ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2248/23
Провадження №1-кс/477/749/24
УХВАЛА

про скасування арешту майна

22 серпня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, подане в межах кримінального провадження №0000332 від 10 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 332, частиною першою статті 366, частиною першою статті 368, частиною першою статті 190 та статтею 368-5 КК України

ВСТАНОВИВ:

05 липня 2024 року адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області з клопотанням про скасування арешту майна, що був накладений в межах кримінального провадження №0000332 від 10 липня 2023 року, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 травня 2024 року у справі №477/20248/23.

Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 травня 2024 року при розгляді клопотання керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 про накладення арешту на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є довіреною особою підозрюваного у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 , було накладено арешт на транспортний засіб - автомобіль, марки Toyota, модель Highlander (2021 року випуску), VIN-код НОМЕР_1 із встановленням заборони відчуження, розпорядження та користування цим майном та квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 із встановленням заборони відчуження та розпорядження цим майном.

Вважає, що арешт на майно ОСОБА_4 було накладено необґрунтовано, так як останній жодного відношення до підозрюваного ОСОБА_6 не має, а доводи прокурора, які опираються на висновок НАЗК, щодо відсутності у ОСОБА_4 доходу, за який він мав би можливість на реальній основі придбати майно у підозрюваного не відповідають дійсності. Вказує. що ОСОБА_4 у період з 2000 по 2013 роки неодноразово проходив військову службу у міжнародних місіях за що отримував кошти у іноземній валюті, які зараховувалися на його банківський рахунок. Згідно відомостей отриманих від АТ «Державний експортно-імпортний банк України», загальна сума коштів отриманих ОСОБА_4 в іноземній валюті складає понад 238 тисяч доларів США, що не було враховано під час вирішення питання про арешт майна. Крім того посилається і на те, що матеріали на підставі яких було постановлено рішення про арешт майна ОСОБА_4 не містять відомостей про отримання ним та його дружиною доходу від відчуження нерухомого майна на суму понад 89 тисяч доларів США. Тому наряду із встановленою перевіркою сумою доходу, що було отримано ОСОБА_4 за відомостями ДПІ на території України, останній також досить велику суму коштів отримав у якості зарахування валюти на його рахунки, за які ним і було придбано майно у ОСОБА_6 .

Також у своєму клопотання ОСОБА_3 посилається і на те, що правочини щодо купівлі продажу квартири та автомобіля мають під собою реальне виконання, так як у квартирі, що придбана ОСОБА_4 проживає його син з родиною, та останній користується і транспортним засобом, на який накладено арешт ухвалою слідчого судді, про що долучено відповідні докази.

Вважає, що при накладенні арешту, органом досудового розслідування не було у повній мірі встановлено обставини набуття майна ОСОБА_4 та його можливості придбати вказане майно за кошти, якими він мав змогу розпоряджатися, тому просить скасувати арешт, накладений на майно ОСОБА_4 , оскільки останній є добросовісним набувачем такого майна.

У судове засіданні заявник ОСОБА_3 , будучи повідомлений про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Просив клопотання задовольнити та скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 15 травня 2024 року.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт - ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився.

Особа, за клопотанням якої було накладено арешт на майно ОСОБА_4 - керівник Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 в судове засідання по розгляду клопотання ОСОБА_3 не з`явився. Від прокурора групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_7 надійшла заява про розгляд клопотання про скасування арешту майна без участі прокурора.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до положень частини другої статті 174 КПК України про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Чинними положеннями КПК України не передбачена обов`язкова участь зазначених осіб під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Враховуючи положення статті 174 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання про скасування арешту майна, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд клопотання за відсутності сторін.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Положенням частини другої статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з наведеного, дана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, накладеного за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна, із можливістю надання особами, що не були присутніми в судовому засіданні і про права та законні інтереси яких вирішено питання судовим рішенням, доказів та матеріалів, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба, доведеності перед слідчим суддею їх переконливості.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що при розгляді клопотання про скасування арешту слідчий суддя з урахуванням наданих доказів має з`ясувати питання обґрунтованості арешту, накладеного з тих чи інших підстав, визначених у частині другій статті 170 КПК України, а також доцільність подальшого застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Отже, прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе за таких умов:

- вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

- вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

Слід зауважити, що під час розгляду клопотання про скасування арешту майна, слідчий суддя не оцінює законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, якою накладено арешт на майно, оскільки вказане питання відноситься до виключної компетенції суду апеляційної інстанції, а вирішує питання щодо обґрунтованості накладення арешту на майно з урахуванням нових доказів, які надаються слідчому судді під час розгляду клопотання та які не були відомі слідчому судді під час накладення арешту на майно.

Так, слідчим суддею встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 травня 2024 року з метою збереження речового доказу у кримінальному провадженні №0000332 від 10 липня 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 332, частиною першою статті 366, частиною першою статті 368, частиною першою статті 190 та статтею 368-5 КК України у якому 30 квітня 2024 року повідомлено про підозру ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 368-5 КК України, накладено арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є довіреною особою підозрюваного у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 , а саме на транспортний засіб - автомобіль, марки Toyota, модель Highlander (2021 року випуску), VIN-код НОМЕР_1 із встановленням заборони відчуження, розпорядження та користування цим майном; та квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 із встановленням заборони відчуження та розпорядження цим майном

Як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді, підставою для накладення арешту на вказане майно була та обставина, що підозрюваний у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 вчиняючи дії спрямовані на незаконне збагачення, та узаконювання грошових на підставі договору купівлі - продажу від 13 березня 2023 року №1005, здійснив переоформлення належної йому квартири підконтрольній особі - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під виглядом здійснення продажу йому квартири за 7 560 000 гривень.

