Житомирський апеляційний суд
Справа №285/508/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/384/24
Категорія ст.78 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю

секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні подання про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2024 року було відмовлено у задоволенні подання Новоград-Волинського міськрайонного відділу філії державної установи «Центр пробації» у Житомирській області про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування призначеного покарання за вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 13.02.2023 року.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування покарання, призначеного ОСОБА_8 за ч.1 ст. 164 КК України задовольнити.

Зазначає, що засуджений ОСОБА_8 двічі не з`явився для реєстрації без поважних причин у визначені йому дні, 17.03.2023, 28.03.2023 та був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 176 КК України, за що йому було винесено застереження у виді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування покарання у разі невиконання покладених на нього судом обов`язків.

Також зазначає, що ОСОБА_8 належних висновків для себе не зробив та продовжував вчиняти правопорушення, за які в подальшому був притягнутий до адміністративної відповідальності, а саме 10.10.2023, 19.10.2023, 07.12.2023, 19.12.2023. Окрім того, під час розгляду подання судом встановлено, що в провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 за ст. 389-2 КК України.

Вважає, що існують підстави, визначені ч. 2 ст. 78 КК України для скасування ОСОБА_8 звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбуття призначеного йому покарання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, перевіривши матеріали особової справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Відповідно до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, окрім іншого, про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Із положень ст. 166 КВК України вбачається, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

При розгляді питання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у клопотанні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції були дотримані ці вимоги закону, оскільки було наведено належні мотиви, за яких було відмовлено у задоволенні відповідного подання уповноваженого органу з питань пробації.

Як вбачається з матеріалів справи, вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13.02.2023 року ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі терміном 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) ріки. Покладено на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Згідно з матеріалами особової справи, 22.03.2023 року ОСОБА_8 належним чином ознайомлений з обов`язками, які покладені на нього вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 13.02.2023 року та ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрації.

З подання вбачається, що будучи належним чином попереджений про відповідальність за невиконання покладених судом обов`язків, ОСОБА_8 09.08.2023 року та 13.09.2023 року не з`являвся для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

25.09.2023 року засудженому винесено застереження у вигляді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування призначеного покарання у разі подальшого невиконання покладених на нього судом обов`язків.

На переконання колегії суддів, суд відмовляючи у задоволенні вказаного подання, дав детальну оцінку доводам подання органу пробації та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що дворазове порушення засудженим обов`язку явки на реєстрацію під час воєнного стану в державі не свідчить про те, що він не стає на шлях виправлення.

Крім того, за порушення обов`язку щодо явки на реєстрацію засудженому ОСОБА_8 25.09.2023 року було винесено застереження у вигляді письмового попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення його для відбування призначеного покарання, а фактів подальших неявок засудженого для реєстрації, як підстави для більш суворішого реагування на такі порушення подання до суду про скасування звільнення, в поданні та апеляційній скарзі не зазначено.

Що стосується доводів апелянта про систематичне притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності то такі доводи прокурора на думку апеляційного є помилковими.

Так, відповідно до матеріалів особової справи та подання органу пробації ОСОБА_8 , 22.03.2023 р. з`явився до органу пробації і лише тоді під розписку був попереджений про покладені на нього обов`язки та наслідки їх невиконання та систематичного вчинення правопорушень.

За таких обставин, колегія суддів не може погодитися з доводами прокурора про можливість врахування, як підстави для скасування іспитового звільнення, притягнення засудженого до адміністративної відповідальності 16.03.2023 р. за зберігання самогону, оскільки матеріали особової справи та кримінального провадження не містять даних про те, що засудженому чітко та зрозуміло, під розписку було роз`яснено його обов`язки та наслідки вчинення адміністративних правопорушень.

Не може колегія суддів визнати обґрунтованими і доводи прокурора викладені у апеляційній скарзі і щодо врахування притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності 07.12.2023 р. та 19.12.2023 р., оскільки в поданні органу пробації, в межах якого здійснювався розгляд судом, про такі факти не зазначалося, а подання датоване ще 14 листопадом 2023 року, а тому їх вчинення не може бути підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням за результатами розгляду саме цього подання.

За таких обставин, колегія суддів не вбачає систематичного притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності після його належного попередження про наслідки таких дій, оскільки він після попередження до звернення з поданням лише двічі був притягнутий до адміністративної відповідальності (28.03.2023 р., 10.10.2023 р.), а тому і підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора не вбачає.

Твердження прокурора, що в провадженні Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 за ст.389-2 КК України, з огляду на положення ст. 62 Конституції України також не свідчить про невідповідність ухвали суду першої інстанції вимогам ст. 370 КПК.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 26 січня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні подання про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_8 для відбування покарання- без змін.

Ухвала є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: