійснивши оплату нібито за телефон «Iphone 14 pro», які у подальшому були зараховані на банківську карту НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_3 , та якими останній розпорядився на власний розсуд. Внаслідок шахрайських дій ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_7 завдано матеріальну шкоду на суму 30618 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю та дав суду показання, аналогічні фабулі обвинувачення. Пояснив, що дійсно за вказаних обставин, місця та часу вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення. У вчиненому щиро розкаявся, просив суд суворо його не карати, запевнив, що зробив для себе правильні висновки і не допустить подібних дій у майбутньому. Запевняє, що найближчим часом відшкодує потерпілим заподіяну шкоду. Крім того, просив суд визнати недоцільним дослідження доказів, що до тих обставин, які ним не оспорюються по справі. При цьому вказав, що розуміє зміст цих обставин. Зміст ст.349 КПК України йому зрозумілий.

Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Від потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_7 надійшли письмові заяви про судовий розгляд даного кримінального провадження у їх відсутності, при призначенні покарання покладаються на розсуд суду.

На підставі вимог ст.325 КПК України, за погодженням із сторонами кримінального провадження, судовий розгляд проведено за відсутності потерпілих.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Відповідно до цих вимог закону суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Обвинувачений та інші учасники судового процесу правильно розуміють зміст цих обставин, а також те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини справи. Суд немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковано за ч.1 ст.190 КК України, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману.

Його ж дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст.190 КК України, оскільки він вчинив заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене повторно.

За положенням ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. При призначенні покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення передбачене ч.1 ст.190 КК України віднесено до кримінальних проступків, а кримінальне правопорушення передбачене ч.2 ст.190 КК України, є нетяжким злочином.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, його вік, задовільний стан здоров`я, який має визначене місце проживання, з середньою спеціальною освітою, працює менеджером з продажу автомобілів ПП «Експерт Авто», неодружений, дітей чи будь-яких інших осіб на утриманні немає.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.66 КК України, визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення .

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Враховуючи вищенаведене та конкретні обставини, за яких вчинені діяння, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, враховуючи розмір заподіяної шкоди, а також те, що така на даний час не є відшкодована, ОСОБА_3 слід визначити покарання в межах санкції відповідних частин статті у виді обмеження волі.

Крім того, відповідно до положень ч.1 ст.70 КК України остаточне покарання ОСОБА_3 за вчинення цих кримінальних правопорушень необхідно визначити шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим.

Приймаючи до уваги вищенаведене, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, особливості й обставини їх вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, особу обвинуваченого, його поведінку під час та після вчинення неправомірних дій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який в судовому засіданні щиро розкаявся та обіцяв не допускати в подальшому протиправної поведінки, суд вважає за можливе, застосувати до обвинуваченого ОСОБА_3 . статтю 75 КК України і звільнити його від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, так як його виправлення можливе без реального відбування покарання. Таке покарання, на думку суду, буде оптимальним, покаже стійкість такого виправлення і неможливість вчинення ним в подальшому інших злочинів.

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, будем необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочинів та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Підстав для застосування вимог ст.69 КК України судом не встановлено.

Окрім цього, судом встановлено, що вироком Личаківського районного суду м.Львова від 03.09.2024 ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.190 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 34 000 грн, покарання не відбуте.

Кримінальні правопорушення передбачені ч.1, 2 ст.190 КК України ОСОБА_3 вчинив до постановлення вироку Галицького районного суду м.Львова від 03.09.2024.

Так, відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Разом з тим, згідно із ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

З огляду на наведене, вирок Личаківського районного суду м.Львова від 03.09.2024 слід виконувати самостійно.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався та питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Процесуальні витрати відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в :

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

-за ч.1 ст.190 КК України - у виді 1 /одного/ року обмеження волі;

-за ч.2 ст.190 КК України - у виді 1 /одного / року 6 /шести/ місяців обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 1 /одного / року 6 /шести/ місяців обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробовуванням, встановивши іспитовий строк - 1 /один/ рік, та згідно із ст.76 КК України покласти на нього наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання/роботи.

Відповідно до ч.1 ст.165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 03.09.2024, яким ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.190 КК України, із призначенням покарання у виді штрафу в розмірі 2000 /двох тисяч/ неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 грн - виконувати самостійно.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обрати.

Речові докази:

- муляж мобільного телефону марки «Iphone 14 Pro», який знаходився в коробці «Apple», згідно постанови про визнання речовим доказом від 25.09.2024 - знищити.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним відповідно до положень ч.3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд м. Львова протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Відповідно до ч.6 ст.376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1