Справа № 675/723/23
Провадження № 1-кп/675/20/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" вересня 2024 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 , його захисника адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяславі кримінальне провадження № 0001127, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 листопада 2022 року, про кримінальне правопорушення за ст. 286 ч. 2 КК України, у вчиненні якого обвинувачується

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Влашанівка Ізяславського району Хмельницької області, українець, громадянин України, освіта вища, одружений, на утриманні двоє малолітніх дітей, працюючий у ТОВ «Сингента», житель АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_9 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за таких обставин.

03 листопада 2022 року приблизно о 17 годині 17 хвилин ОСОБА_9 , керуючи автомобілем марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який належить на праві власності ТОВ «Сингента», рухаючись ним по автодорозі Т-18-04 сполученням «Корець-Славута-Антоніни» зі сторони с. Нове Село Шепетівського району Хмельницької області в напрямку с. Сахнівці Шепетівського району Хмельницької області зі швидкістю близько 80 км/год, порушуючи вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила дорожнього руху), проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, щоб постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, відповідно не зреагував на її зміну, при цьому з моменту виникнення перешкоди для руху, яку він об`єктивно був спроможний виявити, не вжив заходів для зниження швидкості аж до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку його руху та при якій можна об`єктивно виявити перешкоду та зупинитися або безпечно для інших учасників руху об`їхати перешкоду.

Внаслідок таких дій ОСОБА_9 , маючи технічну можливість знизити швидкість керованого ним автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , до швидкості руху мотоблока марки «Кентавр» моделі «МБ107ОД» з гужовою повозкою, не виконав належним чином вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху, тобто у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, та допустив зіткнення передньою правою частиною керованого ним автомобіля із задньою частиною гужової повозки в зчіпці з мотоблоком марки «Кентавр» моделі «МБ107ОД» під керуванням ОСОБА_11 , який рухався попереду у попутному напрямку відносно руху автомобіля.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження у вигляді:

а) закритої внутрішньочерепної травми із забоєм речовини головного мозку та мозочка, крововиливу під тверду мозкову оболонку правої та лівої півкуль головного мозку, тотального крововиливу під м`яку мозкову оболонку на конвекситальній поверхні, підшкірного крововиливу з внутрішньої поверхні лобно-тімяно-потиличної ділянки голови зліва, крововиливу в лівий скроневий м`яз, двох саден на правій скронево-потиличній ділянці голови, які за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті;

б) тупої травми лівої нижньої кінцівки із забійно-рваною раною лівої гомілки та ушкодженням м`яких тканин внаслідок їх тривалого стиснення та подальшою некротизацією, що призвело до необхідності проведення оперативного втручання ампутації лівої нижньої кінцівки на рівні середньої третини лівого стегна, яке за своїм характером відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як таке що призводить до стійкої втрати загальної працездатності, не менш ніж на одну третину (65% в даному випадку) по відношенню до живої людини, сприяло настанню смерті, але в прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебуває;

в) закритого перелому правої малогомілкової кістки, синця на правому стегні з переходом на праву гомілку, семи синців на правій гомілці, двох синців на правій стопі, які за своїм характером відносяться до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я, по відношенню до живої людини та не перебувають в прямому зв`язку із фактом настання смерті;

г) садна на тильній поверхні лівої кисті, яке за своїм характером відноситься до категорії тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості, по відношенню до живої людини та не перебуває в прямому зв`язку з фактом настання смерті.

Порушення Правил дорожнього руху, допущені водієм автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_9 перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді заподіяних потерпілому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, що призвели до смерті останнього.

Обвинувачений ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину на досудовому слідстві та на початку судового слідства не визнавав, визнав свою вину повністю за встановлених досудовим слідством обставин після дослідження судом всіх доказів, суду показав, що 03 листопада 2022 року рухався службовим автомобілем через с. Нове Село Шепетівського району Хмельницької області і далі автомобільною дорогою. Обвинувачений вказав, що в межах населеного пункту намагався рухатись зі швидкістю приблизно 50 км/год, а поза межами населеного пункту зі швидкістю приблизно 90-100 км/год. ОСОБА_9 показав, що сутеніло, було приблизно 17 година 14 чи 15 хвилин, його автомобіль рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год, він побачив спочатку один автомобіль, потім другий, а мотоблок побачив за кілька секунд до зіткнення, тому часу гальмувати вже не було. Обвинувачений зазначив, що намагався різко загальмувати та вивернути кермо вліво на зустрічну смугу руху, але відбулося зіткнення, після чого підсудний відразу зупинив автомобіль і вийшов з нього. ОСОБА_9 визнав, що не дотримався безпечної дистанції, не оцінив дорожньої обстановки. Обвинувачений повідомив, що перебував у шоковому стані, зупиняв автомобілі: першим зупинився ОСОБА_12 . ОСОБА_9 разом з ОСОБА_12 пішли шукати водія мотоблока, якого знайшли через декілька хвилин на узбіччі за метрів три від дорожнього покриття, а за скільки метрів від місця зіткнення визначити не зміг. Водієм мотоблока виявився знайомий підсудному ОСОБА_11 . Він лежав під деревом, був без свідомості, але дихав. ОСОБА_9 вказав, що ОСОБА_11 не зачіпав, домедичної допомоги йому не надавав, оскільки боявся нашкодити, кровотечі не бачив, вважав, що допомогу мають надавати фахівці. Обвинувачений показав, що ОСОБА_12 поїхав в село за фельдшером, а підсудний зупинив фуру, водій якої викликав карету «швидкої допомоги» та поліцію. Підсудний зазначав, що дотримувався встановлених роботодавцем правил для водіїв транспортних засобів, робив зупинки кожні дві години керування автомобілем для відпочинку, втомленим не був. ОСОБА_9 повідомив, що вину у скоєному визнає повністю, щиро розкаюється.

