Справа № 592/9370/21
Провадження № 1-кп/592/108/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2024 року м.Суми Ковпаківський районний суд міста Суми в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисників- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

законних представників неповнолітніх обвинувачених та осіб, відносно яких розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

обвинувачених - ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

осіб, відносно яких розглядається клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру - ОСОБА_17 та ОСОБА_18 ,

представника Служби у справах дітей СМР- ОСОБА_19 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 14.04.2021 відносно

ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, здобувача освіти Державного професійно-технічного навчального закладу "Сумський центр професійно-технічної освіти", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 189 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Суми, громадянина України, учень КУ Сумської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 13 ім. А.С. Мачуленка Сумської міської ради, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючий Німеччина, м. Бремен, раніше не судимого,

який скоїв суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 189 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

До Ковпаківського районного суду міста Суми надійшло клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні за ознаками суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , будучи малолітніми, 12.04.2021 близько 21 год. 20 хв. спільно з ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , знаходячись у парку ім. І. М. Кожедуба по АДРЕСА_4 , побачили раніше невідомого перехожого ОСОБА_20 . У цей час, домовившись між собою, ОСОБА_14 з ОСОБА_18 , підійшли до ОСОБА_20 та відвели його в сторону для розмови, куди підійшли ОСОБА_17 та ОСОБА_15 та стали позаду потерпілого, таким чином вчотирьох оточивши останнього.

Одразу після чого, ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , діючи відкрито, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою спільного збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді завдання майнової шкоди потерпілому та бажаючи настання таких наслідків, скориставшись малозначним приводом неналежного спілкування потерпілого з ними, шляхом погроз застосування насильства над потерпілим, обмеження його свободи пересування, слова та вираження поглядів, права мирно володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, спрямованими у майбутнє у разі невиконання їх вимог, бажаючи, щоб у потерпілого склалося враження, що якщо він протидіятиме їм або не виконає їх вимоги, то ці погрози будуть реалізовані, вимагали у ОСОБА_20 , належний останньому мобільний телефон, який потерпілий відмовився віддавати враховуючи, що він має інформаційну цінність для нього, через що у нього почали вимагати грошові кошти в сумі 4000 грн. з його банківського рахунку, які потерпілий, будучи обмежений в можливості чинити активний опір по причині значної чисельної переваги (четверо проти одного), відсутності відповідної фізичної підготовки та високої вірогідності отримання важких тілесних ушкоджень, значних матеріальних втрат та власне загрози його життю, погодився віддати.

У подальшому ОСОБА_14 спільно з ОСОБА_15 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, примусили ОСОБА_20 . прослідувати з ними до банкомату, розташованого по АДРЕСА_5 , де в період часу з 21:49 до 21:54 год. 12.04.2021 потерпілий з власного банківського рахунку зняв грошові кошти у сумі 4000 гривень та передав їх ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_15 , які останні розділили порівну між собою та зникли з місця вчинення злочину.

У судовому засіданні ОСОБА_18 визнав себе винним у скоєному, показав, що разом з хлопцями у парку зустріли раніше невідомого парня, який йшов з дівчиною, під приводом, що він їх штовхнув, почали просити компенсацію, побачили телефон, але потерпілий сказав, що не може його віддати, так як є подарунком, тоді вони потребували від нього гроші, вони всі разом пішли до банкомату, де він зняв 4000 грн, по 1000 грн. вони між собою поділили та втекли. Гроші в сумі 1000 грн. повернув.

Також ОСОБА_17 вину визнав повністю, не заперечував тих обставин, які вказані у клопотанні прокурора, щиро кається, 1000 грн. відшкодував потерпілому .

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив застосувати до ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , примусові заходи виховного характеру, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, у вигляді передачі його під нагляд батькам, а саме матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на 2 роки.

Застосувати до ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи виховного характеру, на підставі п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України, у вигляді передачі його під нагляд директора Державного професійно- технічного навчального закладу «Сумський центр професійно-технної освіти», строком на 2 роки.

Представник навчального закладу Державного професійно-технічного навчального закладу "Сумський центр професійно-технічної освіти", де навчається ОСОБА_21 та є його законним представником директор ОСОБА_22 , надав суду витяг з протоколу засідання педагогічної ради закладу та клопоче перед судом про передачу ОСОБА_23 на поруки педагогічному колективу закладу освіти. (а.с.172 т.3)

Захисники ОСОБА_24 та ОСОБА_8 , а також законні представники неповнолітніх не заперечували проти застосування до неповнолітніх зазначених примусових заходів виховного характеру.

