ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області про вирішення питання підсудності кримінального провадження № 0000505 у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А :

04 листопада 2024 року до Дніпровського апеляційного суду надійшло вищезазначене подання Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, в обгрунтування якого суд першої інстанції зазначив, що 16 жовтня 2024 року у підготовчому засіданні під час обговорення питання щодо визначення підсудності даного кримінального провадження обвинувачений зауважив, що він є директором ДП НВО ПХЗ, тобто підприємства, у статутному капіталі якого частка державної власності дорівнює 100 відсотків.

Таким чином, кримінальне провадження № 0000505 від 23 вересня 2022 року: 1) стосується корупційного кримінального правопорушення, передбаченого приміткою статті 45 КК України; 2) наявна умова, передбачена пунктом 1 частини 5 статі 216 КПК України, а відтак у відповідності до ч. 1 ст. 33-1 КПК України дане кримінальне провадження предметно підсудне Вищому антикорупційному суду, а питання його підсудності підлягає вирішенню Верховним Судом за поданням апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали подання, колегія суддів вважає, що останнє не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, за правилами ч. 3 ст. 34 КПК України питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Згідно із ч. 1 ст. 33-1 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці ст. 45, ст. ст. 206-2, 209, 211, 366-1 КК, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК.

При цьому згідно з приміткою до ст. 45 КК корупційними кримінальними правопорушеннями відповідно цього Кодексу вважаються кримінальні правопорушення, передбачені ст. 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410 КК, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також кримінальні правопорушення, передбачені ст. 210, 354, 364, 364-1, 365-2, 368-369-2 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 216 КПК України Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження, зокрема, щодо злочинів, вчинених керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.

Положеннями п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК встановлено, що Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження, зокрема, в яких предмет кримінального правопорушення або розмір завданої шкоди у кримінальних правопорушеннях, передбачених ст. 191, 206-2, 209, 210, 211, 364, 410 КК, у дві тисячі і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення, якщо кримінальне правопорушення вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.

Із обвинувального акту вбачається, що Державне підприємство «Науково-виробниче об`єднання «Павлоградський хімічний завод» засноване 16 вересня 2003 року на державній формі власності, належить до сфери управління Міністерства з питань стратегічних галузей промисловості України, зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 . Наказом Державного космічного агентства України від 16.05.2028 року №12-кп ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначено на посаду генерального директора ДІ «НВО «ПХ3», з 16 травня 2018 року укладено контракт No 3 2018.

Як вбачається з подання, підставою для звернення із ним до суду апеляційної інстанції є зокрема міркування суду про те, що згідно із обвинуваченням ОСОБА_5 , будучі директором ДІ «НВО «ПХ3», тобто службовою особою, вчинив шляхом зловживання своїм службовим становищем кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 191 КК України.

Колегія суддів із такими висновками погоджується, оскільки за наведених обставин дійсно є підстави вважати, що інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення згідно із приміткою до ст. 45 КК України має характер корупційного. Разом із тим, існування другої обов`язкової передумови для визнання даного кримінального провадження таким, що підсудне Вищому антикорупційному суду, а саме наявності щодо нього хоча б одної з умов, передбачених п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, судом не обгрунтоване.

Так, з ухвали суду від 16 жовтня 2024 року вбачається, що суд погодився із думкою обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисників про наявність у даному кримінальному провадженні умови, передбаченої п. 1 ч. 5 ст. 216 КК України, а саме того, що останній є керівником суб`єкта великого підприємництва, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.

Разом із тим, будь-які відомості про те, що ДІ «НВО «ПХ3» дійсно є суб`єктом саме великого підприємництва, в ухвалі та поданні відсутні, як не наведене і будь-яке обгрунтування даної обставини.

Умови, передбаченої п. 2 ч. 3 ст. 216 КПК України, у даному випадку не вбачається, оскільки згідно із обвинувальним актом розмір завданої інкримінованим кримінальним правопорушенням шкоди ч. 4 ст. 191 КК України, складає 245.293,61 грн, що не досягає межі у 2000 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на час вчинення кримінального правопорушення.

Умова, передбачена п. 3 с. 5 ст. 216 КК України, у даному випадку є нерелевантною, оскільки обвинуваченим не інкриміноване вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. 369, ч. 1 ст. 369-2 КК України.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що у поданні суду першої інстанції не наведене достатнє обгрунтування наявності підстав для звернення до Верховного Суду з поданням про визначення відсутності даного кримінального провадження, у зв`язку із чим у його задоволенні належить відмовити.

Керуючись ст. 34 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Подання Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області залишити без задоволення.

Кримінальне провадження № 0000505 у відношенні ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 2 ст. 332, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, - повернути до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області для здійснення судового розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________ ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3