Справа № 132/966/23
Провадження №1-кп/132/120/24
Вирок

Іменем України

05.07.2024 місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000314 від 28 жовтня 2022 року, за обвинувальним актом, складеним у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Могильне Гайворонського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, із загальною середньою освітою, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 з березня 2014 року почав проживати разом із ОСОБА_11 однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, однак вподальшому їх відносини ускладнились, і влітку 2019 року їх стосунки фактично припинилися. 27.10.2022 року у ОСОБА_10 , який мав неприязні відносини через ревнощі із ОСОБА_11 , виник умисел на знищення її майна шляхом підпаду належного їй житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Реалізуючи даний злочинний намір, ОСОБА_10 домовившись про надання йому фізичної допомоги зі сторони своєї знайомої ОСОБА_12 , 27.10.2022 року близько 23год.00хв., прибув з останньою на автомобілі марки (моделі) «ВАЗ-2110» до села Червоний Степ Хмільницького району Вінницької області, в якому знаходилось домогосподарство ОСОБА_11 . Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_10 із багажника вказаного транспортного засобу дістав автомобільні шини, які заздалегідь підготував для здійснення підпалу, які разом із ОСОБА_12 переніс до частково неогородженої території домогосподарства ОСОБА_11 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи на територію зазначеного домоволодіння, ОСОБА_10 реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, підклав автомобільні шини під зовнішнє підвіконня металоплатиковий вікон житлового будинку, облив їх рідиною з каністри, яку приніс із собою, в якій містився нафтопродукт з вуглеводним складом, характерним для бензинів-розчинників з домішкою вуглеводнів, характерних для дизельної фракції, та за допомогою сірників її підпалив, внаслідок чого виникла пожежа. Надалі, ОСОБА_10 будучи впевненим, що пожежа у будинку розпочалась, та полум`я розійшлося, тобто переконавшись у тому, що він виконав усі дії, які вважав за необхідне для доведення до кінця злочинного умислу спрямованого на умисне знищення майна ОСОБА_11 , залишив території домоволодіння останньої, та пішов до автомобіля на якому приїхав, та де на нього очікувала ОСОБА_12 . Відповідно до висновку судово-пожежної експертизи № СЕ-19/102-23/318-ПТ від 03.03.2023 року, існувало 6 (шість) незалежних осередків виникнення пожежі в домогосподарстві, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: перший знаходився з зовнішньої сторони в нижній частині дверного полотна вхідних дверей двоповерхового житлового будинку; другий з зовнішньої сторони під віконною проймою прихожої кімнати, яка розташована із сторони вулиці; третій з зовнішньої сторони під віконною проймою кухні, яка розташована із сторони вулиці; четвертий з зовнішньої сторони під віконною проймою кухні, яка розташована із сторони земельної ділянки сусіднього домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 ; п`ятий з зовнішньої сторони під віконною проймою приміщення кімнати, яка розташована із сторони господарчої будівлі; шостий у внутрішньому просторі господарської будівлі з лівої сторони від входу в приміщення під стіною. Причиною виникнення пожежі, яка сталася близько 01год.58хв. 28.10.2022 року в домогосподарстві, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , було занесення відкритого джерела запалювання на горючі матеріали житлової та господарчої будівель з ознаками спеціальної підготовки місця події.

