ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2763/24 Справа № 225/67/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати у кримінальних справах Дніпровського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі спеціального судового провадження в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0004344 від 13.11.2023 року, за апеляційною скаргою захисника адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 02 липня 2024 року, якою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Донецька Донецької області, громадянку України, раніше не судиму, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень та призначено покарання: - за ч. 2 ст. 110 КК України у виді позбавлення волі строком на десять років, з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна; - за ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України у виді позбавлення волі строком на десять років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних із наданням публічних послуг, виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій строком на п`ятнадцять років, з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна.

На підставі ч.ч. 1, 2 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі строком на дванадцять років, з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних із наданням публічних послуг, виконанням організаційно розпорядчих та адміністративно господарських функцій строком на п`ятнадцять років, з конфіскацією всього належного їй на праві власності майна.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати на проведення експертизи в розмірі 5735,52 гривні.; вирішено питання щодо арешту майна, -

в с т а н о в и л а:

вироком суду ОСОБА_8 визнана винною за наступних обставин: Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки 24.08.1991 схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16.07.1990 вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди. Україна самостійно визначає адміністративно-територіальний устрій та порядок утворення національно-адміністративних одиниць.

Рішенням Конституційного Суду України № 3-зп від 11.07.1997 зазначено, що засади конституційного ладу в Україні закріплені у розділах І, ІІІ та ХІІІ Основного Закону України - Конституції України.

Зокрема, положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Відповідно до ст. 5 Конституції України, носієм суверенітету і єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Відповідно до Рішень Конституційного Суду № 6-рп/2005 від 05.10.2005,

№ 6-рп/2008 від 16.04.2008 зазначені норми визначають, що влада народу є первинною, єдиною і не відчуженою та здійснюється народом шляхом вільного волевиявлення через вибори, референдум, інші форми безпосередньої демократії у порядку визначеному Конституцією та законами України, через органи державної влади та органи місцевого самоврядування, сформовані відповідно до Конституції та законів України. Тільки народ має право безпосередньо шляхом всеукраїнського референдуму визначати конституційний лад в Україні, який закріплюється Конституцією України, а також змінювати конституційний лад внесенням змін до Основного Закону України в порядку, встановленому його розділом XIII.

Стаття 6 Конституції України передбачає, що державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 17, ч. 1 ст. 65 Конституції України захист незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України є справою всього Українського народу та обов`язком громадян України, а на території України забороняється створення і функціонування будь-яких збройних формувань, не передбачених законом.

Статтями 69, 72 та 73 Конституції України передбачено, що народне волевиявлення здійснюється через вибори, референдум та інші форми безпосередньої демократії. Всеукраїнський референдум призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їхніх повноважень, встановлених цією Конституцією. Виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Статтями 132, 133 Конституції України визначено, що територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території, поєднання централізації і децентралізації у здійсненні державної влади, збалансованості і соціально-економічного розвитку регіонів, з урахуванням їх історичних, економічних, екологічних, географічних і демографічних особливостей, етнічних і культурних традицій. До системи адміністративно територіального устрою України входить АР Крим, області, зокрема, Донецька область, а також райони, міста, райони у містах, селища і села.

У березні квітні 2014 року в м. Донецьку та інших населених пунктах Донецької області розпочалася збройна агресія Російської Федерації шляхом неоголошених та прихованих вторгнень підрозділів збройних сил та інших силових відомств Російської Федерації, організації та підтримки терористичної діяльності та діяльності, направленої на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

Так, 07.04.2014 у м. Донецьку Донецької області видано «Акт о провозглашении государственной самостоятельности Донецкой народной республики», яким публічно закликано місцеве населення до проведення 11.05.2014 так названого «загального обласного референдуму» на території Донецької області з питання визнання державної самостійності «ДНР» та чинення збройного опору державній владі України, військовим підрозділам Міністерства оборони України та Міністерства внутрішніх справ України. При цьому протягом квітня травня 2014 року в окремих містах Донецької області організовано та проведено низку мітингів з метою привернення уваги та схилення громадян України з числа місцевих мешканців до визнання державної самостійності «ДНР».

