Справа №694/2361/24
провадження № 1-кс/694/836/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу - домашній арешт

12.09.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене начальником Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001209 від 11.09.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шпола, Черкаської області, зареєстрований та проживаючий: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, -

з участю підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6

в с т а н о в и в:

Старший слідчий слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_4 звернулася до суду із клопотанням про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання вказує, що ОСОБА_5 , близько 20 години 20 хвилин 11.09.2024, біля приміщення перукарні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташована по АДРЕСА_2 з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, усвідомлюючи суспільно-небезпечний протиправний характер своїх дій, умисно, відкрито для малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , викрав велосипед марки «Discovery», вартістю 8000 грн., що належить ОСОБА_9 , після чого з викраденим майном з місця події зник, чим заподіяв останній матеріальної шкоди.

У зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні. У подальшому строк дії воєнного стану в державі неодноразово продовжувався, зокрема, на підставі Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3891-ІХ від 23.07.2024, строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 12.08.2024 строком на 90 діб. Тобто станом на час вчинення злочину на території України діяв воєнний стан.

12.09.2024 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КК України, про що складений відповідний протокол.

12.09.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними доказами в кримінальному провадженні та доданими до

клопотання.

У клопотанні слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, які обґрунтовані тим, що підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, а тому є підстави вважати, що під острахом кримінальної відповідальності усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинене кримінальне правопорушення, з метою уникнення покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, підозрюваний, перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілу та свідків, які є ключовими свідками у провадженні шляхом здійснення на них психологічного тиску або погроз їм застосування фізичною розправою з метою зміни показів на його користь тощо. Разом з тим, ОСОБА_5 офіційно не працює, не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, не має постійного джерела доходів, а тому може продовжити вчиняти злочини.

Беручи до уваги вище викладене, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, репутації та характеристики підозрюваного, застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, просили обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби за місцем фактичного проживання.

Заслухавши учасників судового розгляду, вивчивши зміст та мотиви клопотання і додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії передбачені частиною першою цієї статті.

В ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України-відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення є обґрунтованою, в матеріалах справи є здобуті у визначеному законом порядку достатні дані, які свідчать про наявність ознак злочину, а саме: - дані протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 від 11.09.2024;- дані протоколу огляду місця події за адресою АДРЕСА_2 від 11.09.2024;- дані показань потерпілої ОСОБА_9 від 12.09.2024;- дані показань свідка ОСОБА_10 від 12.09.2024;- дані показань свідка ОСОБА_11 від 12.09.2024;- дані показань малолітнього свідка ОСОБА_7 від 12.09.2024;- дані показань малолітнього свідка ОСОБА_8 від 12.09.2024;- дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із участю малолітнього свідка ОСОБА_7 від 12.09.2024;-дані протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками із участю малолітнього свідка ОСОБА_8 від 12.09.2024; - інші матеріали кримінального провадження.

При цьому надаючи оцінку обґрунтованості підозри, варто звернути увагу, що згідно практики Європейського суду з прав людини термін «обґрунтована підозра» у скоєнні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому тлумачення поняття «обґрунтованості» залежить від усіх обставин справи (рішення від 22.10.1997р. у справі «Ердагоз проти Туреччини», № 21890/93, §51; рішення від 30.08.1990р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», серія A № 182, § 32).

Надаючи оцінку ризикам наведеним у клопотанні слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин за ч. 4 ст. 186 КК України), у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищують ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими твердження слідчого, щодо існування цього ризику.

Щодо ризику незаконно впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні.

При встановленні наявності цього ризику слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Тобто ризик впливу на потерпілу та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України.

Ризик впливу на свідків також обумовлюється можливим використанням ОСОБА_5 знайомств, зв`язків, обізнаності про осіб, які є свідками у даному кримінальному провадженні, з метою підбурювання їх до зміни наданих раніше показань у кримінальному провадженні, надання показань, які суперечитимуть зібраним у справі.