Не зважаючи на те, що як під час досудового слідства, так і на початку судового слідства обвинувачений своєї вини не визнав, його вина у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується іншими дослідженими в ході судового слідства доказами.

Відповідно до рапорту інспектора-чергового СРПП ВПД № 2 Шепетівського РУП Лук ОСОБА_13 03 листопада 2022 року о 17 годині 17 хвилин на лінію «102» надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду з наявністю травмованого без свідомості.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди з планом-схемою та фототаблицями від 03 листопада 2022 року, який проводився у проміжок часу з 20 години 14 хвилин по 21 годину 30 хвилин уповноваженою на вчинення такої слідчої дії особою у встановленому законодавством порядку, встановлено, що місце дорожньо-транспортної пригоди знаходиться на ділянці дороги Т-18-04 між с. Нове Село та с. Влашанівка Шепетівського району Хмельницької області. Під час огляду на місці події на правій смузі руху в напрямку с. Влашанівка Шепетівського району Хмельницької області були виявлені два сліди гальмування коліс, між слідами гальмування наявна подряпина на асфальтно-бетонному покритті, на узбіччі з правої сторони знаходиться мотокоса, на правому узбіччі дороги знаходиться автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , там саме знаходяться частини гужової повозки, розсипана трава, пошкоджений мотоблок марки «Кентавр», від якого наявний слід розливу мастила, на правій смузі руху наявний розсип осколків; проведені відповідні заміри, які в подальшому були внесені до плану-схеми, доданого до протоколу. Також було встановлено, що до дорожньо-транспортної пригоди причетні транспортні засоби автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , мотоблок марки «Кентавр» моделі «МБ107ОД», та гужова повозка,які були вилучені та поміщені на спеціальний майданчик для тимчасового тримання автотранспорту.

Згідно постанови начальника відділення розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого відділу Шепетівського районного управління поліції Головного Управління Національної поліції в Хмельницькій області від 04 листопада 2022 року автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , мотоблок марки «Кентавр» моделі «МБ107ОД» визнані речовими доказами; автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , залишений на зберіганні на території спеціального майданчику для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною квитанцією про отримання на зберігання речових доказів, а мотоблок марки «Кентавр» моделі «МБ107ОД» та гужова повозка повернуті на зберігання власнику, що підтверджується розпискою ОСОБА_4 .

Автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , як речовий доказ був оглянутий, що підтверджується протоколом огляду речового доказу від 10 листопада 2022 року з фототаблицями, під час якого зафіксовані наявні значні пошкодження правої передньої частини транспортного засобу.

Мотоблок марки «Кентавр» моделі «МБ107ОД» як речовий доказ був оглянутий, що підтверджується протоколом огляду речового доказу від 31 січня 2023 року з фототаблицями, під час якого зафіксовані наявні пошкодження транспортного засобу, також були оглянуті частини від гужової повозки.

Допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_4 суду показала, що 03 листопада 2022 року її чоловік ОСОБА_11 взяв на роботі вихідний, і поїхав власним мотоблоком з причепом у вигляді гужової повозки косити. При цьому мотоблок і причіп були у справному стані. Сама ОСОБА_4 поралась по господарству і не чула дзвінків мобільного телефону. Приблизно о 17 годині 40 хвилин вона довідалась з дзвінків по мобільному телефону про те, що її чоловік потрапив у дорожньо-транспортну пригоду і відразу направилась до місця пригоди. Прибувши до місця пригоди, потерпіла побачила багато машин, перекинутий мотоблок, від гужової повозки лишилися лише колеса та шматки труб, чоловік лежав далеко від дороги за деревом, був без свідомості і сильно хрипів. Приїхала карета «швидкої допомоги», чоловіка забрали і ОСОБА_4 поїхала в лікарню разом з чоловіком. Потерпіла повідомила, що чоловік перебував в тяжкому стані в реанімації, йому робили операції, ампутували ногу, але, не зважаючи на всі зусилля, ОСОБА_11 помер 22 листопада 2022 року. ОСОБА_4 повідомила, що під час перебування чоловіка в лікарні ОСОБА_9 надавав їй грошові кошти в сумі 55 000 грн, привозив необхідні ліки з інших населених пунктів, здавав кров, але після смерті чоловіка на похорон не прийшов, жодних грошових коштів не надавав, вибачення не просив. Також ОСОБА_4 звернула увагу суду на поведінку обвинуваченого під час судового розгляду, який на початку судового розгляду своєї вини не визнавав, пробачення не просив, грошових коштів не надавав, неодноразово не з`являвся в судове засідання за різних причин, що ставало підставою для відкладення розгляду справи, лише після дослідження всіх доказів, допиту потерпілих та свідків ОСОБА_9 визнав свою вину, повідомив про щире каяття і став надсилати грошові кошти. При цьому потерпіла вважає, що каяття підсудного не являється щирим, а є результатом побоювання суворості вироку. ОСОБА_4 вказала, що смерть чоловіка стала для неї непоправною втратою, оскільки чоловік був єдиним годувальником сім`ї, який також виконував тяжку роботу по господарству, допомагав своїм дітям та батькам похилого віку, вона втратила значні кошти на лікування чоловіка після ДТП, стан здоров`я самої потерпілої значно погіршився, а її моральні страждання тривають через те, що вона втратила чоловіка, а життя ОСОБА_9 з моменту скоєння ДТП не змінилося. Потерпіла підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Допитана в ході судового розгляду потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що 03 листопада 2022 року приблизно о 12 годині до неї мотоблоком з причепом приїхав син ОСОБА_11 і вони поїхали на поле косити люцерну. На полі після завершення роботи ОСОБА_11 загрузив в причеп сільськогосподарські знаряддя і поїхав додому, він поспішав, бо мала повернутись череда. Було ще видно і потерпіла бачила, як син виїхав на асфальтову дорогу та пішла додому. ОСОБА_5 вказала, що син мав зателефонувати, коли приїде додому, але дзвінка від нього так і не дочекалась, натомість приблизно о 21 годині зателефонувала племінниця і повідомила, що син потрапив у ДТП, що його збила машина. Потерпіла повідомила, що ОСОБА_9 до неї не підходив, не вибачався.

Допитаний в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_7 суду показав, що 03 листопада 2022 року працював за кордоном, коли довідався про те, що сталося з батьком ОСОБА_11 , перебував у такому стані, що не міг працювати і повернувся додому. Потерпілий повідомив, що саме він після операції батька змушений був ховати ампутовану ногу, що було для нього великим стресом, внаслідок якого він став заїкатися. ОСОБА_7 вказав, що після смерті батька його життя суттєво змінилося в гірший бік, оскільки батько був дуже важливою людиною в його житті як єдиний годувальник, як помічник і порадник. ОСОБА_7 зазначив, що його матір дуже тяжко пережила смерть чоловіка, стан її здоров`я та психологічний стан значно погіршився, також йому важко дивитися на моральні страждання і бабці ОСОБА_5 , котра втратила сина. Потерпілий повідомив, що ОСОБА_9 він раніше не знав, а обвинувачений після смерті батька не підходив, не вибачався, не пропонував допомогу. ОСОБА_7 посилається на те, що втрата батька є для нього важкою втратою, через яку він змушений прикладати значних зусиль, щоб організувати власне життя, допомагати матері, меншому братові та бабусі. Потерпілий підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Допитаний в ході судового розгляду потерпілий ОСОБА_6 суду показав, що він довідався про те, що сталося з батьком 03 листопада 2022 року, коли перебував у гуртожитку, від найстаршої сестри батька. Через свій психологічний стан він не міг продовжувати навчання, приїхав додому. Психологічний стан матері та стан її здоров`я значно погіршився. За час лікування батька вчинялися всі дії для збереження його життя, проводились операції, але стан ОСОБА_11 був важкий, він не приходив до свідомості. Коли батько помер, це стало важкою втратою для потерпілого, оскільки батько був єдиним годувальником, а ще допомагав та давав поради. Потерпілий повідомив, що ОСОБА_9 він раніше знав як односельця, після смерті батька обвинувачений не приходив, не вибачався, допомоги не пропонував. Потерпілий підтримав позовні вимоги в повному обсязі.