За таких обставин 11.05.2014 в окремих містах та районах Донецької області всупереч законодавству України проведено так названий «загальний обласний референдум», за результатами якого 12.05.2014 проголошено про суверенітет «ДНР» на території Донецької області.

Надалі представниками самопроголошеної «ДНР», які контролюються окупаційною адміністрацією Російської Федерації, з числа своїх громадян та місцевого населення області сформовано політично управлінські (т.зв. «органи державної влади ДНР») та силові органи.

Так, на учасників органів силового блоку покладено обов`язки підтримки збройної агресії Російської Федерації та вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, зокрема шляхом:

- систематичної організації та здійсненні актів застосування збройної сили проти держави України у особі Збройних Сил України, інших військових формувань, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції України, зокрема шляхом ведення збройного опору, незаконної протидії та перешкоджання виконанню їх службових обов`язків, обстрілів населених пунктів тощо;

- створення не передбачених законом озброєних підрозділів та участь у їх діяльності;

- вербування нових учасників до складу силового блоку «ДНР» та, організація їх у групи, навчання, озброєння та керівництво їхніми діями;

- захоплення населених пунктів, будівель, військових частин та інших об`єктів на території Донецької області з метою їх виводу з-під контролю органів державної влади України та їх включення до самопроголошеного псевдодержавного утворення «ДНР»;

- захоплення чи заволодіння у інший спосіб зброєю, боєприпасами, вибуховими речовинами, військовою технікою, транспортними засобами з метою оснащення незаконних збройних формувань, які вчиняють дії, направлені на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- координації та узгодження своїх дій з діями регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, з метою спільного та ефективного протистояння Збройним Силам України, іншим військовим формуванням;

- блокування виконання правоохоронними органами та підрозділами Збройних Сил України передбачених Конституцією та законодавством України функцій на тимчасово окупованій території України;

- силового подолання опору цивільного населення окупаційній адміністрації шляхом фізичної розправи та незаконного позбавлення волі;

- силової підтримки учасників органів політичного та управлінського блоку незаконних утворень «ДНР», захопленні, укріпленні та охороні зайнятих ними будівель та споруд.

Водночас, на учасників органів політичного блоку покладено обов`язки підтримки збройної агресії Російської Федерації та вчинення дій, направлених на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, шляхом:

- створення та участі в діяльності окупаційної адміністрації Російської Федерації, яку складають її державні органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, та підконтрольні Російській Федерації самопроголошені органи, які узурпували виконання владних функцій на тимчасово окупованих територіях Донецької області;

- видачі нормативно-правових актів від імені окупаційної адміністрації Російської Федерації та самопроголошених органів влади «ДНР»;

- проведення агітаційної роботи серед населення щодо діяльності псевдодержавного утворення «ДНР» з метою схиляння їх до участі у вказаній організації, приховування факту збройної агресії Російської Федерації проти України, отримання підтримки власної діяльності серед мешканців східних регіонів України;

- організація збору, отримання матеріальної і фінансової допомоги від інших учасників організації та осіб, лояльно налаштованих до їх діяльності, а також її розподілу;

- налагодження взаємодії з незаконним псевдодержавним утворенням «ДНР» та її лідерами з метою координації дій, спрямованих на насильницьку зміну конституційного ладу України;

- налагодження взаємодії з прихильниками злочинної діяльності, що перебувають за кордоном з метою координації дій, отримання матеріальної і гуманітарної допомоги та озброєння, а також залучення іноземних громадян для протидії правоохоронним органам та Збройним Силам України;

- координація та узгодження своїх дій з радниками та інструкторами Російської Федерації, з метою спільного та ефективного протистояння Збройним Силам України, іншим військовим формуванням, та вчинення умисних дій, спрямованих на зміну меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України;

- налагодження взаємодії з місцевими та закордонними засобами масової інформації з метою їх використання для агітації, висвітлення діяльності «ДНР», дискредитації діяльності органів державної влади України та осіб, задіяних у ході проведення антитерористичної операції і заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, стримування і відсічі російської збройної агресії в Донецькій та Луганській областях, та формування думки серед населення про законність власних дій;

- надання матеріальної та організаційної допомоги учасникам силового блоку «ДНР» для забезпечення їх протиправної діяльності;

- забезпечення учасників «ДНР» транспортом, символікою, агітаційними матеріалами тощо.