Обвинувачений ОСОБА_10 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та підтвердив, що дійсно він у період часу з березня 2014 року по літо 2019 року (більш точного часу не пам`ятає) перебував у цивільному шлюбі з ОСОБА_11 , який через ускладнення відносин розпався та вони припинили стосунки. Проте, маючи неприязні відносини через ревнощі із ОСОБА_11 , він вирішив знищити її майно шляхом підпалу будинку. З цією метою, він домовившись про надання йому фізичної допомоги зі сторони своєї знайомої ОСОБА_12 , 27.10.2022 року близько 23год.00хв., прибув з останньою на автомобілі марки (моделі) «ВАЗ-2110» до села Червоний Степ Хмільницького району Вінницької області, в якому знаходилось домогосподарство ОСОБА_11 . Надалі, із багажника транспортного засобу дістав автомобільні шини, які заздалегідь підготував для здійснення підпалу, які разом із ОСОБА_12 переніс до частково неогородженої території домогосподарства ОСОБА_11 . Перебуваючи на даній території, він підклав автомобільні шини під зовнішнє підвіконня металоплатиковий вікон будинку, облив їх рідиною з каністри, яку приніс із собою, та за допомогою сірників її підпалив, внаслідок чого виникла пожежа. Впевнившись, що пожежа у будинку розпочалась, та полум`я розійшлося, він залишив території домоволодіння, та пішов до автомобіля на якому приїхав, та де на нього очікувала ОСОБА_12 .

Потерпіла ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій просила суд кримінальне провадження розглянути за її відсутності, до обвинуваченого ОСОБА_10 застосувати покарання згідно вимог діючого законодавства, цивільний позов задовольнити.

Вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України, підтверджується наступними доказами.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні повідомила, що потерпіла ОСОБА_11 є її донькою, яка певний період часу проживала в цивільному шлюбі з ОСОБА_10 , однак після припинення з ним стосунків, виїхала до Німеччини, де на даний час і проживає. В селі Червоний Степ Хмільницького району Вінницької області знаходиться новий житловий будинок АДРЕСА_2 , та належить її доньці, та на території якого вона також проживає в іншому приміщенні. Так, 27.10.2022 року вона перебувала цілий день вдома, та близько 23.00год. прилягла спати, однак її розбудила сусідка ОСОБА_14 , яка повідомила про пожежу на подвір`ї домоволодіння. Вибігши надвір, вона побачила як горить сарай та двері нового будинку. Затушивши останні, намагалася потушити вогонь на сараї, однак власноручно цього зробити не змогла, в результаті чого він згорів. Вподальшому дізналась, що до вчинення підпалу причетний ОСОБА_10 , який його здійснив умисно через неприязні відносини з ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні зазначила, що тривалий час проживає по сусідству із домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 , на території якого проживає ОСОБА_13 , яка має доньку ОСОБА_11 . Остання на цій території звела новий будинок, однак в ньому не проживала. Так, в ніч з 27.10.2022 року на 28.10.2022 року, вона побачила пожежу на території зазначеного домоволодіння, та допомагала її гасити. Залишаючи дане домоволодіння, в поштовій скринці побачила листок паперу, який взявши, одразу передала ОСОБА_13 .

При викладені показів свідків суд враховує, що положеннями КПК України не передбачено обов`язку суду дослівно викладати показання свідків, таке джерело доказів відображається судом у тому обсязі, який необхідний для встановлення істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.12.2022 року у справі № 754/10882/17 (номер провадження 51-1223км22).

З урахуванням цього, покази свідків відображені без зайвої деталізації, а саме містять сутнісну (змістовну) їх складову.

Від допиту свідків обвинувачення: ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , прокурор ОСОБА_19 відмовилася, а обвинувачений ОСОБА_10 та його захисник - адвокат ОСОБА_20 на виклику та допиті вищезазначених свідків не наполягали, а тому на підставі ухвали Калинівського районного суду Вінницької області, постановленій у протокольній формі та зафіксованій у журналі судового засідання, дана відмова прийнята судом та визнано недоцільним допит свідків обвинувачення: ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_12 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , під час розгляду даного кримінального провадження.

