Провадження № 1-кс/161/4062/24
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 серпня 2024 року м. Луцьк

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанову прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій від 02 серпня 2024 року та зобов`язання вчинити дії,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

12 серпня 2024 року до слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 надійшла скарга потерпілої ОСОБА_3 на постанову прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій від 02 серпня 2024 року та зобов`язання вчинити дії.

У поданій скарзі потерпіла ОСОБА_3 просить скасувати постанову прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 від 02 серпня 2024 року про відмову у задоволенні клопотання, в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000552 від 09 лютого 2024 року та зобов`язати прокурора надати слідчому вказівки виконати всі слідчі дії, які ініціює вона.

Заслухавши пояснення потерпілої ОСОБА_3 , яка підтримала подану скаргу, з підстав викладених у ній та просила її задовольнити, думки прокурора, який в судовому засіданні щодо задоволення скарги заперечував, при цьому вказав, що свою постанову про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 мотивував тим, що у клопотанні не наводиться жодного обґрунтування щодо необхідності проведення слідчих та процесуальних дій, а лише ставиться відповідна вимога, такі клопотання подаються регулярно, без будь-яких уточнень, а тому вважає постанову законною та вмотивованою, а подану скаргу безпідставною, оглянувши та дослідивши матеріали скарги та долучені до неї документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга безпідставна та не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

У відповідності до положень ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

На стадії досудового розслідування особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником можуть бути оскарженні рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, що встановлено п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що у провадженні СВ Луцького РУП ГУНП у Волинській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000552 від 09 лютого 2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 173, ч. 2 ст. 172 КК України.

На адресу Луцької окружної прокуратури надійшло клопотання потерпілої ОСОБА_3 за вх. №8689-24 щодо проведення процесуальних дій у кримінальному провадженні, а саме: здійснити тимчасовий доступ до матеріалів кримінального провадження №0000457, звідки здійснити вилучення документів; подати клопотання до суду про тимчасовий доступ до речей та документів, а сааме, до справи № 161/5955/24, № 161/4858/24; провести одночасний допит осіб, які вказані у клопотанні; встановити завдану ОСОБА_3 та ОСОБА_5 матеріальну шкоду; оголосити усім підозри та інше.

02 серпня 2024 року потерпілою ОСОБА_3 отримано постанову про відмову в задоволенні вищевказаних клопотань, про що нею відмічено у самій скарзі.

У відповідності до вимог ст. 110 КПК України постанова слідчого чи прокурора повинна містити зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу. Тобто таке процесуальне рішення повинно відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулась з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які обумовлюють її відмови, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Мотивуючи рішення прокурор вказав, на те, що не наведено жодних доводів, які стали підставою для ініціювання вказаних слідчих дій (в чому полягає їх доцільність, який факт може бути встановлений). В той час, як підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети (ч.ч. 1, 2 ст. 223 КПК України).

Із змісту ст. 223 КПК України вбачається, що має бути чітко визначена мета проведення слідчої (розшукової) дії, яка має значення для здійснення неупередженого, повного та всебічного досудового розслідування.

Під час кримінального провадження слідчий суддя, суд неухильно додержуються вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства та вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їхніх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги.

Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно з роз`ясненнями наведеними у п. 6 листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» при розгляді скарги на відмову слідчого, прокурора у проведенні слідчих (розшукових) дій слідчому судді належить оцінювати: дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій; дотримання інших процесуальних вимог щодо проведення слідчих (розшукових) дій, які ініціюються перед органом досудового розслідування у кримінальному провадженні; доцільність здійснення слідчих (розшукових) дій про які просить сторона кримінального провадження та обґрунтованість внесеного клопотання.

Дослідивши клопотання потерпілої щодо проведення слідчих дій, зазначених у ньому, слідчий суддя дійшов наступного висновку, що потерпіла ОСОБА_3 у своєму клопотанні не обґрунтувала, яке значення для кримінального провадження матимуть проведені слідчі дії та для встановлення яких обставин їх необхідно здійснити, які обставини підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, і чому вони можуть бути встановлені саме шляхом проведення зазначених нею слідчих дій.

З урахуванням вищенаведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що в силу принципу змагальності сторін, потерпілою ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б слугували підставою для скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання, оскаржувана постанова прокурора винесена з урахуванням принципу законності кримінального провадження, встановленого ч. 2 ст. 9 КПК України, остання містить зміст обставин та мотиви її прийняття, обґрунтування, які потерпілою спростовано не було, а відтак в задоволенні її скарги слід відмовити, з залишенням оскаржуваної постанови в силі.

Суд вважає за необхідне також зазначити, що ОСОБА_3 має статус потерпілої в рамках кримінального провадження № 0000552 від 09 лютого 2024 року, а тому в силу ст. 56 КПК України під час досудового розслідування має право, окрім іншого, подавати докази слідчому чи прокурору на підтвердження своєї заяви про вчинення злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 303-308, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_3 на постанову прокурора Луцької окружної прокуратури ОСОБА_4 про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій від 02 серпня 2024 року та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї може бути подане під час підготовчого провадження у суді.

Повний текст ухвали проголошено о 17 год. 00 хв. 15 серпня 2024 року.

Слідчий суддя:/підпис/

Згідно з оригіналом:

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1