При цьому, кожний учасник органів політичного та силового блоків «ДНР» (у т. ч. які долучалися в подальшому до їх складу) усвідомлював, що головним їх завданням є підтримка збройної агресії Російської Федерації та зміна меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України.

В результаті вищезазначених подій значна кількість території та населених пунктів Донецької області протягом квітня вересня 2014 року опинилась під контролем регулярних з`єднань і підрозділів збройних сил та інших військових формувань Російської Федерації, підпорядкованих і скеровуваних ними російських радників та інструкторів, окупаційних адміністрацій Російської Федерації на території Донецької області, які Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» № 254-VIII від 17.03.2015 та Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» № 1680-VII від 16.09.2014 визнані тимчасово окупованими територіями.

Одночасно, з метою зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, на тимчасово окупованій частині Донецької області з числа представників політичного блоку «ДНР» створено органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованими територіями України, які узурпували виконання владних функцій, та, згідно з Законом України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» № 2268-VIII від 18.01.2018, є органами окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Так, 15.12.2015 на тимчасово окупованій території Донецької області представниками так званої «ДНР» прийнято документ з ознаками нормативності «конституцію Донецької народної республіки». Відповідно до вказаного документу, одним із так званих «органів влади ДНР» є «народна рада Донецької народної республіки парламент Донецької народної республіки», котрий є постійно діючим вищим та єдиним законодавчим (представницьким) органом державної влади «Донецької Народної Республіки», обирається на чотири роки та складається із 100 депутатів.

До повноважень вказаного «органу», відповідно до так званої «конституції ДНР», серед іншого, входять:

- прийняття «Конституції Донецької Народної Республіки» та «законів Донецької Народної Республіки», внесення до них змін;

- прийняття «постанов Народної Ради Донецької Народної Республіки» та внесення до них змін;

- встановлення адміністративно-територіального устрою «Донецької Народної Республіки» та порядку його зміни;

- розгляд питань щодо зміни кордонів «Донецької Народної Республіки»;

- призначення референдуму «Донецької Народної Республіки»;

- затвердження угоди про зміну кордонів «Донецької Народної Республіки».

Місцем розташування вказаного псевдоргану є:

АДРЕСА_2 лютого 2022 року керівники російських окупаційних адміністрацій на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей звернулися до Президента Російської Федерації з проханням визнати незалежність так званих Донецької та Луганської народних республік.

В цей же день, Президент Російської Федерації скликав позачергове засідання Ради безпеки Російської Федерації, де обговорено питання щодо доцільності визнання незалежності Донецької та Луганської народних республік.

Службові особи з числа вищого керівництва РФ, які входять до складу Ради безпеки РФ, публічно підтримали звернення Державної думи РФ та заявили про необхідність визнання Президентом РФ незалежності «Донецької народної республіки» та «Луганської народної республіки», а одним із основних аргументів для прийняття такого рішення членами Ради безпеки РФ було проживання на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей громадян Російської Федерації, у кількості понад 800 тисяч осіб, а також понад 1,2 мільйонів осіб, котрі подали документи на громадянство РФ.

Цього ж дня Президент Російської Федерації підписав указ про визнання незалежності Донецької народної республіки та Луганської народної республіки.

У подальшому, президент Російської Федерації (далі - РФ), а також інші невстановлені на цей час досудовим розслідуванням представники влади РФ, діючи всупереч вимогам п. п. 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч. 4 ст. 2 Статуту ООН і Декларацій Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 09.12.1981 № 36/103, від 16.12.1970 № 2734 (ХХV) від 21.12.1965 № 2131 (ХХ), від 14.12.1974 № 3314 (ХХІХ), віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил РФ (далі по тексту - ЗС РФ) на територію України.

24.02.2022 на виконання вищевказаного наказу військовослужбовці ЗС РФ шляхом збройної агресії, із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію Україну через державні кордони України в Автономній республіці Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській, інших областях та здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти та здійснили окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово був продовжений.