Крім показань свідків, які були безпосередньо допитані в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження, вина обвинуваченого ОСОБА_10 також підтверджується письмовими доказами:

- актом про пожежу, складеним 28.10.2022 року головним інспектором відділу організації пожежно-профілактичної роботи та заходів цивільного захисту Хмільницького районного управління Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області капітаном служби цивільного захисту ОСОБА_21 , та слідчим СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_22 , згідно якого за адресою: АДРЕСА_2 , відбулась пожежа, в результаті якої зокрема знищено: господарчої споруди: шиферна покрівля по дерев`яній обрешітці на площі НОМЕР_1 , господарчий інвентар, диван, дрова 4м3, яблука 150кг., груші 40кг., капуста 200кг. Пошкоджено: господарчої споруди: конструктивні елементи стін на площі 70м2, електромережа; житлового будинку: металопластикові вікна 4шт., дерев`яно-металеві двері, елекромережа. Пожежа була ліквідована черговим караулом 11 ДПРЧ (м.Козятин) 7 ДПРЗ ГУ ДСНС України у Вінницькій області (м.Козятин) 28.10.2022 року о 04год.03хв.;

- протоколом огляду місця події, складеним 28.10.2022 року слідчим СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_22 , та ілюстрованою таблицею, яка є невід`ємним додатком до протоколу, згідно яких була оглянута територія домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на якій були зафіксовані місця з ознаками горіння, виявлені та вилучені речові докази;

- протоколом огляду місця події, складеним 28.10.2022 року слідчим СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшим сержантом поліції ОСОБА_23 , згідно якого була додатково оглянута територія домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на якій були виявлені та вилучені речові докази;

- актом про застосування службового собаки, складеним 28.10.2022 року інспектором-кінологом старшим лейтенантом поліції КЦ ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_24 , згідно якого був встановлений напрямок руху ОСОБА_10 та сліди транспортного засобу;

- звітом про причину виникнення пожежі, складеним 31.10.2022 року головним інспектором відділу організації пожежно-профілактичної роботи та заходів цивільного захисту Хмільницького РУ ГУ ДСНС України у Вінницькій області капітаном служби цивільного захисту ОСОБА_21 , згідно якого найбільш ймовірною причиною виникнення пожежі є підпал невстановленою особою;

- висновком експерта № СЕ-19/102-22/17074-ФХД, складеним 19.12.2022 року судовим експертом сектору фізико-хімічних досліджень відділу досліджень матеріалів, речовин і виробів Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_25 , згідно якого в наданому на дослідження пожежному смітті виявлено сліди суміші залишкового нафтопродукту (гудрону, бітуму) та нафтової оливи;

- протоколом допиту свідка, складеним 22.12.2022 року старшим слідчим СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_26 , та відеозаписом допиту, який є невід`ємним додатком до цього протоколу, а також протоколом проведення слідчого експерименту, складеним 22.12.2022 року старшим слідчим СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_26 , згідно яких ОСОБА_12 будучи попередженою про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст.384, 385 КК України, зазначила, що знайома з ОСОБА_10 , який навесні 2022 року приїхав до неї додому та попросив зателефонувати невідомій їй жінці та від його імені висловити погрози, а саме щоб вона покинула свого чоловіка, з яким на той час жила чи зустрічалася, а якщо не покине, то спале хату. Погодившись на це, ОСОБА_10 передав їй мобільний телефон, за допомогою якого вона висловила погрози цій жінці. Після цього, вона ще двічі їй телефонувала за проханням ОСОБА_10 . Вподальшому, в 20-их числах жовтня місяця 2022 року до неї зателефонував ОСОБА_10 та попросив за плату, допомогти йому фізично, на що вона погодилась. 27.10.2022 року близько 17год.00хв. до неї заїхав ОСОБА_10 , та вони на автомобілі моделі «ВАЗ-2110» поїхали внапрямок Вінницької області, перед тим, заїхавши до дому ОСОБА_10 , де він залишив свій мобільний телефон, повідомивши, що поставив його на зарядку. Близько 21год.00хв. заїхавши в село Червоний Степ, виїхавши з поля, де вони перед цим загрузли, ОСОБА_10 зупинив автомобіль, витягнув з його багажника скати, два з яких дав їй, а два-три взяв у свої руки. Слідуючи слідом за ОСОБА_10 , вони приблизно о 23год.00хв. підійшли до будинку білого кольору, після чого він сказав їй залишити скати. Виконавши це, вона відійшла, а ОСОБА_10 пішов на подвір`я, та приблизно через 20хв. вона побачила полум`я, після чого, до неї підійшов ОСОБА_10 та сказав, що необхідно швидко залишити це місце. Повернувшись до автомобіля, вони від`їхали, зупинившись, відночували в ньому, а зранку рушили додому. Під час розмови, на її запитання, ОСОБА_10 зазначив, що підпалив будинок через помсту, оскільки його образили, та що залишив на місці підпалу записку. Вподальшому, ОСОБА_10 їй погрожував, щоб вона нікому не розказувала про підпал та забрав її телефон, щоб їх не могли вирахувати;

- протоколом обшуку, складеним 23.12.2022 року старшим слідчим СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_26 , та протоколом огляду речей, складеним 06.02.2022 року старшим слідчим СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_26 , згідно яких за місцем проживання ОСОБА_10 був проведений обшук, під час якого зокрема були виявлені та вилучені фотографії особи жіночої часті, як встановлено ОСОБА_11 зі слідами термічного впливу;

- протоколом огляду місця події, складеним 07.02.2023 року старшим слідчим СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітаном поліції ОСОБА_26 , та фототаблицями, що містяться на CD-R диску, який є невід`ємним додатком до протоколу, згідно яких була додатково оглянута територія домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_11 , на якій були виявлені та зафіксовані місця з ознаками горіння;

- висновком експерта № СЕ-19/102-23/318-ПТ, складеним 03.03.2023 року головним судовим експертом-вибухотехніком відділу вибухотехнічних та пожежотехнічних досліджень ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_27 , згідно якого існувало 6 (шість) незалежних осередків виникнення пожежі в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: перший знаходився з зовнішньої сторони в нижній частині дверного полотна вхідних дверей двоповерхового житлового будинку; другий з зовнішньої сторони під віконною проймою прихожої кімнати, яка розташована із сторони вулиці; третій з зовнішньої сторони під віконною проймою кухні, яка розташована із сторони вулиці; четвертий з зовнішньої сторони під віконною проймою кухні, яка розташована із сторони земельної ділянки сусіднього домогосподарства за адресою: АДРЕСА_3 ; п`ятий з зовнішньої сторони під віконною проймою приміщення кімнати, яка розташована із сторони господарської будівлі; шостий у внутрішньому просторі господарчої будівлі з лівої сторони від входу в приміщення під стіною. Причиною виникнення пожежі, яка сталася близько 01год.58хв. 28.10.2022 року в домогосподарстві за адресою: АДРЕСА_2 , було занесення відкритого джерела запалювання на горючі матеріали житлової та господарської будівель з ознаками спеціальної підготовки місця події. Найбільш ймовірним джерелом запалювання, що зумовило загорання будинку та господарської будівлі за адресою: АДРЕСА_2 , у місці формування осередків пожежі, могла бути дія відкритого джерела запалювання у вигляді полум`я сірника, запальнички або іншого подібного за потужністю джерела запалювання. Пожежа розповсюджувалась від встановлених осередків горіння, по зовнішніх конструктивних елементах металопластикових склопакетів двоповерхового житлового будинку та горючих матеріалах (деревина (дрова), балки, господарські речі та майно, тощо) в господарчій будівлі з подальшим розповсюдженням полум`я по дерев`яним конструктивним елементам перекриття та даху;

- висновком експерта № СЕ-19/102-23/689-БТ, складеним 31.03.2023 року старшим судовим експертом відділу будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_28 , згідно якого розмір майнової шкоди, завданої внаслідок пожежі, що мала місце 28.10.2022 року, двох поверховому одноквартирному житловому будинку, не завершеного будівництвом, та господарській будівлі сарай літ.«Г», розташованих за адресою: АДРЕСА_2 , яка станом на момент проведення експертизи становить 328894грн.54коп. Вартість ремонтно-відновлювальних робіт, які необхідно виконати для усунення наслідків пожежі, що виникла 28.10.2022 року по двох поверховому одноквартирному житловому будинку та господарській будівлі сараю літ.«Г», які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , станом на час проведення дослідження, становить: по житловому будинку 114072грн.00коп.; по господарській будівлі: сараю літ.«Г» - 262888грн.00коп.