Допитний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_12 суду показав, що того дня знаходився в автомобілі на автодорозі за метрів 50-100 від місця події і самого зіткнення не бачив, оскільки розмовляв по мобільному телефону, але чув звук удару, це відбулось ще до пів на шосту вечора, саме сутеніло. Коли свідок під`їхав до місця пригоди, побачив мотоблок, який лежав на боку, неподалік стояв білий автомобіль. ОСОБА_12 вийшов з автомобіля і разом з ОСОБА_9 почали шукати потерпілого, якого знайшли біля дерева. Потерпілий був без свідомості, видимих пошкоджень у нього не було. Свідок поїхав за фельдшером ОСОБА_14 , тому не знає, чи хтось надавав потерпілому домедичну допомогу, та хто викликав працівників поліції. Коли свідок привіз фельдшера, та виявила у потерпілого кровотечу і стала надавати допомогу. В цей час на місці події вже було багато людей, але карети «швидкої допомоги» ще не було. Карета «швидкої допомоги» приїхала після того, як фельдшер надала потерпілому першу допомогу.

Допитана в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_14 підтвердила покази свідка ОСОБА_12 , суду показала, що про подію ДТП довідалась від ОСОБА_12 , котрий телефонував їй на мобільний телефон о 17 годині 19 хвилин, о 17 годині 20 хвилин, о 17 годині 21 хвилині, але вона не чула дзвінків, і почула, що ОСОБА_11 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, коли ОСОБА_12 приїхав до неї, все розповів і повідомив про необхідність медичної допомоги. Оскільки свідок являється фельдшером, вона взяла необхідне для надання медичної допомоги і поїхала на місце події. Коли до неї приїхав ОСОБА_12 , на вулиці ще було видно, а коли вони приблизно через 15-20 хвилин прибули на місце ДТП, вже стемніло. ОСОБА_14 вказала, що ОСОБА_11 лежав на землі без свідомості, хрипів, при огляді у потерпілого виявилась венозна кровотеча на нозі, яку ніхто не зупиняв. Свідок зазначила, що оглядала потерпілого вона, їй допомагав ОСОБА_12 , в подальшому ще був військовий реаніматолог, котрий накладав джгут, а свідок накладала пов`язку, тоді як ОСОБА_9 весь цей час знаходився в стороні. ОСОБА_14 показала, що дочекалась, поки потерпілого забере карета «швидкої допомоги».

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_15 суду показав, що 03 листопада 2022 року його як водія службового автобуса послали в АДРЕСА_3 , по жінок, які там працювали. Свідок вказав, що на зворотному шляху, коли він забрав жінок та виїхав на автодорогу, рухаючись зі швидкістю 60-70 км/год, побачив автомобіль ОСОБА_12 , що стояв на узбіччі, назустріч по зустрічній смузі руху їхав мотоблок, який не підсвічувався, проте його було добре видно, далі їхав автомобіль марки «Toyota». Через деякий час свідок почув ззаду звук удару. Зважаючи на те, що в нього в салоні було багато пасажирів, свідок запитав, що слід зробити, більшість просила їхати далі, що він і зробив.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка ОСОБА_16 суду показав, що у 2022 році, дату, місяць, годину він не пам`ятає, в сутінки, коли ще було видно, але вже були ввімкнуті фари, свідок їхав автодорогою і бачив на узбіччі розбитий мотоблок та гужову повозку, неподалік стояв джип білого кольору, а по дорозі ходив чоловік і просив зателефонувати в поліцію. Більше на місці події нікого не було. Свідок вказав, що виконав прохання чоловіка, імені якого не знав і не запитав, та залишався на місці до приїзду поліцейського офіцера громади, котрий приїхав через декілька хвилин. ОСОБА_16 зазначив, що невідомий чоловік нічого не говорив, лише просив викликати поліцію, сам свідок від свого автомобіля не відходив, потерпілого не бачив, інших подробиць не пам`ятає. Коли приїхав поліцейський офіцер громади, свідок повідомив свої данні і поїхав далі.

На підставі ухвали слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області № 688/3169/22 від 20 грудня 2022 року згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 23 грудня 2022 року з описом речей і документів, які були вилучені на підслідчого судді, від 23 грудня 2022 року вилучено частину відеозапису за 03 листопада 2022 року з камер відеоспостереження, які розміщені навпроти поліцейської станції, розташованої по АДРЕСА_4 , та виведені у вказане приміщення, де зафіксований рух автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

При огляді відеозапису та дослідженні протоколу огляду відеозапису від 10 січня 2023 року встановлено, що автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , з`явився в межах дії відеокамер 03 листопада 2022 року о 18 годині 13 хвилин 41 секунді зі сторони в`їзду в с. Нове Село та завершив рух в межах дії камери відеоспостереження в напрямку с. Сахнівці Шепетівського району Хмельницької області о 18 годині 14 хвилин 00 секунд. При цьому суд зауважує достатню видимість та відсутність опадів.