Як наслідок, агресія ЗС РФ та інших військових формувань, що діють на їх боці, призвела до тимчасової окупації частини території Донецької області.

Громадянка України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усвідомлюючи вищенаведені обставини, діючи умисно, у невстановлений органом досудового розслідування час, але не пізніше 19.11.2018, була обрана на так званих «виборах до народної ради ДНР» так званим «депутатом народної ради ДНР».

19.09.2022, більш точний час не встановлено, до «голови ДНР», стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження, головою так званої «громадської палати ДНР», стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, направлено звернення з ініціативою проведення на тимчасово окупованій території Донецької області так званого «референдуму» з питання приєднання до Російської Федерації на правах адміністративно-територіальної одиниці РФ (далі референдум).

На підставі вказаного звернення, 20.09.2022, більш точний час не встановлений, у будівлі так званої «адміністрації Пролетарського району м. Донецька ДНР», за адресою: Донецька область, м. Донецьк, Пролетарський район, вул. Героїв Сталінграду, 1, головою «народної ради ДНР», стосовно якого досудове розслідування триває в рамках іншого кримінального провадження, скликано та проведено позачергове засідання так званої «народної ради ДНР», у якому прийняла участь ОСОБА_8 , під час якого винесено на розгляд та одноголосно прийнято так званий «Закон «Про референдум Донецької Народної Республіки щодо питання про входження до складу Російської Федерації на правах суб`єкта РФ» та «Постанову про призначення такого референдуму», а так званий «Голова ДНР», підписав даний «закон», чим ввів його у дію. ОСОБА_8 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, як «депутат народної ради ДНР» особисто схвально проголосувала за його прийняття, шляхом підняття руки.

У подальшому, не пізніше 20.09.2022, на виконання вказаного документу так званою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », стосовно голови та членів якої здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні, організовано процес проведення зазначеного «референдуму», запланованого з 23.09.2022 по 27.09.2022 на усій тимчасово окупованій території Донецької області та на так званих «закордонних дільницях» та території РФ, що фактично розпочався о 08 год. 00 хв. 23.09.2022 та закінчився 27.09.2022 о 18 год. 00 хв. За результатами «референдуму» представники « ІНФОРМАЦІЯ_3 » оголосили, що за приєднання тимчасово окупованої території Донецької області до РФ проголосувало 99,23 %.

Як наслідок, 30.09.2022 президент РФ ініціював зустріч із так званими «головами республік», а фактично тимчасово окупованих території Донецької, Луганської, Запорізької та Херсонської областей, у тому числі із так званим «головою ДНР», у м.Москва РФ, більш точні місце та час не встановлені, в ході якої публічно визнав результати так званих «референдумів», у тому числі на тимчасово окупованій території Донецької області.

Під час вказаної зустрічі 30.09.2022, перебуваючи у м. Москва РФ, більш точні час та місце не встановлено, так званий «голова ДНР» та президент РФ підписали так званий «Договір між Російською Федерацією та Донецькою Народною Республікою про прийняття в Російську Федерацію Донецької Народної Республіки та про створення в складі Російської Федерації нових суб`єктів», чим порушили територіальну цілісність України у кордонах, визначених Конституцією України.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок щодо ОСОБА_8 скасувати, ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю скоєння нею злочинів, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував, що під час розгляду справи не встановлено жодних належних та допустимих доказів для визнання ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 110, ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 111-1 КК України, із дотриманням стандарту доказування «поза розумним сумнівом».

Вказує, що під час розгляду справи судом першої інстанції не встановлено факту вчинення ОСОБА_8 дій, метою яких є зміна меж території та державного кордону України, на порушення порядку, встановленого Конституцією України, жодним чином не доведено наявності прямого умислу, як обов`язкової складової складу злочину,спрямованого на настання відповідних наслідків, так само як і наявності кваліфікуючої ознаки, передбаченої ч. 2 ст.110 КК України (попередньої змови групою осіб).