Відповідно до частини першої статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Положеннями статті 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними та допустимими, такими, що не протирічать один одному, приймає їх та приходить до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_10 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Статтею 17 КПК України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок може бути ухвалений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів.

Тобто, дотримуючись засади змагальності та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Цей стандарт у кримінальному провадженні, на думку суду було дотримано.

Дослідивши всебічно і об`єктивно усі обставини кримінального провадження, судом не було виявлено таких обставин, яким би версія обвинувачення не надала розумного пояснення або які би свідчили про можливість іншої версії інкримінованої події.

Оцінюючи наведене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а його дії за ч.2 ст.194 КК України, а саме умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Положення частини 2 статті 50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до змісту статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Прокурор ОСОБА_19 у своїй промові, під час виступу у судових дебатах, просила визнати ОСОБА_10 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на 5 (п`ять) років. На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 3 (три) роки. Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою. Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до положень статті 12 КК України, віднесене до тяжкого злочину.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000314 від 28 жовтня 2022 року, ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Могильне Гайворонського району Кіровоградської області, є громадянином України, має загальну середню освіту, пенсіонер, є інвалідом третьої групи (безстроково), зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно відомостей персонально-довідкового обліку, отриманих з Єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України про притягнення осіб до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості або обмежень, передбачених кримінально-процесуальним законодавством України від 22.12.2022 року, ОСОБА_10 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, судимостей не має.

За довідкою-характеристикою, виданою 30.11.2022 року Благовіщенською міською радою Голованівського району Кіровоградської області, ОСОБА_10 характеризується з позитивної сторони, компрометуючі матеріали відсутні.

Як слідує з листа Комунального некомерційного підприємства «Благовіщенська лікарня» Благовіщенської міської ради від 20.03.2023 року, ОСОБА_10 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Відповідно до статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Згідно пункту 5 частини першої статті 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є обставини, що обтяжують або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За пунктом 4 частини першої статті 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі статтею 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що органом досудового розслідування обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 не встановлено. Обставиною, яка обтяжує його покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.

Статтею 66 КК України визначено, що при призначенні покарання обставинами, які його пом`якшують, визнаються: 1) з`явлення із зізнанням, щире каяття або активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; 2) добровільне відшкодування завданого збитку або усунення заподіяної шкоди; 2-1) надання медичної або іншої допомоги потерпілому безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення; 3) вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім; 4) вчинення кримінального правопорушення жінкою в стані вагітності; 5) вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих, сімейних чи інших обставин; 6) вчинення кримінального правопорушення під впливом погрози, примусу або через матеріальну, службову чи іншу залежність; 7) вчинення кримінального правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання, викликаного жорстоким поводженням, або таким, що принижує честь і гідність особи, а також за наявності системного характеру такого поводження з боку потерпілого; 8) вчинення кримінального правопорушення з перевищенням меж крайньої необхідності; 9) виконання спеціального завдання з попередження чи розкриття злочинної діяльності організованої групи чи злочинної організації, поєднане з вчиненням кримінального правопорушення у випадках, передбачених цим Кодексом. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 року у справі № 156/98/18 (провадження № 51-9408км18), наведений у статті 66 КК України перелік не є вичерпним. При призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, й інші обставини, не зазначені у цій статті. Ними, зокрема, можуть бути: вчинення злочину вперше; визнання вини особою, що вчинила злочин; молодий вік цієї особи; позитивна характеристика за місцем праці; навчання чи проживання; стан її здоров`я; наявність малолітніх дітей чи інших осіб на її утриманні та інше.

