Справа № 503/192/23
Провадження № 1-кп/503/22/24
УХВАЛА

10 жовтня 2024 року м. Кодима

Кодимський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання у кримінальному провадженні,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.09.2021 року за № 0000876, стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Сніжногорськ, м. Норільська Красноярського краю, Російської Федерації, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, інваліда ІІІ-ї групи, не працюючого, одруженого, раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 272 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.03.2023 року до суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.09.2021 року за № 0000876 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2статті 272 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, в якому він просив застосувати до останнього вищевказаний запобіжний захід строком на 2 (два) місяці, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме: прибувати до Кодимського районного суду Одеської області за першою вимогою; не відлучатися з м. Кодима Подільського району Одеської області без дозволу суду та утримуватися від спілкування зі свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ризики, передбачені у пунктах 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України ще існують, оскільки обвинувачений через тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчинені інкримінованого йому кримінального правопорушення може переховуватися від суду, а також незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_10 та вищевказаних свідків. Подане клопотання прокурор підтримав.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав заявлене прокурором клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигдяді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків на ОСОБА_5 через безпідставність та неактуальність застосування вказаного запобіжного заходу, оскільки обвинувачений жодного разу протягом тривалого часу (приблизно 1 рік) не порушував покладені на нього обов`язки за відсутності їх дії, з`являвся до суду за першою вимогою та впливу на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні не вчиняв. Тому вважають, що у його задоволенні слід відмовити з метою недопущення обмеження прав обвинуваченого.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що існують достатні підстави для часткового задоволення клопотання прокурора щодо застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигдяді особистого зобов`язання із покладенням обов`язків на останнього, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. (ст. 22 КПК України).

Відповідно до вимог КПК України, запобіжними заходами у кримінальному провадженні є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

В ч. 4 ст. 176 КПК України зазначено, що запобіжні заходи під час судового провадження застосовуються судом за клопотанням прокурора.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Судом встановлено, що ухвалою Кодимського районного суду Одеської області від 06.04.2023 року було задоволено клопотання прокурора та до обвинуваченого ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до Кодимського районного суду Одеській області за першою вимогою; не відлучатися з м. Кодима Подільського району Одеської області без дозволу суду; утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_10 та свідками ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

При цьому, суд звертає увагу, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню в частині застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, виходячи з наступного.

Частиною 7 статті 194 КПК України визначено, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на обвинуваченого на строк не більше двох місяців, а в разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому ст.199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Згідно з частиною 4 статті 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язані визначати дату закінчення дії ухвали лише в разі обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та домашнього арешту. Проте, відповідно до ч.2 ст.196 КПК України із запобіжним заходом, не пов`язаним із триманням під вартою, зазначають конкретні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Тобто, слід констатувати, що у разі застосування до особи запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, саме строк дії обов`язків, що покладаються на обвинуваченого обмежено строком у два місяці, а запобіжний захід у виді особистого зобов`язання діє на протязі всього судового розгляду до моменту його скасування.

Крім того, зазначена позиція викладена в ухвалі Одеського апеляційного суду від 23.06.2022 по справі №522/21541/21, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні клопотання в частині застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Метою покладення на обвинуваченого процесуальних обов`язків є запобігання спробам:

- переховуватися від суду.

Ризик незаконного впливу на свідків суд до уваги не бере, оскільки прокурором не конкретизовано та не доведено яким саме чином може вчинятись тиск на потерпілого та свідків з боку обвинуваченого, враховуючи, що останній тривалий час, за відсутності дії обов`язків, таких дій не вчиняв. Крім того, потерпілий ОСОБА_10 , а також свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вже допитані судом під час розгляду даного кримінального провадження.

Підставою покладення обовязків, в межах застосованого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є наявність підстав вважати, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Системний аналіз положень ст. 194, 199 КПК, які регулюють загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу, дають суду підстави вважати, що на стадії судового провадження, під час розгляду клопотання про продовження строку дії обов`язків або їх покладення на обвинуваченого, суд має перевірити існування ризику, який був заявлений прокурором відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК та чи є обставини, що обґрунтовує необхідність покладення таких обов`язків.

Відповідні ризики, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення обвинуваченими зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Дійсно, у продовж тривалої дії застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, останній сумлінно виконував покладені на нього обов`язки, не вчиняв дій, які б вказували на ухилення від органу досудового розслідування та суду чи на перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, не вчиняв тиску на потерпілого та свідків, хоча мав певну можливість вчинення таких дій.

Разом з тим, відповідні обмеження, які передбачає застосований щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання та покладені процесуальні обов`язки безумовно значною мірою будуть сприяти належній процесуальній поведінці обвинуваченого та жодним чином не порушують його конституційних прав.

Виходячи з вищевикладеного, запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 та створює умови існування достатнього балансу між обмеженнями, які застосовує держава до осіб, які на даній стадії судового розгляду обвинувачуються у вчиненні злочинів з їх правом на свободу, закріпленим Конституцією України, а також з правом на захист держави в умовах воєнного стану.

Суд звертає увагу, що клопотання прокурора в частині покладення на обвинуваченого обов`язків утримуватися від спілкування із свідками ніяким чином не обґрунтовано.

Таким чином, на підставі наявних матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду даного клопотання обставини, враховуючи що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не скасований, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 щодо застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст.22, 194,199, 331, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, - задовольнити частково.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, строком до 2 (двох) місяців, а саме до 08.12.2024 року включно, а саме:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з м. Кодима Подільського району Одеської області без дозволу суду.

Строк дії обов`язків становить 2 (два) місяці і обчислюється з моменту винесення ухвали суду, тобто з 10.10.2024 року.

У задоволенні клопотання прокурора в частині застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, - відмовити.

Виконання ухвали щодо виконання покладених на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, покласти на прокурора Подільської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 .

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено та проголошено 10.10.2024 року о 10 годині 50 хвилин.

Суддя

Кодимського районного суду ОСОБА_1