Крім того, вказує, що з досліджених судом першої інстанції доказів не вбачається, що ОСОБА_8 брала участь в організації незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, за попередньою змовою групою осіб.

Звертає увагу, що у протоколах від 23.09.2022 року зафіксовані лише дві особи ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . Більш того, ані відомостей, ані інших даних стосовно ОСОБА_8 цей протокол не містить,що було безспірно встановлено під час його дослідження в судовому засіданні. Протокол огляду мережі Інтернет від 23.09.2022р., не містить жодної інформації про ОСОБА_8 і про вчинення нею будь-яких кримінальних правопорушень. Протокол огляду мережі Інтернет від 16.03.2023р. жодним чином не доводить обставини, які підлягають доказуванню при розгляді даного кримінального провадження, оскільки містить в собі лише фотозображення, на яких не зрозуміло де і хто саме зображений. Протокол огляду мережі Інтернет від 16.03.2023р. містить відомості лише відносно ОСОБА_11 та ОСОБА_12 інформація про ОСОБА_8 відсутня. Протокол огляду мережі Інтернет від 25.10.2023р., яким оглянуто договір від 30.09.2022р. однак ОСОБА_8 не має відношення до цього протоколу. Протокол огляду від 16.03.2023р. взагалі відсутній в матеріалах кримінального провадження, хоча і зазначений у Реєстрі досудового розслідування по кримінальному провадженню. У протоколі огляду від 02.11.2023р. зазначено, що ОСОБА_8 входить до складу комітету т.з. народної ради з кримінального та адміністративного законодавства.

Стверджує, що судом першої інстанції залишено поза увагою, що відомості, які містяться у вказаних протоколах взагалі не стосуються особи обвинуваченої. А сторона обвинувачення не довела, що відомості, вказані у вищенаведених документах стосуються саме ОСОБА_8 , з такими самими анкетними даними (дату та місце народження,адресу реєстрації, проживання і т.д.).

Звертає увагу, що Дзержинським міським судом Донецької області також не враховано, що в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які офіційні документи ОСОБА_8 (паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, посвідчення водія та т.і.), з яких би можна було встановити дійсну зовнішність обвинуваченої. Ані суд, ані сторона обвинувачення, ані вона, як її захисник, не знають достеменно, як вона виглядає. А за таких обставин, можна стверджувати, що будь-яка особа є ОСОБА_8 .

Вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою те, що 23.03.2023р. по кримінальному провадженню № 0006401 (з якого в подальшому виділено матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_8 ), на підставі відповідної постанови було продовжено строки досудового розслідування до 05 травня 2023 року. Проте, в межах вказаного строку досудове розслідування закінчене не було, а отже, обвинувальний акт був направлений до суду поза строками досудового розслідування, і відповідно зібрані докази не є належними та допустимими, а справа підлягає закриттю.

Зазначає, що в основу обвинувального вироку покладений висновок експерта 08.12.2023р. № 415, однак вказаний висновок відсутній у реєстрі досудового розслідування, більш того експертизу призначено в іншому кримінальному провадженні

Обвинувачена ОСОБА_8 до судового засідання не з`явилась, про час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлена за правилами передбаченими ст. 297-1 КПК України. Розгляд кримінального провадження проведений в порядку спеціального судового провадження.

Заслухавши суддю доповідача, захисника адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила про скасування судового рішення та виправдання ОСОБА_8 , прокурора, яка заперечувала проти аргументів сторони захисту та вважала прийняте судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається зі змісту вироку суду першої інстанції, він відповідає приписам ст.370 КПК України.

Перевіряючи вирок місцевого суду, ухвалений в рамках спеціального судового провадження, в частині визнання обвинуваченої ОСОБА_8 винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених чч.2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, є законним та обґрунтованим.

Порушень вимог КПК України, які б слугували підставами для зміни чи скасування вироку, апеляційним судом не встановлено. Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються наявними доказами, які судом безпосередньо досліджувались під час судового розгляду.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 відповідають фактичним обставинам справи, зібраним та перевіреним під час судового засідання доказам та є правильними.