За рекомендаціями, викладеними в пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визнання обставини такою, що пом`якшує покарання, має бути вмотивоване у вироку.

З урахуванням вищезазначених вимог закону та роз`яснень щодо застосування його норм, суд ретельно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість визнання обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 : визнання вини особою, що вчинила кримінальне правопорушення; вчинення кримінального правопорушення вперше; позитивне характеризування за місцем проживання; похилий вік; інвалідність.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебував у близьких відносинах.

Санкція частини 2 статті 194 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Суд наділений дискреційними повноваженнями обрати винній особі вид і розмір заходу примусу в межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, а також визначити можливість виправлення засудженого без відбування покарання із застосуванням положень статті 75 КК України.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (наприклад, у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

За правилами статті 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Згідно роз`яснень, викладених в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається. Звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого виду покарання або позбавлення волі на строк понад п`ять років суд не вправі. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК України. Звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням, суд може покласти на неї обов`язки, передбачені статтею 76 КК України, з метою організації органами виконання покарань належного контролю за її поведінкою. Перелік цих обов`язків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Поклавши на засудженого обов`язок, передбачений пунктом 4 частини 1 статті 76 КК України, суд не встановлює періодичність та дні проведення реєстрації; відповідно до частини 3 статті 13 КВК України вирішення цього питання віднесено до компетенції кримінально-виконавчих інспекцій. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (частина 3 статті 75 КК України). Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано статтю 75 КК України.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру діяння, обстановки, способу, місця, часу його вчинення, особи обвинуваченого, суд приходить до висновку щодо призначення ОСОБА_10 покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказане кримінальне правопорушення, а саме у виді позбавлення волі, із застосуванням положень ст.ст.75, 76 КК України, оскільки дане покарання на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненому кримінальному правопорушенню, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Відповідно до частини дев`ятої статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме фрагмент шини; фрагмент деревини розміром 72см.; недопалок у кількості двох штук (постанова слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_22 від 28.10.2022 року; постанова старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_26 від 28.10.2022 року), пожежне сміття з господарської будівлі; фрагменти шини транспортного засобу; чотирнадцять воскових свічок (постанови старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_26 від 23.12.2022 року), які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно знищити.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме аркуш формату А4 (постанова слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_22 від 28.10.2022 року, постанова старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_26 від 28.10.2022 року), шість фотокарток особи жіночої статті (постанова старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_26 від 23.12.2022 року), три фотознімки сліду підошви взуття; фотознімок протектора шини (постанови старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_26 від 28.12.2022 року), які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, необхідно залишити в матеріалах кримінального провадження.

Згідно частини четвертої статті 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження, на вилучене в ході досудового розслідування кримінального провадження майно, а саме на аркуш формату А4 з написом; фрагмент шини; фрагмент деревини розміром 72см.; недопалок у кількості 2шт., на підставі ухвали слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_29 від 03.11.2022 року у справі № 132/2728/22, накладено арешт.

З урахуванням вимог процесуального закону, та беручи до уваги, що в застосуванні цього заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_29 від 03.11.2022 року у справі № 132/2728/22.

Відповідно до частини четвертої статті 374 КПК України, у резолютивній частині вироку зазначається рішення про відшкодування процесуальних витрат.

За частиною другою статті 124 КПК України та роз`яснень пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Витрати на залучення експерта згідно висновків експерта № СЕ-19/102-22/17073-ФХД від 15.12.2022 року у розмірі 3398грн.04коп.; № СЕ-19/102-22/17074-ФХД від 19.12.2022 року у розмірі 1887грн.80коп.; № СЕ-19/102-22/18957-ТР від 27.12.2022 року у розмірі 755грн.12коп.; № СЕ-19/102-22/19085-ТР від 28.12.2022 року у розмірі 755грн.12коп.; № СЕ-19/102-23/318-ПТ від 03.03.2023 року у розмірі 9061грн.44коп.; № СЕ-19/102-23/689-БТ від 31.03.2023 року у розмірі 15857грн.52коп., а всього 31715грн.04коп. підлягають стягненню з ОСОБА_10 на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого в ході досудового розслідування та судового розгляду не застосовувались.

