Єдиний унікальний номер 722/2272/24
Номер провадження 1-в/722/367/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 листопада 2024 року Сокирянський районний суд Чернівецької області

в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

з участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сокиряни клопотання начальника державної установи «Сокирянська виправна колонія (№67)» про звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Начальник ДУ «Сокирянська виправна колонія (№67)» ОСОБА_5 28.10.2024 року звернувся до суду з вищевказаним клопотанням, у якому, посилаючись на вимоги Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, що набрав чинності 09.08.2024 року, а також на положення ч.1 ст.5, ч.2 ст.74 КК України, просив привести у відповідність із законодавством України вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06.03.2023 року, за яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відбуває покарання в державній установі «Сокирянська виправна колонія (№67)» та вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 26.12.2022 року, невідбуте покарання якого приєднано до вироку від 06.03.2023 року, а також вирок Садгірського районного суду м.Чернівці від 29.09.2022 року, який па підставі ст.70 ч.4 КК України приєднаний до вироку від 26.12.2022 року.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав подане клопотання та з наведених у ньому підстав просив його задовольнити.

Представник виправної колонії та засуджений в судове засідання не з?явилися, подавши до суду письмові заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Заслухавши думку прокурора та дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В процесі реалізації кримінальної відповідальності, найпоширенішою формою якої є покарання, іноді виникають такі юридичні факти, котрі призводять до необхідності звільнення особи від призначеного покарання.

Одним із таких фактів є усунення злочинності діяння, тобто його декриміналізація, закріплене ч.2 ст.74 КК України.

Слід зазначити, що застосування положень цієї норми ґрунтується на положеннях ст.58 Конституції України про зворотню дію законів та інших нормативно-правових актів та ст.5 КК України про зворотну дію кримінального закону у часі.

Так, згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, має зворотну дію у часі. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч.1 ст.74 КК).

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Вказана в ч.2 ст.74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду засудження особи незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні (наприклад, звільнена від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України чи виконання вироку відстрочене ст.536 КПК України). При цьому законом передбачено негайне звільнення особи від відбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом. Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч.2 ст.74 КК України завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Відповідно до положень п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4,6,7(крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні),13-1,14 ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як встановлено із матеріалів особової справи, вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 29.09.2022 року, ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та йому було призначено покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України, вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 06.07.2022 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000,00 грн. - виконувати самостійно.

Однак, ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 29.11.2022 року вирок Садгірського районного суду м. Чернівці від 29.09.2022 року щодо ОСОБА_4 за ч.4 ст. 185 КК України в частині призначеного покарання було змінено. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч.1, ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 06.07.2022 більш суворим, призначено остаточне покарання у виді 2 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок районного суду залишено без змін.

Крім цього, вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 26.12.2022 року, із урахуванням ухвали Садгірського районного суду м.Чернівці від 05.01.2023 року, ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання, із застосуванням ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, поглинуто невідбуту частину покарання за вироком Садгірського районного суду міста Чернівці від 29.09.2022 року, та ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 29.11.2022 року, у виді 2-х років позбавлення волі та остаточно ОСОБА_4 призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Крім цього, вироком Першотравневогорайонного суду м.Чернівці від 06.03.2023 року, ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і за його вчинення йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України, шляхом часткового складання приєднано невідбуту міру покарання за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 26.12.2022 року, відповідно до якого ОСОБА_4 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання із застосуванням ст. 69, ч. 4 ст. 70 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 роки та остаточно призначено йому покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 08.05.2023 року, вирок Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06.03.2023 року щодо ОСОБА_4 змінено в частині призначення покарання. Вважати ОСОБА_4 засудженим за ст.185 ч.4 КК України на 5(п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 26.12.2022 року більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5(п`яти) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишено без змін.

Як вбачається із мотивувальної частини вироку Садгірського районного суду м.Чернівці від 06.07.2022 року,дії ОСОБА_4 кваліфіковано як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) мали місце 06.02.2022 року на суму 3807,33 грн.

Відповідно до мотивувальної частини вироку Садгірського районного суду м.Чернівці від 29.09.2022 року, дії ОСОБА_4 кваліфіковано, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, яке мало місце: в період часу з 20 год. 00 хв. 21.06.2022 року по 08 год. 00 хв. 22.06.2022 року (на суму 1003,53 грн.), за епізодом, який мав місце 29.06.2022 року (на суму 547,00 грн.) та за епізодом, який мав місце 28.06.2022 року (на суму 731,64 грн.).

Відповідно до мотивувальної частини вироку Садгірського районного суду м.Чернівці від 26.12.2022 року, дії ОСОБА_4 кваліфіковано, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, яке мало місце 20.09.2022 року (на суму 1321,34 грн.).

Відповідно до мотивувальної частини вироку Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06.03.2023 року, дії ОСОБА_4 кваліфіковано, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, яке мало місце в період часу з 16 год. 24 хв. по 16 год. 26 хв. 20.10.2022 року (на суму 455,67 грн.) та в період часу з 19 год. 24 хв. по 19 год. 26 хв. 20.10.2022 року (на суму 481,33 грн.).

Відповідно до положення ч.2 ст.51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподатковиний мінімум доходів громадян це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України. Підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2022 року складав 1240,50грн. (2481 грн. - розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2022 х на 50%). Тобто два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1240,50 грн. х 2 = 2481 грн.

Згідно з ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до вищевказаних вироків ОСОБА_4 таємно викрав чуже майно, а саме:

- за вироком Садгірського районного суду м. Чернівці від 29.09.2022 року, який змінений ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 29.11.2022 року - в період часу з 20 год. 00 хв. 21.06.2022 року по 08 год. 00 хв. 22.06.2022 року на суму 1003,53 грн.; 29.06.2022 року на суму 547,00 грн. та 28.06.2022 року на суму 731,64 грн.;

- за вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 26.12.2022 року - 20.09.2022 року на суму 1321,34 грн.;

- за вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06.03.2023 року, який змінений ухвалою Чернівецького апеляційного суду від08.05.2023 року - в період часу з 16 год. 24 хв. по 16 год. 26 хв. 20.10.2022 року на суму 455,67 грн. та в період часу з 19 год. 24 хв. по 19 год. 26 хв. 20.10.2022 року на суму 481,33 грн.

Таким чином, на момент вчинення ОСОБА_4 крадіжок сума викрадено майна складає суму менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян у 2022 році - 2481грн.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року, який набрав чинності 09.08.2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_4 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На пiдставi ст.58 Конституції України, ст.5, ч.2 ст.74 КК України, Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», керуючись ст.ст.369-372, 376, 392, 395, ст.ст.537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від подальшого відбування покаранняза ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі, призначеного вироком Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06.03.2023 року, який змінено ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 08.05.2023 року.

Вважати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженим за вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 06.07.2022 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Сокирянський районний суд Чернівецької області, а засудженим в той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1

Повний зміст ухвали складено 11.11.2024 року.