Справа №212/7885/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження за №0000330 від 02.05.2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шумилів Бершадського району Вінницької області, українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця військової служби за призовом під час загальної мобілізації, який на час скоєння кримінального правопорушення зарахований у розпоряджання командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант»,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 409 КК України.

В підготовчому судовому засіданні брали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник - адвокат ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час загальної мобілізації, будучи зарахованим у розпоряджання командира військової частини НОМЕР_1 , яка дислокувалась за адресою: АДРЕСА_2 , у військовому званні «молодший сержант» діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки, бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, в умовах воєнного стану, з метою тимчасово ухилитися від несення обов`язків військової служби, мотивуючи це небажанням їх виконувати на певний період, 12.12.2023 року повідомив командуванню військової частини завідомо неправдиві відомості щодо поважності причин відсутності на військовій службі, а саме щодо знаходження останнього на лікуванні і найближчими часом планує повернутись до місця проходження служби для подальшого виконання обов`язків військової служби, тобто діючи шляхом обману, ухилявся від військової служби до 18.12.2023. Вільний час, що з`явився у зв`язку з цим, молодший сержант ОСОБА_3 використовував на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

З 19.12.2023 року по 28.12.2023 року молодший сержант ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування».

Після виписки 29.12.2023 року з КНП «Крижопільська окружна лікарня інтенсивного лікування» військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 молодший сержант ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, 30.12.2023 року прибув до пункту дислокації військової частини НОМЕР_1 , розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , з щирим каяттям у скоєному, повідомив про себе та вчинюване кримінальне правопорушення, чим припинив вчиняти кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 409 КК України, а саме ухилятися від військової служби, шляхом іншого обману, вчинюваного в умовах воєнного стану. При цьому, будь-яких підтверджуючих документів щодо поважності причин відсутності на службі в період з 12.12.2023 року по 18.12.2023 року молодший сержант ОСОБА_3 командуванню частини НОМЕР_1 не надав.

Вказане кримінальне правопорушення передбачає кримінальну відповідальність визначену ч.4 ст. 409 КК України, а саме: ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану.

25 липня 2024 року між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника ОСОБА_7 , укладено угоду про визнання винуватості, згідно якої ОСОБА_3 беззастережно визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України.

Сторони погодилися на призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 409 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України та призначити основне покарання , нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 409 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки та на підставі ч. 1 ст. 58 КК України замість призначеного покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахування в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив дану угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 просив вказану угоду затвердити і призначити узгоджену міру покарання, при цьому пояснив, що повністю розуміє права, надані йому законом, наслідки укладення та затвердження угоди, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, беззастережно визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України в обсязі обвинувачення, реально може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Захисник ОСОБА_7 в підготовчому судовому засіданні просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Суд, заслухавши учасників кримінального процесу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди; відповідно п. 2 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості; відповідно до п. 1, 3 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

У відповідності до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 409 КК України є тяжким злочином.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468-470, 472 КПК України, вимогам закону України про кримінальну відповідальність за ч. 4 ст. 409 КК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженого покарання.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Окрім цього, обвинуваченому роз`яснено частини 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 409 КК України ухилення військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом іншого обману, вчинене в умовах воєнного стану.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно ст. 66 КК України - є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Перевіряючи покарання, узгоджене сторонами угоди, на відповідність вимогам КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є - тяжким злочином, а також враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який приймає безпосередню участь в забезпеченні, проведенні, і захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України шляхом відсічі збройної агресії з боку РФ проти України, раніше не судимий, позитивно характеризується за місцем служби, з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, визнання ним винуватості, а тому за наявності вказаних обставин, суд вважає за можливе призначити узгоджене покарання за ч. 4 ст. 409, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком 2 (два) роки. На підставі ч.1 ст. 58 КК України військовослужбовцю ОСОБА_3 замість призначеного покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахування в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що укладена угода про визнання винуватості обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає затвердженню.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374-376, 468 476 КПК України суд , -

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 липня 2024 року, укладену між прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисника адвоката ОСОБА_7 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України і призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 25.07. 2024 року покарання за ч. 4 ст. 409 КК України, із застосуванням ч. 1 ст.69 КК України, у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 58 КК України ОСОБА_3 замість призначеного покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі, призначити покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців строком на 2 (два) роки із відрахуванням в дохід держави 20 (двадцяти) відсотків із суми грошового забезпечення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1