Положеннями статей 127, 128 КПК України передбачено право особи на відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, шляхом її стягнення за судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до частини п`ятої статті 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно пункту 3 частини першої статті 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказані обставини можуть бути елементами складу відповідних злочинів, а також впливати на визначення міри відповідальності винної особи.

За пунктом 7 частини першої статті 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно пункту 2постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Водночас, відповідно до частини другої статті 22 ЦК України, до складу реальних збитків як одного з елементів майнової шкоди входять втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які вона зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

При цьому, згідно із статтею 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

За змістом положень статей 127, 128 КПК України, статті 22 ЦК України, сума відшкодування за цивільним позовом у кримінальному провадженні не обов`язково має збігатися з розміром завданої злочином шкоди, вказаним в обвинуваченні, яке суд визнав доведеним. Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода як обставина, що впливає на його кваліфікацію та вирішення інших питань, пов`язаних із притягненням особи до кримінальної відповідальності, та відшкодування збитків як спосіб захисту порушеного цивільного права і компенсаційний механізм мають неоднакову юридичну природу, відрізняються за критеріями визначення і правовими наслідками.

Зокрема, розмір відшкодування збитків є предметом позовних вимог у межах заявленого цивільного позову, доводиться цивільним позивачем (потерпілим) самостійно за правилами цивільного судочинства з дотриманням приписів частини п`ятої статті 128 КПК України, і не охоплюється межами обвинувачення, яке висувається прокурором в обвинувальному акті або постанові про зміну обвинувачення в суді і обов`язок доказування якого покладається на державного обвинувача.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_11 заявлено цивільний позов.

За змістом позову, цивільний позивач посилається на те, що ОСОБА_10 обвинувачується в умисному знищенні її майна, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом підпалу житлового будинку (не завершеного будівництвом) та господарської будівлі - сараю, розмір завданої шкоди від чого згідно висновку експерта від 31.03.2023 року № СЕ-19/102-23/689-БТ становить 328894грн.54коп., яка їй в добровільному порядку до теперішнього часу не відшкодована, а тому просить дану матеріальну шкоду стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 на її користь.

Вирішуючи питання про те, чи підлягає задоволенню вказаний цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до договору купівлі-продажу серії ВЕВ № 062541, посвідченого 08.08.2006 року приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_30 за реєстровим номером 2569, ОСОБА_11 набула право власності на земельну ділянку площею 0,1863га., в межах згідно з планом, розташовану на території Червоний Степ Голубівської сільської ради Калинівського району Вінницької області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, кадастровий номер :02:001:0009.

На підставі цього договору купівлі-продажу, 27.03.2007 року Калинівським районним відділом земельних ресурсів на ім`я ОСОБА_11 виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 361306, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 07, згідно якого ОСОБА_11 є власником земельної ділянки площею 0,1863га. у межах згідно з планом, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки :02:001:0009.

Згідно договору купівлі-продажу частки житлового будинку серії НОМЕР_2 , посвідченого 08.08.2006 року приватним нотаріусом Калинівського районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_30 за реєстровим номером 2565, та реєстраційного посвідчення, виданого 23.08.2006 року Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_11 набула право власності на 1/3 частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель під АДРЕСА_2 , та в її володінні (користування) перейшли: кухня «3-1» (12,8кв.м.), кімната «3-2» (20,7кв.м.), кімната «3-3» (13,1кв.м.), кімната «3-4» (6,8кв.м.), віранда «ІV» (8,0кв.м.), кладова «V» (6,7кв.м.), всього по частині будинку 68,1кв.м., літня кухня «Д» (20,8кв.м.), сарай «Г» (22,3кв.м.).