Допитаний в ході судового розгляду в якості свідка сільський голова ОСОБА_17 суду показав, що розбіжності в часі на відеозаписі з камер відеоспостереження, які розміщені навпроти поліцейської станції, розташованої по АДРЕСА_4 , обумовлені переходом на літній та зимовий час, тоді як зміна часу на камерах відеоспостереження не передбачена. Оскільки відбувся перехід на зимовий час, то на момент фіксації відеозображення, якщо камерою зазначено час 18 година, то насправді діяв зимовий час і була 17 година.

За висновком експерта № СЕ-19/123-23/1585-ФП від 20 квітня 2023 року швидкість руху автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , згідно наданого на експертизу відеофайлу 03 листопада 2022 року о 18 годині 13 хвилин 50 секунд становила 59,85 + 2,394 км/год.

Відповідно до протоколу огляду від 31 січня 2023 року з фототаблицями зафіксовано відстань від центру с. Нове Село Шепетівського району Хмельницької області до місця, де трапилось ДТП 03 листопада 2022 року, яка становить 1978,9 метрів.

Погодні умови на момент дорожньо-транспортної пригоди встановлені з листів Хмельницького обласного центру з гідрометеорології ДСНС України № 9922 01-55/435 від 21 листопада 2022 року та № 9922 01-55/72 від 10 лютого 2023 року.

Інформація про схід і захід сонця, тривалість світлового дня в АДРЕСА_5 отримана з інтернет-ресурсу на сайті «Dateandtime.info» - «Світовий час».

Інформація про розташування дорожніх знаків та дорожньої розмітки отримана згідно Схеми організації дорожнього руху автомобільної дороги Т-18-04 Корець Славута -Антоніни між АДРЕСА_3 , наданої Службою автомобільних доріг у Хмельницькій області листом № 1677 від 08 грудня 2022 року.

Час скоєння ДТП встановлено з повідомлень про пригоду в оперативну диспетчерську Комунального некомерційного підприємства «Хмельницький обласний центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» Хмельницької обласної ради, наданого листом вказаного комунального підприємства № 410 від 21 березня 2023 року; та телефонних звернень, які надійшли на спецлінію служби «102», наданих Управлінням організаційно-аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області.

04 листопада 2022 року проводився слідчий експеримент за участю обвинуваченого ОСОБА_9 згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 04 листопада 2022 року з фототаблицями з 17 години 28 хвилин по 18 годину 10 хвилин, під час якого ОСОБА_9 вказав, що рухався зі швидкістю приблизно 80 км/год, з увімкнутим ближнім світлом фар. Під час слідчого експерименту було встановлено, що за умов проведення експерименту ОСОБА_9 міг побачити мотоблок з гужовою повозкою за 47,5 м. При цьому суд зауважує, що експеримент проходив не в умовах сутінок, а в темну пору доби, що не відповідає обставинам, за яких було скоєно дорожньо-транспортну пригоду.

24 березня 2023 року був проведений слідчий експеримент відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту з фототаблицями за участю свідка ОСОБА_15 , потерпілої ОСОБА_4 . При цьому суд зауважує, що ОСОБА_9 відмовився приймати участь у вказаному експерименті, що підтверджується його власноручною заявою. Під час вказаного експерименту встановлено, що мотоблок марки «Кентавр» моделі «МБ107ОД» можна було помітити на відстані 299,7 м.

Суд вважає, що саме під час проведення експерименту 24 березня 2023 року були обрані умови, найбільш наближені до умов, під час яких було скоєне ДТП, тому висновки саме цього експерименту є найбільш вірогідні і підлягають прийняттю до уваги.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/123-22/9646-ІТ від 15 листопада 2022 року на момент огляду робоча гальмова система автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , перебувала у несправному стані; рульове керування автомобіля виконувало свої конструктивні функції; ознак, які б свідчили про непрацездатність чи відмові досліджуваних систем до моменту ДТП застосованими методами дослідження не встановлено; виникнення виявленої в процесі дослідження несправності робочої гальмової системи пов`язується з аварійними пошкодженнями.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/123-22/9776-ІТ від 16 січня 2023 року відповідно до зафіксованої під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди слідової інформації, зіткнення між автомобілем марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , та повозкою мотоблоку «Кентавр» відбулось на смузі, призначеній для руху до АДРЕСА_3 .