В подальшому, 11 травня 2023 року, ОСОБА_8 , яка на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу №5143/2022/3443835 володіла легковим автомобілем, марки Toyota, модель Highlander (2021 року випуску), VIN-код НОМЕР_1 , діючи за вказівкою ОСОБА_6 з метою продовження незаконних дій щодо особистого незаконного збагачення, та отримання грошових активів в сумі 2 000 000 гривень, переоформила зазначений транспортний засіб на підконтрольну ОСОБА_6 особу - ОСОБА_4 в ТСЦ МВС №5142 за адресою АДРЕСА_2 , зазначивши вартість продажу автомобіля у розмірі 2 000 000 гривень.

Однак, оскільки в ході аналізу відомостей про рух коштів на банківських рахунках ОСОБА_4 встановлено, що за період з 01 січня 2020 року по 30 серпня 2023 року різниця між отриманими ним доходами та видатками становить всього 34 784,78 гривень, а сумарний дохід, отриманий ОСОБА_4 , без урахування податків та встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб на відповідні роки, в період з 01 січня 2005 року по 31 березня 2023 року становить 2 776 267,83 гривень, то зазначені вище договору купівлі-продажу викликали обґрунтовані сумніви, щодо їх реальності, через відсутність у ОСОБА_4 коштів на їх реальне виконання.

За вказаного, орган досудового розслідування вважав, що угода щодо здійснення купівлі-продажу, ОСОБА_4 квартири та легкового автомобіля марки Toyota, модель Highlander (2021 року випуску), VIN-код НОМЕР_1 не може бути джерелом походження коштів, отриманих ОСОБА_9 з продажу вказаної квартири на суму 7 560 000 гривень, а також від продажу вказаного автомобіля на суму 2 000 000 гривень, та є такими, що створюють видимість законного набуття ОСОБА_6 , грошових коштів на вищезазначену суму, тобто мають ознаки незаконного збагачення.

Поряд з цим, як вбачається з досліджених слідчим суддею матеріалів, які долучені ОСОБА_3 до клопотання про скасування арешту, зокрема, виписки про рух коштів по рахункам ОСОБА_4 які відкрито в АТ «Державний експортно-імпортний банк України», останній протягом 2000 -2024 років отримав у якості доходу, зарахування на відкриті у вказаному товаристві рахунки коштів у іноземній валюті (долар США) у загальному розмірі понад 200 тисяч, що не було відображено у матеріалах, на підставі яких постановлено ухвалу про арешт майна, а також не враховано і висновком НАЗК, яким здійснювалася перевірка платоспроможності ОСОБА_4 під час укладання та виконання угод купівлі-продажу.

Крім того, з долучених заявником до клопотання про скасування арешту майна копій угод купівлі-продажу нерухомого майна, також підтверджується і та обставина, що ОСОБА_4 та його дружина ОСОБА_10 протягом 2019-2020 року відчужили належні їм об`єкти житлової нерухомості, від чого отримали кошти у національній валюті у загальному розмірі понад 2456 787 грн.

А з довідки Київського обласного військового комісаріату №2/5/1580 від 19 липня 2019 року вбачається, що ОСОБА_4 було перераховано кошти у розмірі 510000 грн.

Однак, за змістом матеріалів клопотання керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_5 , про арешт майна, у якому слідчим суддею постановлено ухвалу про арешт майна ОСОБА_4 вбачається, що зазначені вище доходи не були відображені у висновку за результатами аналізу доходів ОСОБА_4 .

За вказано, слідчим суддею встановлено і те, що наряду із доходами ОСОБА_4 , які були підтвердженні органами державної податкової служби України, більша частина його доходів не була відображена у матеріалах, що слугували підставою для визнання укладених між ним та ОСОБА_6 угод купівлі-продажу сумнівними.

Крім того за наданими заявником квитанціями вбачається, що дійсно обслуговування придбаного ОСОБА_4 у ОСОБА_6 майна здійснюється виключно власником цього майна та членами його родини, що вказує на те, що ОСОБА_4 реально здійснює свої правомочності власника відносно вищевказаного майна, та спростовує доводи прокурора щодо обставин фактичного перебування майна у володіння ОСОБА_6 .

За такого, слідчому судді не надано доказів вчинення ОСОБА_4 будь-яких протиправних дій, або ж доказів того, що арештоване майно виступає предметом кримінального правопорушення, оскільки добросовісність набуття ОСОБА_4 вказаного майна підтверджена під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Дослідженні слідчим суддею матеріали підтверджують доводи адвоката ОСОБА_3 щодо необґрунтованості арешту накладеного на майно ОСОБА_4 .

З огляду на приписи пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, згідно з якими до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, слід зазначити, що накладений арешт майна за відсутністю передбачених для цього підстав порушує право заявника на вільне використання належного йому майна, та суперечить загальним засадам володіння особою майном, приписам національного законодавства та вимогам статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

В ході судового розгляду встановлено, що майно ОСОБА_4 , на яке ухвалою 15 травня 2024 року накладено арешт, могло бути набуте ним за рахунок коштів належних останньому, а органом досудового розслідування в ході розгляду даного клопотання не підтверджено, що це майно має відношення до кримінального провадження та/або отримані внаслідок вчинення кримінального правопорушення, з огляду на що, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість поданого клопотання про скасування арешту майна.

Частиною першою статті 309 КПК України зазначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають оскарженню під час досудового розслідування, перелік цих ухвал є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, а тому дана ухвала у відповідності до частини третьої статті 309 КПК України не може бути оскаржена.

На підставі викладеного та керуючись статтями 170, 173, 174, 309, 532 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 15 травня 2024 року у справі №477/2248/24 (провадження №1-кс/477/468/24) у кримінальному провадженні № 0000332 від 10 липня 2023 року на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_11