Рішенням виконавчого комітету Голубівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 61 від 27.10.2006 року, ОСОБА_11 надано дозвіл на перебудову житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_2 , на належній їй згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08.08.2006 року, земельній ділянці площею 0,1863га.

Комунальним підприємством «Архітектурно-будівельний інжиніринг» Калинівської районної ради Вінницької області виданий будівельний паспорт на забудову земельної ділянки забудовнику ОСОБА_11 в АДРЕСА_2 , який зареєстрований за № 34 від 28.05.2010 року в виконкомі Голубівської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_11 звела на належній їй земельній ділянці двох поверховий одноквартирний житловий будинок, не завершений будівництвом.

З урахуванням вищенаведеного, законним володільцем двох поверхового одноквартирного житлового будинку, не завершеного будівництвом, а також господарської споруди сараю літ.«Г», які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , є безпосередньо ОСОБА_11 .

Як встановлено судом, саме в результаті злочинних дій ОСОБА_10 була заподіяна шкода ОСОБА_11 , розмір якої згідно висновку експерта від 31.03.2023 року № СЕ-19/102-23/689-БТ становить 328894грн.54коп.

Таким чином, позов є обґрунтованим, документально підтвердженим, та таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі.

Відповідно до частин першої, другої статті 374 КПК України, вирок суду складається зокрема зі вступної частини, у якій зазначаються дата та місце його ухвалення.

Згідно роз`яснень викладених в узагальнені Верховного Суду України від 01 серпня 2004 року «Про якість складання й оформлення судових рішень у кримінальних справах та справах про адміністративні правопорушення», суди повинні керуватися положенням про те, що датою постановлення вироку є день його підписання складом суду, незалежно від тривалості часу, протягом якого відбувалася нарада суддів, а місцем його постановлення місто чи інший населений пункт, де це фактично мало місце.

Оскільки днем підписання вироку є 05 липня 2024 року, то датою його постановлення є саме цей день.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_10 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 05 липня 2024 року.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме фрагмент шини; фрагмент деревини розміром 72см.; недопалок у кількості двох штук (постанова слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_22 від 28.10.2022 року; постанова старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_26 від 28.10.2022 року), пожежне сміття з господарської будівлі; фрагменти шини транспортного засобу; чотирнадцять воскових свічок (постанови старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_26 від 23.12.2022 року), які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, знищити.

Речові докази, вилучені в ході розслідування даного кримінального провадження, а саме аркуш формату А4 (постанова слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_22 від 28.10.2022 року, постанова старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_26 від 28.10.2022 року), шість фотокарток особи жіночої статті (постанова старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_26 від 23.12.2022 року), три фотознімки сліду підошви взуття; фотознімок протектора шини (постанови старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_26 від 28.12.2022 року), які зберігаються в камері зберігання речових доказів відділення поліції № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області, після набуття вироком законної сили, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_29 від 03.11.2022 року у справі № 132/2728/22, на аркуш формату А4 з написом; фрагмент шини; фрагмент деревини розміром 72см.; недопалок у кількості 2шт. скасувати.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта згідно висновків експерта № СЕ-19/102-22/17073-ФХД від 15.12.2022 року у розмірі 3398грн.04коп.; № СЕ-19/102-22/17074-ФХД від 19.12.2022 року у розмірі 1887грн.80коп.; № СЕ-19/102-22/18957-ТР від 27.12.2022 року у розмірі 755грн.12коп.; № СЕ-19/102-22/19085-ТР від 28.12.2022 року у розмірі 755грн.12коп.; № СЕ-19/102-23/318-ПТ від 03.03.2023 року у розмірі 9061грн.44коп.; № СЕ-19/102-23/689-БТ від 31.03.2023 року у розмірі 15857грн.52коп., а всього 31715грн.04коп.

Цивільний позов ОСОБА_11 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 матеріальні збитки, завдані внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 328894грн.54коп.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Роз`яснити засудженому, що він має право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженому та прокурору.

Суддя