Відповідний незаконний вплив може стосуватись як свідків, які безпосередньо вказують на підозрюваного як на особу, що вчинила злочин, так і свідків, які можуть надати свідчення щодо інших важливих обставин кримінального провадження, які не інкримінуються підозрюваному та не мають безпосереднього зв`язку із його особою (наприклад, показання понятих, які брали участь у слідчих діях).

Оскільки досудове розслідування у кримінальному провадженні ще не завершене, а потерпіла та свідки сторони обвинувачення відповідно не допитувались судом безпосередньо, існує ймовірний ризик того, що внаслідок впливу підозрюваного, такі особи можуть змінити свої показання або відмовитися від дачі показань у суді.

Слідча суддя враховує й те, що для здійснення тиску не обов`язково осіб знати

особисто. Для цього достатньо, наприклад, того, що особі, якій загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, після ознайомлення з матеріалами справи стануть відомі анкетні дані свідків, і з метою уникнення покарання, можуть вчинятися дії, покликані на примушення свідків до зміни показань або до відмови від їх надання.

За таких обставин, слідчий суддя вважає обґрунтованими твердження слідчого щодо існування цього ризику.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення слідча суддя вважає, що вказаний ризик не підтверджений, доказів обгрунтованості даного ризику в судовому засіданні здобуто не було. Відтак, даний ризик є виключно припущенням сторони обвинувачення.

Вказане свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

За результатами встановлених в судовому засіданні обставин та з врахуванням доводів, викладених стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що слідчим доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Разом з тим, на думку слідчого судді вказані ризики не виправдовують застосування найтяжчого виняткового запобіжного заходу - тримання обвинуваченого під вартою.

Прокурором та слідчим на сьогоднішній день не доведено виняткових обставин, які б виправдовували обмеження права обвинуваченого на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Крім того, у слідчого судді відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Доводи підозрюваного про можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту слідчий суддя вважає переконливими.

Слідчий суддя вважає достатнім запобіжним заходом домашній арешт і саме такий запобіжний захід на думку слідчого судді зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. На переконання слідчого судді, на даній стадії досудового розслідування та, за встановлених слідчим суддею обставин в ході розгляду цього клопотання, цілодобовий домашній арешт у поєднанні з покладеними на підозрюваного обов`язками, повністю нівелює заявлені та встановлені ризики і в змозі урівноважити інтереси сторін.

При цьому, визначаючи місце перебування під домашнім арештом, слідчий суддя враховує, що дане місце є місцем реєстрації та постійного проживання підозрюваного, і належить ОСОБА_12 , про що надано відповідні підтверджуючі документи на вказане домоволодіння. Відтак, саме за вказаним місцем останній і може перебувати під домашнім арештом.

Крім того, допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що є рідною сетрою підозрюваного та проживає разом з ним. Свідок має стабільний дохід та вказала, що забезпечить необхідні життєві потреби підозрюваного у разі перебування його під домашнім арештом.

За таких обставин, та аналізу зібраних досудовим розслідуванням матеріалів клопотання та кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що підозрюваний ОСОБА_5 не потребує ізоляції від суспільства та є можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту цілодобово за адресою проживання. Відтак клопотання підлягає частковому задоволенню.

Слідчий суддя вважає, що застосований запобіжний захід є достатнім для запобігання переліченим у клопотанні ризикам, та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , оскільки існують всі обставини необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України.

Окрім цього, відповідно до норм ст. 181 КПК України слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 132, 176 178, 183, 184, 194, 196, 206, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене начальником Шполянського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0001209 від 11.09.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шпола, Черкаської області, зареєстрований та проживаючий: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, освіта середня, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши останньому цілодобово залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не залишати цілодобово місце перебування під домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків необхідності надання підозрюваному невідкладної медичної допомоги за межами місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівниками органу внутрішніх справ з метою контролю за поведінкою мають право з`явитися у житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.

Строк дії ухвали про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту визначити тривалістю 60 діб, тобто до 10.11.2024 року включно.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно доставити ОСОБА_5 , до його місця проживання - АДРЕСА_1 , де звільнити його з-під варти.

Копія ухвали про застосування запобіжного заходу вручається підозрюваному після її оголошення.

Ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 13.09.2024 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1