У відповідності з висновком експерта № СЕ-19/123-23/3526-ІТ від 20 квітня 2023 року в умовах даної події, за обставин, викладених в постанові про призначення судової експертизи, повинні дії водія автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_9 регламентувались нормативним вимогам п. п. 12.2, 12.3 Правил дорожнього руху України. В умовах даної події, за обставин, викладених в постанові про призначення судової експертизи, повинні дії водія мотоблоку марки «Кентавр» моделі «МБ107ОД» у зчіпці з гужовим візком ОСОБА_11 регламентувалися нормативними вимогами п. п. 7.2, 7.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній обстановці, за обставин, викладених в постанові про призначення судової експертизи та при заданих вихідних даних, водій автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_9 мав технічну можливість знизити швидкість керованого ним автомобіля до швидкості руху мотоблока марки «Кентавр» моделі «МБ107ОД» з гужовою повозкою, виконуючи належним чином вимоги п. 12.3 Правил дорожнього руху України. Та обставина, що водій автомобіля марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_9 мав технічну можливість запобігти наїзду на гужову повозку в зчіпці з мотоблоком марки «Кентавр» моделі «МБ107ОД» шляхом належного виконання нормативних вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України, але не скористався нею, з технічної точки зору свідчить про наявність причинного зв`язку між фактичними діями водія ОСОБА_9 і настанням даної ДТП.

Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння не перебував, що підтверджується висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного, чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 03 листопада 2022 року о 22 годині 30 хвилин.

Факт перебування ОСОБА_11 з 03 листопада 2022 року на стаціонарному лікуванні в Комунальному некомерційному підприємстві «Ізяславська міська багатопрофільна лікарня» Ізяславської міської ради та факт відбору крові на вміст алкоголю при поступленні підтверджується листом директора вказаного підприємства № 934 від 10 листопада 2022 року.

Факт смерті ОСОБА_11 22 листопада 2022 року підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 4164 від 23 листопада 2022 року, свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 28 листопада 2022 року, копії яких додані до матеріалів справи, рапортом інспектора-чергового СРПП ВПД № 2 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_18 від 22 листопада 2022 року, протоколом огляду трупа від 22 листопада 2022 року з фототаблицями.

Наявність у потерпілого ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, їх характер, кількість, локалізація, механізм утворення та ступінь тяжкості встановлені з висновку експерта № 200 від 23 листопада - 23 грудня 2022 року.

Згідно висновку експерта № 1723 від 29 листопада - 01 грудня 2022 року під час судово-медичної експертизи зразків крові та спинномозкової рідини трупа ОСОБА_11 етилового (винного), алкоголю, метилового, пропілового, бутилового, амілового спиртів та їх ізомерів не виявлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 94 КПК України жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У п. 53 рішення Європейського суду у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20 вересня 2012 року зазначено, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів.

Пунктом 86 рішення Європейського суду у справі «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року зазначено, що враховується також якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність.

Приймаючи до уваги сукупність досліджених в ході судового розгляду доказів, які є належними та допустимими, стороною захисту не оскаржувались та не спростовувались, оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконливого висновку, що вина ОСОБА_9 у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, доведена. Дії ОСОБА_9 слід кваліфікувати за ст. 286 ч. 2 КК України.

Положеннями статті 50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, враховувати цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність кваліфікуючих ознак.

Підходячи до призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому, судом не встановлено.

Суд не визнає каяття обвинуваченого щирим, оскільки як під час досудового слідства, так і на початку судового розгляду ОСОБА_9 своєї вини не визнавав, лише після дослідження всіх доказів, допиту потерпілих та свідків, він визнав свою вину і повідомив про каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Суд враховує особу обвинуваченого, який вину визнав, у скоєному розкаюється, злочин скоїв вперше, за місцем роботи та за місцем проживання характеризується виключно позитивно, на утриманні має двох малолітніх дітей.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_9 , відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, характеризується необережною формою вини, наслідком вказаного правопорушення є смерть потерпілого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобовязаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, а також, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, має бути відповідним до вчиненого, тобто необхідним та достатнім для виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим та іншими особами, приймаючи до уваги інформацію досудової доповіді Рівненського районного відділу № 1 філії Держаної установи «Центр пробації» у Рівненській області, складеної щодо ОСОБА_9 , зважаючи на оцінку ризику вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення, суд знаходить, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в ізоляції від суспільства при поміщенні його до кримінально-виконавчої установи закритого типу, що також відповідатиме меті покарання.

Суд вважає, що саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

При визначенні строку покарання суд приймає до уваги обставини та спосіб вчиненого кримінального правопорушення, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину та його наслідків.

Під час досудового розслідування до ОСОБА_9 заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались. Під час судового розгляду до обвинуваченого застосовувався запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання. Суд приймає до уваги, що прокурор з клопотанням про обрання підсудному запобіжного заходу до суду не звертався, разом з тим суд вважає, що в даному випадку існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому суд приходить до висновку, що доцільно обрати ОСОБА_9 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Відповідно до п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України, майно, що було предметом кримінального правопорушення, підлягає поверненню власнику.

Таким чином, суд приходить до висновку, що арешт майна підлягає скасуванню, слід скасувати арешт, накладений на автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , на мотоблок марки «Кентавр» моделі «МБ107ОД», оскільки вказані речі підлягають поверненню власникам.