Оцініючи усі докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , кожного окремо, містяться ознаки суспільно небезпечного діяння, що підпадають під ознаки діяння, передбаченого ст.189 ч.2 КК України, так як скоїли вимагання (вимогу передачі майна, належного потерпілому ОСОБА_20 , з погрозою насильства над потерпілим, обмеженням його прав та свобод), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Заслухавши пояснення неповнолітніх ОСОБА_18 та ОСОБА_17 , які на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння не досягли віку кримінальної відповідальності, їх законних представників, захисників, представника служби у справах дітей, враховуючи думку прокурора про задоволення клопотання, перевіривши докази та інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд прийшов до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно ст. 22 КК України не досягнули віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність, згідно їх копій свідоцтв про народження. (а.с. 28, 41 т.3)

Відповідно до п.2,5, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15 травня 2006 року, примусові заходи виховного характеру застосовують лише у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч.1 ст. 97 КК України, до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч.2 ст.97 КК України) та при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч.1 ст.105 КК України.

Передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.

Відповідно до ч.2 ст.97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ч.2 ст.105 КК України, суд застосовує і до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

У даному випадку суд, враховуючи дані про особу умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього ОСОБА_18 , його ставлення до вчиненого, суд відповідно до п.3 ч.2 ст.105 КК України, застосовує до неповнолітнього ОСОБА_18 такі примусові заходи виховного характеру, як передачу його під нагляд батьків, а саме матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Також, враховуючи дані про особу умови життя, виховання і поведінку неповнолітнього ОСОБА_17 , його ставлення до вчиненого, суд відповідно до п.3 ч.2 ст.105 КК України, застосовує до неповнолітнього ОСОБА_17 такі примусові заходи виховного характеру, як передачу його під нагляд особі, яка замінює батьків, які померли в ході розгляду кримінального провадження, а саме директора Державного професійно-технічного навчального закладу "Сумський центр професійно-технічної освіти» ОСОБА_22 .

Цей захід виховного характеру за своєю суттю припускає встановлення контролю і посилення виховного впливу з боку тих осіб, що були зобов`язані на підставі сімейних відносин його здійснювати і мали реальну можливість позитивно впливати на неповнолітнього та поведінку. Саме тому ці заходи можуть застосовуватися тільки тоді, коли батьки та особи, які їх замінюють здатні здійснювати такий вплив, створити нормальну обстановку для виховання неповнолітнього, забезпечити позитивний вплив на підлітка та постійно контролювати його поведінку.

Відповідно до ст.498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Таким чином, клопотання про застосування до примусових заходів виховного характеру у виді передачі ОСОБА_18 та ОСОБА_17 під нагляд матері та навчального закладу обґрунтоване належним чином доказами, які є належними та допустимими, матеріалами кримінального провадження та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду. Клопотання навчального закладу про передачу на поруки педагогічному колективу закладу освіти задоволенню не підлягає.

При цьому, як зазначено в абзаці 4 п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» № 2 від 15. 05.2006 року, нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж досягнення особою повноліття).

У даному провадженні був заявлений цивільний позов потерпілого ОСОБА_20 до ОСОБА_17 та його законного представника ОСОБА_25 про стягнення на його користь 4000 грн. матеріальної шкоди; цивільний позов потерпілого ОСОБА_20 до ОСОБА_18 та його законного представника ОСОБА_11 на його користь 4000 грн. матеріальної шкоди.

Згідно до вимог ст. 128 КПК України особа, якій правопорушенням завдано шкоди, має право під час кримінального провадження пред`явити цивільний позов.

Згідно ч.1 ст. 1182 ЦК України шкода, завдана спільними діями кількох неповнолітніх осіб, відшкодовується ними у частці, яка визначається за домовленістю між ними або за рішенням суду.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 сплатили шкоду потерпілому, тому позов ОСОБА_20 задоволенню не підлягає.

На підставі ст.122 КПК України стягнути у дольовому порядку з законних представників ОСОБА_18 - ОСОБА_11 та ОСОБА_17 директора Державного професійно-технічного навчального закладу "Сумський центр професійно-технічної освіти» ОСОБА_22 процесуальні витрати за проведення судової психологічної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_20 в сумі 12012 грн. 70 коп., тобто по 3003 грн. 17 коп. з кожного. (а.с. 88 т.3)

Керуючись ст.97, 105 КК України, ст.ст. 497, 500-501 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітнього ОСОБА_18 та неповнолітнього ОСОБА_17 - задовольнити.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_2 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд матері ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 строком на 2 (два)роки.

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 примусові заходи виховного характеру у вигляді передачі його під нагляд директора Державного професійно-технічного навчального закладу "Сумський центр професійно-технічної освіти» ОСОБА_22 строком на 2 (два)роки.

У задоволенні позову ОСОБА_20 до ОСОБА_18 та ОСОБА_17 відмовити.

Стягнути у дольовому порядку з законних представників ОСОБА_18 - ОСОБА_11 та ОСОБА_17 - директора Державного професійно-технічного навчального закладу "Сумський центр професійно-технічної освіти» ОСОБА_22 процесуальні витрати за проведення судової психологічної експертизи відносно потерпілого ОСОБА_20 в сумі 12012 грн. 70 коп., тобто по 3003 грн. 17 коп. з кожного.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1