Справа №613/745/24 Провадження № 1-кп/613/131/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові справу за обвинувальним актом по кримінальному провадженню № 0001278 від 05 листопада 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Матвіївка, Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, маючого трьох неповнолітніх дітей, працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богодухівського районного суду Харківської області перебуває обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 286-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 04 листопада 2023, близько 23.30 год., керуючи автомобілем «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 , рухався по автодорозі сполученням «Охтирка-Богодухів» зі сторони м. Охтирка в напрямку м. Богодухів зі швидкістю 75-80 км/год. Під час руху по вказаній автодорозі, на відстані 500 м. від повороту у напрямку с. Полкова Микитівка, Богодухівського району Харківської області по ходу свого руху, діючи необережно, не переконавшись у безпеці своїх дій, обрав такі прийоми керування автомобілем, при яких допустив втрату контролю над керуванням вказаного автомобіля, чим грубо порушив вимоги п.п. 2.9 (а) та 12.1 Правил дорожнього руху України, згідно з якими:

- п. 2.9 а) «Водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин»;

- п. 12.1 «Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним».

В результаті чого виїхав за межі проїзної частини на праве по ходу свого руху узбіччя, з послідуючим наїздом на перешкоду у вигляді металевого відбійника. Внаслідок дорожньо-транспортної події пасажир автомобіля «ВАЗ 211540», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_7 , який на момент ДТП перебував на передньому пасажирському сидінні, отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, відкритої тупої травми грудної клітини, закритої тупої травми органів черевної порожнини, множинних відкритих переломів кінцівок з розчавленням їх м`яких тканин та частково з їх ампутацією, від чого настала його смерть.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, тобто, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_7 .

У судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_6 під вартою на 60 днів без визначення розміру застави. Своє клопотання мотивує тим, що 05 листопада 2023 року о 06.00 год. ОСОБА_6 фактично затримано після скоєння дорожньо-транспортної події в порядку ст. 208 КПК України. 06 листопада 2023 року слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова обрано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» на строк 60 (шістдесят) днів. 25 березня 2024 року ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжено до 02 травня 2024 включно 29 квітня 2024 року суддею Богодухівського районного суду Харківської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , який обрано на стадії досудового розслідування, на строк 60 днів, тобто до 27 червня 2024 року. 20 червня 2024 року суддею Богодухівського районного суду Харківської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , який обрано на стадії досудового розслідування, на строк 60 днів, тобто до 18 серпня 2024 року. 15 серпня 2024 року суддею Богодухівського районного суду Харківської області продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , який обрано на стадії досудового розслідування, на строк 60 днів, тобто до 13 жовтня 2024 року. Враховуючи те, що дія запобіжного заходу спливає, а на даний час продовжує існувати один із заявлених під час обрання запобіжного заходу ризиків, тому є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування та суду, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КПК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та у випадку доведеності вини останнього, міра покарання що може бути застосована до нього складатиме від п`яти до десяти років позбавлення волі, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення даного покарання буде переховуватись від суду. Крім того, в судовому засіданні прокурор уточнила клопотання про продовження строку тримання під вартою, відмовившись від ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КК України, а саме: можливість незаконного впливу ОСОБА_6 на свідків, оскільки на даний час, всі заявлені стороною обвинувачення свідки, допитані в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_6 проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив змінити міру запобіжного заходу з тримання під вартою, на більш м`яку, не пов`язану з позбавленням волі.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_4 проти клопотання сторони обвинувачення про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 заперечив та просив застосувати відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що сторона обвинувачення незважаючи на те, що вказана справа з 25 квітня 2024 року перебуває на розгляді у Богодухівському районному суді Харківської області, при цьому в ході розгляду судом вказаної справи досліджені всі письмові докази сторони обвинувачення, допитана потерпіла, допитані свідки сторони обвинувачення. Прокурор у клопотанні про продовженні строку тримання під вартою вказує про те, що : досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння 04 листопада 2023 року приблизно о 23.30 год. керуючи автомобілем ВАЗ - 211540 р.н. НОМЕР_1 рухаючись по автодорозі сполученням Охтирка - Богодухів зі сторони м. Охтирка в напрямку м. Богодухів, на ділянці вказаної дороги, на відстані 500 м. від повороту в напрямку с. Полкова Микитівка діючи необережно, не переконавшись в безпеці своїх дій, обрав такі прийоми керування автомобілем, при яких допустив втрату контролю над керованим вказаного автомобіля, чим грубо порушив вимоги п. 2.9 - а) та 12.1 Правил дорожнього руху України. У зв`язку з вище викладеним ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 286 - 1 КК України. Сторона обвинувачення зазначає про те, що враховуючи, що дія запобіжного заходу спливає, але є достатні підстави вважати , що обвинувачений ОСОБА_6 може здійснити дії передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливість переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування обґрунтовується наступним: ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 286 - 1 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та у випадку доведеності вини останнього, міра покарання може бути застосована до нього складатиме від п`яти до десяти років позбавлення волі, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що ОСОБА_6 з метою уникнення даного покарання буде переховуватися від суду. Сторона захисту категорично не погоджується з вказаною у клопотанні інформацією, так як: стороною обвинувачення при зверненні до суду з відповідним клопотанням не додано до даного клопотання жодного доказу про порушення обвинуваченим ОСОБА_6 вимог п. 2.9 - а) Правил дорожнього руху України, а саме керування та скоєння дорожньо - транспортної пригоди в стані алкогольного сп`яніння, тобто в тому, що він саме і обвинувачується, як цього вимагає КПК України. Стороною обвинувачення при зверненні до суду з відповідним клопотанням не додано до клопотання жодного доказу, який би підтверджував про те, що дана дорожньо - транспортна пригода відбулася саме через порушення Правил дорожнього руху України обвинуваченим ОСОБА_6 , а не через інші обставини, які виключають порушення Правил дорожнього руху України обвинуваченим ОСОБА_6 Скоєння дорожньо - транспортної пригоди в результаті якої загинула людина кваліфікується як злочин, однак вказаний злочин відноситься до категорії по необережності. Доведення винуватості водія у скоєнні злочину для такої категорії справ може бути підтверджено показами свідків, які повідомлять механізм розвитку даної ДТП, проведенням слідчого експерименту зі свідками та підозрюваним, в ході якого перевірити покази та отримати вихідні данні, за якими призначити автотехнічну експертизу та потім отримати висновок експертизи, який підтвердить порушення водієм Правил дорожнього руху України, які перебувають в причинному зв`язку з даною ДТП та її наслідками. Богодухівським районним судом Харківської області дослідженні всі письмові докази та допитані свідки сторони обвинувачення. Досліджені письмові докази сторони обвинувачення не містять доказів порушення обвинуваченим ОСОБА_6 вимог п. 2.9 та п. 12.1 ПДР України, які знаходилися в причинному зв`язку з даною ДТП. Відсутність порушення вимог п. 2.9 ПДР України обвинуваченим ОСОБА_6 спростовується протоколом слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_6 , також наданими суду показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , а також потерпілою. Відсутність порушення вимог п. 12.1 ПДР України обвинуваченим ОСОБА_6 спростовується протоколом слідчого експерименту проведеним з обвинуваченим ОСОБА_6 , а також висновком експерта, який виконаний на підставі постанови слідчого за вихідними даними, які отримані в ході слідчого експерименту з обвинуваченим ОСОБА_6 . ОСОБА_6 має постійне місце мешкання, одружений, працевлаштований, за місцем мешкання та роботи характеризується з позитивної сторони, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, раніше не судимий, підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, яке відноситься до злочинів скоєних по необережності, відсутні вагомі докази вчинення ОСОБА_6 злочину, відсутність претензій матеріального та морального характеру від потерпілої сторони, що підпадає під п.1, 4, 5, 6, 8, 10 ст. 178 КПК України. Стороною обвинувачення не доведено суду про існування хоча б однієї обставини передбаченої ст. 194 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_5 прохала суд обрати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, оскільки вона не погоджується з позицією прокуратури так як прокуратурою не надано суду жодного доказу винуватості ОСОБА_6 у скоєнні злочину за ч. 3 ст. 286-1 КК України, а також відсутні вказані ризики.

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, розглянувши клопотання прокурора, приходить до слідуючого.

Судом встановлено, що ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 15 серпня 2024 року, ОСОБА_6 продовжено строк тримання під вартою до 13 жовтня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідувань («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У п. 36 рішення «Москаленко проти України» № 37466/04 від 20.05.2010 Європейський Суд з прав людини нагадав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Однак, Суд неодноразово встановлював, що сама по собі тяжкість обвинувачення не може слугувати виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Ілійков проти Болгарії» (Іlijkov v. Bulgaria), заява №33977/96, пункти 80-81, рішення від 26.07.2001).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Вирішуючи питання продовження тримання під вартою суд повинен встановити, чи є причини продовження тримання під вартою на даній стадії провадження «відповідними» та «достатніми» (рішення Європейського суду з прав людини «CVIKOVA v. Slovakia (№ 615/21, № 9427/21 та № 36765/21)

На даний час сторона обвинувачення посилається на наявність лише одного ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховування від суду .

У своєму клопотанні сторона обвинувачення зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчинені злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КПК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, та у випадку доведеності вини останнього, міра покарання що може бути застосована до нього складатиме від п`яти до десяти років позбавлення волі, у зв`язку з чим є усі підстави вважати, що останній з метою уникнення даного покарання буде переховуватись від суду.

Надаючи оцінку можливості обвинуваченим ОСОБА_6 переховуватися від суду, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, на його утриманні перебувають троє неповнолітніх дітей, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Враховуючи вищевикладене, ті обставини, що судом допитані всі свідки сторони обвинувачення, потерпіла, досліджені письмові докази та відеоматеріали справи, те, що в ході розгляду справи кількість ризиків зменшилась до одного, а саме: можливості переховуватись від суду, та враховуючи практику Європейського Суду з прав людини, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме, характеристику особистості ОСОБА_6 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, суд дійшов до висновку, що запобігти існуючому ризику можливо шляхом застосування щодо підозрюваного цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками; здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора, про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 та застосовує до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту , заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним покладенням обов`язків: не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи; утримуватись від спілкування зі свідками; здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, оскільки вважає, що домашній арешт є таким запобіжним заходом, який на даній стадії розгляду справи, може забезпечити належну поведінку та виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 177, 194, 331 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора, про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту терміном до 08 грудня 2024 року включно, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , з одночасним покладенням обов`язків:

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та або/місця роботи;

- утримуватись від спілкування зі свідками;

- здати на зберігання до відповідних державник органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу для виконання направити до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області.

Доручити Богодухівському РВП ГУНП в Харківській області негайно доставити обвинуваченого ОСОБА_6 до його місця реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 та звільнити з - під варти.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення

Суддя