Згідно ч. 2 ст. 124 КПК України документально підтвердженівитрати на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

23 травня 2023 року до суду надійшли цивільні позови потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до ОСОБА_9 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» на користь ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 16080 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_4 9125 грн витрат, пов`язаних з похованням, на користь ОСОБА_7 85117,52 грн шкоди, завданої втратою годувальника, на користь ОСОБА_6 85237,50 грн шкоди, завданої втратою годувальника; про стягнення з ОСОБА_9 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» на користь ОСОБА_4 783920 грн моральної шкоди, на користь ОСОБА_5 783920 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_7 783920 грн моральної шкоди, на користь ОСОБА_6 783920 грн. моральної шкоди та 127556,30 грн шкоди, завданої втратою годувальника.

Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 23 травня 2023 року вказані цивільні позови були прийняті до розгляду у кримінальному провадженні № 0001127, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 листопада 2022 року про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 були визнані цивільними позивачами, ОСОБА_19 представником цивільних позивачів, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», Товариство з обмеженою відповідальністю «Сингента», ОСОБА_9 цивільними відповідачами, ОСОБА_10 представником цивільного відповідача ОСОБА_9

30 жовтня 2023 року потерпіла ОСОБА_4 повідомила про заміну представника. 23 листопада 2023 року до участі в справі на підставі ордеру серії ВХ № 1057655 від 23 листопада 2023 року ухвалою, винесеною без видалення до нарадчої кімнати, допущено представником потерпілих, цивільних позивачів адвоката ОСОБА_8

23 листопада 2023 року в ході судового розгляду цивільними позивачами ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 подана заява про збільшення позовних вимог, в якій збільшена сума позовних вимог ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» на суму 75925 грн. витрат на поховання, при цьому цивільні позивачі просили залишити без розгляду позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» та ОСОБА_9 .

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Разом з тим, в ході судового розгляду цивільні позивачі наполягали на стягненні коштів як з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента», так і з ОСОБА_9 .

Оскільки Кримінальним процесуальним кодексом України не врегульоване питання залишення цивільного позову без розгляду, суд приходить до висновку про доцільність застосувати в даному випадку вимоги п. 5 ст. 257 ЦПК України та залишити цивільні позови ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» без розгляду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільні позивачі просять стягнути з ОСОБА_9 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» на користь ОСОБА_4 783920 грн моральної шкоди та 75925 грн. витрат на поховання, на користь ОСОБА_5 783920 грн. моральної шкоди, на користь ОСОБА_7 783920 грн моральної шкоди, на користь ОСОБА_6 783920 грн. моральної шкоди та 127556,30 грн шкоди, завданої втратою годувальника.

Згідно приписів ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальними правилом частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Судом встановлено, що ОСОБА_9 перебуває у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «Сингента», 03 листопада 2022 року о 17 годині 14 хвилин керував автомобілем марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , який відповідно до відомостей свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого 15 грудня 2021 року ТСЦ 8047, належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Сингента», виконував свої трудові обов`язки.

З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду».

За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець.

Відповідно до вимог ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Згідно приписів ч. 1 ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству;

предмети ритуальної належності - вироби, що є атрибутами поховання та облаштування могили (колумбарної ніші).

У ч. ч. 1-4 ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу» передбачено, що особа, яка зобов`язалася поховати померлого, на підставі свідоцтва про смерть звертається згідно із статтею 8 цього Закону до сільського голови або ритуальної служби з приводу укладення відповідного договору-замовлення на організацію та проведення поховання. Ця особа має право вибирати виконавців послуг серед суб`єктів господарської діяльності, які уклали договори із сільським головою або ритуальною службою про надання цих послуг. Ритуальні послуги надаються за плату згідно з договором-замовленням, крім випадків, передбачених законом. Виконавець може надавати ритуальні послуги, визначені необхідним мінімальним переліком окремих видів ритуальних послуг. Цей перелік затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Суб`єкти господарювання можуть самостійно на підставі звернення осіб, які зобов`язалися поховати померлого, виготовляти та реалізовувати предмети ритуальної належності, якщо вони відповідають вимогам нормативно-правових актів та затвердженій вартості, де це передбачено законодавством.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

07 березня 2024 року цивільним позивачем ОСОБА_4 до суду подані докази витрат на поховання в сумі 75925 грн, що складаються з витрат на придбання вінків на суму 1800 грн згідно накладної, виданої 23 листопада 2022 року приватним підприємцем ОСОБА_20 , на придбання предметів ритуальної належності на суму 9125 грн згідно накладної, виданої 23 листопада 2022 року приватним підприємцем ОСОБА_20 , та витрат на придбання пам`ятника на суму 65000 грн згідно накладної № 10 від 02 листопада 2023 року, виданої приватним підприємцем ОСОБА_21 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що слід стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» на користь ОСОБА_4 75925грн витрат на поховання.