Доводи апеляційної скарги захисту про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, апеляційним судом не знайшли свого підтвердження в ході перегляду вироку у вказаному кримінальному провадженні та спростовуються виходячи з наступного.

Судом оцінено всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченою ОСОБА_8 кримінального правопорушення, у матеріалах кримінального провадження наявні докази, досліджені безпосередньо судом, а саме:

оглядом телеграм каналу « ІНФОРМАЦІЯ_4 » від 22.09.2022 року;

протоколом огляду від 23.09.2022 та скріншотів до нього, вбачається, що при огляді Інтернет відеохостингу за назвою « ІНФОРМАЦІЯ_5 », де зафіксований процес «чрезвычайного пленарного заседания народного совета ДНР»;

рапортом старшого оперуповноваженого в ОВС 1 управління (з дислокацією у м. Краматорськ) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях встановлено, що на даному т.зв. "чрезвичайному пленарному засіданні народної ради ДНР" була присутня т.зв. "депутат народної ради ДНР" обвинувачена ОСОБА_8 ;

протоколом огляду від 23.09.2022 та скріншотів до нього, об`єктом огляду є публікації «Депутатская фракция «Донецкая Республика» в НС ДНР» та «Депутаты фракции « ІНФОРМАЦІЯ_6 » у мережі Інтернет, чим встановлено, що обвинувачена ОСОБА_8 (російською мовою ОСОБА_8 ) є членом Комітету Народної Ради ДНР «російською мовою член Комитета Народного Совета ДНР з кримінального та адміністративного законодавства, АДРЕСА_3 ;

протоколом огляду від 25.10.2022 та скріншотів до нього, яка являє собою інформаційний ресурс із нормативно правовими актами РФ з назвою «официальный интернет портал правовой информации»;

протоколом огляду від 16.03.2023 та скріншотів до нього, в даній статті мається інформація про те, що т.зв. «народною радою ДНР» розглянуто та проголосовано за так званий закон «О референдуме Донецкой Народной Республики по вопросу о вхождении в состав Российской Федерации на правах субъекта Российской Федерации». Під текстом статті містяться зображення присутніх під час голосування осіб з іншого ракурсу;

протоколом огляду від 16.03.2023 та скріншотів до нього, об`єктом огляду є сайт так званої «народної ради ДНР», де виявлений список так званих депутатів народної ради діючого скликання та у іншій вкладці першого скликання. У обох списках депутатів розділено за так званими «общественными движениями»: « ОСОБА_13 » та «Свободный Донбасс», які за своєю суттю схожі на фракції у легітимних парламентах.

протоколом огляду від 16.03.2023 та скріншотів до нього, де виявлено відеозапис, який являє собою уривок сюжету новин щодо підписання так званих «договорів» між РФ та відповідно т.зв. «ДНР», «ЛНР», Запорізькою та Херсонською областями про входження до складу РФ на правах суб`єкта федерації.

протоколом огляду від 02.11.2023 та скріншотів до нього, об`єктом огляду є нормативно правовий т.зв. ДНР № ІІ-256П-НС від 21.02.2020, яким депутат Народної Ради ДНР ОСОБА_8 введено до складу Комітету Народної Ради з кримінального та адміністративного законодавства;

Висновком експерта № 415 від 08.12.2023 встановлено, що у електронному файлі «Коваленко Н.Ю..pdf», тобто вищенаведених файлах, зображена одна й та ж сама особа.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції всебічно, повно й неупереджено дослідженні всі докази, надані сторонами провадження, яким судом надана оцінка з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, а тому оскаржений вирок відповідає вимогам КПК України.

Доводи захисника щодо недоведеності вини ОСОБА_8 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях спростовуються належними та допустимими доказами, які обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку. Так, протоколами огляду інтернет мережі, щодо діяльності органу, який діє на тимчасово окупованій території України, встановлено поза розумним сумнівом, що саме ОСОБА_8 вчинила дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою групою осіб, а також в участі в організації незаконного референдуму на тимчасово окупованій території, за попередньою змовою групою осіб.