Згідно вимог п. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років).

Позивач ОСОБА_6 просить стягнути з ОСОБА_9 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» 127556,30 грн. шкоди, завданої втратою годувальника.

Разом з тим, згідно письмових пояснень Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» № 1020 від 23 вересня 2023 року встановлено, що страховою компанією ОСОБА_6 виплачено 130868,40 грн страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника. Вказана сума перевищує суму, про стягнення якої просить цивільний позивач. За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_6 до ОСОБА_9 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» про стягнення шкоди, завданої втратою годувальника, задоволенню не підлягають.

З приводу заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Так, статтею 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає точних критеріїв майнового виразу фізичних страждань, переживань, душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням, тому її розмір може мати суто умовний вираз. Разом з тим, такий повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року № 752/17832/14-ц визначено, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення стосунків з людьми, які його оточують, інших негативних наслідків морального характеру.

Компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм законодавства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 1 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц). Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 22 лютого 2005 року у справі «Новоселецький проти України» (Novoseletskiy v. Ukraine, заява № 47148/99).

Сталою судовою практикою визначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, що зазначено у постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 372/3192/18.

У постанові від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду зазначила, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Також у цій постанові зазначено, що відбувається такий розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 вказано, що при визначенні грошової суми компенсації моральної шкоди враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставини, які мають істотне значення, вимоги розумності й справедливості. В деяких випадках в законодавстві визначено мінімальний розмір моральної шкоди. При цьому розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц).

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 3 серпня 2022 року у справі № 607/11755/20 суд узяв до уваги, що позивачі зазнали душевних страждань у зв`язку зі смертю сина; втрата рідної людини є найвищою немайновою втратою, яка не підлягає відновленню; позивачі позбавлені можливості матеріальної та моральної підтримки сина в подальшому своєму житті та в старості; відновити попередній стан життя позивачів неможливо.

Суд, зважаючи на обставини справи, приписи цивільного законодавства, правові позиції Верховного Суду, приходить до висновку, що потерпілі дружина загиблого ОСОБА_4 , матір загиблого ОСОБА_5 , сини загиблого ОСОБА_7 та ОСОБА_6 зазнали глибоких душевних страждань в зв`язку із смертю ОСОБА_11 , яка є найвищою майновою втратою, що не підлягає відновленню, відновити попередній стан життя цивільних позивачів неможливо. Тому, суд вважає, що заявлені вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню з урахуванням сум, виплачених потерпілим Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка», в розмірі по 700000 грн. кожному з цивільних позивачів, котрі підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента», що повністю відповідає принципам розумності, виваженості, справедливості і адекватності отриманим стражданням.

Керуючись ст. ст. 349, 368, 369-371, 373-376 КПК України,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, та призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Обрати ОСОБА_9 запобіжний захід до вступу вироку в законну силу особисте зобов`язання.

Строк відбування покарання рахувати ОСОБА_9 з моменту затримання.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь держави 7332 грн 48 коп. витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Цивільні позови ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» залишити без розгляду.

Цивільні позови ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_6 до ОСОБА_9 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» (місце знаходження 03022, м. Київ, вул. Козацька, 120/4) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , жительки АДРЕСА_6 грн витрат на поховання та 700000 грн моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» (місце знаходження 03022, м. Київ, вул. Козацька, 120/4) на користь ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_6 , жительки АДРЕСА_7 грн моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» (місце знаходження 03022, м. Київ, вул. Козацька, 120/4) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний код НОМЕР_7 , жителя АДРЕСА_7 грн моральної шкоди.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сингента» (місце знаходження 03022, м. Київ, вул. Козацька, 120/4) на користь ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний код НОМЕР_8 , жителя АДРЕСА_7 грн моральної шкоди.

В задоволенні решти позовів відмовити.

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області № 688/3169/22 від 10 листопада 2022 року на автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить на праві власності ТОВ «Сингента».

Після набрання вироком законної сили скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області № 688/3169/22 від 10 листопада 2022 року на мотоблок марки «Кентавр» моделі «МБ107ОД», який належить на праві власності ОСОБА_11 .

Речові докази:

автомобіль марки «Toyota» моделі «RAV-4 Hybrid», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який перебуває на зберіганні на території спеціального майданчику для тимчасового зберігання затриманого автотранспорту м. Шепетівка по вул. Старокостянтинівське шосе, 31, - повернути ТОВ «Сингента», юридична адреса м. Київ Голосіївський район, вул. Козацька, буд. 120/4;

мотоблок марки «Кентавр» моделі «МБ107ОД», який перебуває на зберіганні ОСОБА_4 , - залишити у власності ОСОБА_4 , жительки АДРЕСА_8 .

Вирок суду може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1