Твердження захисника, що не встановлено факту вчинення ОСОБА_8 дій, метою яких є зміна меж території та державного кордону України, є хибними, оскільки остання будучи так званим «депутатом народної ради ДНР», сприяла діяльності злочинній організації, діяльність якої й направлена на зміну меж території та державного кордону України. При цьому, сумніву, що саме ОСОБА_8 зафіксована за заходах з організації референдуму та інших заходах так званої «ДНР», у колегії суддів не виникає, оскільки підтверджено належними та допустимими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Доводи сторони захисту, що обвинувальний акт направлений до суду поза межами строку досудового розслідування, спростовується реєстром матеріалів досудового розслідування, відповідно до якого, досудове розслідування продовжене до 05.05.2023 року, при цьому постановами слідчого досудове розслідування неодноразово зупинялось та відновлювалось, а тому прокурор звернувся з обвинувальним актом до суду в межах строку досудового розслідування.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду про необґрунтованість доводів сторони захисту, про недопустимість висновків експерта №415, оскільки експертиза проведена в іншому кримінальному провадженні. Так постановою прокурора від 13.11.2023 року виділені в окреме провадження (ЄРДР 0004344) матеріали кримінального провадження (ЄРДР 0006401), в тому числі постанова про призначення судової портретної експертизи від 13.11.2023 року.

Висновок експертом складений вже після виділення матеріалів 08.12.2023 року та долучений до матеріалів виділеного кримінального провадження внесеного в ЄРДР 0004344.

Вказані обставини не суперечать нормам КПК України, а тому висновок експерта №415 від 18.12.2023 року є належним та допустимим доказом, який вказує, що саме ОСОБА_8 приймала участь в організації референдуму та інших заходах на тимчасово окуповані території України, чим сприяла зміні меж території та державного кордону України.

Твердження захисник про відсутність офіційних документів ОСОБА_8 в матеріалах кримінального провадження не впливає на доведеність вини останньої, оскільки по даному кримінальному провадженню здійснювалось спеціальне досудове розслідування та розгляд проводився за правилами спеціального судового провадження (in absentia). Отже, матеріали кримінального провадження, у зв`язку з відсутністю обвинуваченої, не можуть містити її особистих офіційних документів, між тим, матеріалами кримінального провадження беззаперечно доведено, що саме ОСОБА_8 зафіксована на записах, зокрема відео- фото файлами та надписами з першоджерела.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції про винуватість обвинуваченої ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 110, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 111-1 КК України, належним чином обґрунтовані та вмотивовані, підстав для скасування вироку, про що просить захисник в апеляційній скарзі, колегія судів не знаходить.

Порушень процесуального порядку збирання наведених у вироку доказів за матеріалами провадження не встановлено та судом правильно вирішено питання про їхню належність і допустимість.

Судовий розгляд проведено з дотриманням вимог ст.337 КПК України, в межах пред`явленого обвинувачення, та діям обвинуваченої дано правильну юридичну оцінку.

Крім того, аналогічні доводи захисту, викладені в апеляційний скарзі, були предметом розгляду судом першої інстанції, який з дотриманням вимог КПК України перевірив зазначені в ній твердження, проаналізував їх, дав на них вичерпну відповідь, зазначивши у вироку достатні підстави їх відхилення.

Відповідно до вимог ст.65 КК України при призначенні покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

З вироку суду вбачається, що при обранні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_8 суд взяв до уваги характер і ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, дані про особу обвинуваченої, яка вчинила злочини проти основ національної безпеки України, раніше не судима, на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога не перебуває.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої судом не встановлено, обставиною, яка обтяжує покарання, суд визнав скоєння кримінальних правопорушень з використанням умов воєнного стану

Приймаючи до уваги наведені обставини в сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що призначене обвинуваченій ОСОБА_8 покарання є необхідне і достатнє для її виправлення і попередженню вчинення нових злочинів.

На думку колегії суддів вказаний строк покарання відповідає ступеню вчиненого кримінального правопорушення із точки зору його справедливості, розумності та достатності, а вирок в цій частині належним чином мотивований.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого необхідно відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Тих істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачені ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 408, 409, 419, 424, 426 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 , діючої в інтересах обвинуваченої ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 02 липня 2024 року щодо ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді