ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа 522/9539/24

Провадження 1-кп/522/2867/24

31.10.2024 м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши кримінальне провадження за ЄРДР № 0003696 від 15.11.2017, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллічівськ Одеської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

27.07.2017 приблизно о 00:30 годині, ОСОБА_4 вступивши у попередню змову з особою № l та особою № 2, стосовно яких винесено вирок Приморським районним судом м. Одеси та які вступили в законну силу, заздалегідь розпланувавши план своїх дій та, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , маючи єдиний умисел, направлений на вчинення відкритого викрадення чужого майна, визначили об`єктом свого злочинного посягання майно, яке на той момент знаходилось у квартирі АДРЕСА_3 та на праві власності належить ОСОБА_5 . Діючи по обумовленому раніше плану за попередньою змовою групою осіб та реалізуючи зазначену змову, 27.07.2017 приблизно о 00:30 годині, достовірно знаючи про перебування потерпілого ОСОБА_5 за місцем свого тимчасового проживання у квартирі АДРЕСА_3 , діючи з прямим умислом та корисливим мотивом і метою, спрямованими на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_6 , особа № 1 та особа № 2, підійшли до вказаного помешкання та почали діяти згідно із заздалегідь розподіленими ролями. Реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення відкритого викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , разом із особою № l, піднялись на 5-й поверх вищевказаного будинку, де підійшовши до дверей квартири АДРЕСА_4 , стали очікувати поки ОСОБА_5 відчинить вхідні двері. У свою чергу особа № 2, залишився на вулиці поблизу вищевказаного домоволодіння, з метою спостереження за навколишньою обстановкою та своєчасного попередження ОСОБА_4 , та особи № l, у разі появи сторонніх осіб, які б могли завадити вчиненню ними кримінального правопорушення, а отже забезпечити від викриття їх протиправних дій. У подальшому, дочекавшись коли потерпілий ОСОБА_5 відчинить двері до квартири АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 , та особа №1, протиправно проникли до неї, де оглянувшись, визначили безпосередньо предметом свого злочинного посягання наступні речі: мобільний телефон «iPhone 6» IMEI НОМЕР_1 , сонцезахисні окуляри, наручний механічний годинник марки «Орієнт» чорного кольору, планшет марки «іРad» чорного кольору, чоловічі парфуми «Tom Ford» ra «Hugo Boss», зарядну батарею білого кольору та гаманець чорного кольору, в якому знаходились банківські картки «Opet Worldcard» № НОМЕР_2 , «Bankamatik» № НОМЕР_3 , студентський білет та водійське посвідчення на ім?я Біліджі Чадаш Тачеті, грошові кошти в сумі 1000 гривень, 500 доларів США та 10 турецьких лір, якими відкрито заволоділи. Після вчинення злочину, ОСОБА_6 , особа №1 та особа №2, разом з викраденим майном з місця вчинення злочину зникли, тим самим розпорядились ним на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_5 матеріальної шкоди, на загальну суму 34000 гривень.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України - визнав повністю.

Потерпілий ОСОБА_5 у встановленому порядку повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, до суду не з`явився.

За відсутності заперечень учасників судового провадження, з урахуванням положень ст. 325 КПК України, справу розглянуто без потерпілого.

Крім того, за відсутності заперечень учасників судового провадження, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, і обмежено їх дослідження доказів допитом обвинуваченої, а також дослідженням документів кримінального провадження, що стосуються особи обвинуваченої і вирішення процесуальних питань. При цьому, судом з`ясовано правильність розуміння учасниками кримінального провадження обставин щодо недоцільності дослідження доказів, добровільність їх позицій, та роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В ході допиту у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 надав показання, згідно з якими підтвердив, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення, за обставин викладених у обвинувальному акті, зокрема повідомив, що 27.07.2017 приблизно о 00:30 за попередньою змовою з двома іншими особами, він зайшов в приміщення однієї з квартир по АДРЕСА_2 та відкрито заволодів майном потерпілого, яке перелічено в обвинувальному акті, зокрема грошовими коштами. Після цього він з іншими співучасниками залишив місце події та вони розподілили між собою викрадене майно. Після цього він не переховувався та працював на різних підприємствах. Про те, що йому було «заочно» повідомлено про підозру у кримінальному провадженні та оголошено у розшук, він дізнався лише у травні 2024 року, після того, як у житлі його матері було проведено обшук. Після цього, він одразу самостійно з`явився до органів поліції. Після зазначеної події до теперішнього часу жодних кримінальних правопорушень не вчиняв та до кримінальної відповідальності не притягувався. У вчиненому він щиро розкаюється.

Згідно з ч. ч. 1,3 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею. З метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

З огляду на зазначене, з урахуванням показань обвинуваченого, суд вважає доведеним, поза розумним сумнівом, вчинення останнім кримінального правопорушення за встановлених обставин та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 186 КК України, як: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло.

Відомостей, які б вказувати на неосудність або обмежену осудність обвинуваченого в ході судового розгляду не встановлено.

Отже, при визначенні виду і міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд у відповідності до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, особу ОСОБА_4 , його вік, те, що він хоча офіційно не працевлаштований, проте судимостей - не має, на обліку у лікарів-нарколога, -психіатра - не перебуває.

Відповідно до ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому суд визнає - щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання не встановлено.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням викладених обставин, зокрема тяжкості і характеру кримінального правопорушення, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, згідно із санкцією ч. 3 ст. 186 КК України.

Разом з цим, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, в тому числі те, що він беззастережно визнав винуватість у вчинені кримінального правопорушення, вперше притягується до кримінальної відповідальності, його поведінку після вчинення кримінального правопорушення, зокрема самостійну явку до органу досудового розслідування та факт відшкодування в повному обсязі збитків потерпілому ОСОБА_5 , суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства та його може бути звільнено від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, відповідно до ст. 76 КК України.

Строк дії ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 14.06.2024, згідно з якою до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту закінчився 18.06.2024, у зв`язку з чим вказаний запобіжний захід вважається скасованим, відповідно до приписів ч. 6 ст. 181 КПК України. Клопотань від прокурора про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу під час судового розгляду не надходило.

Цивільний позов у кримінальному провадженні - не пред`являвся.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 176-179, 194, 349, 368, 370, 374, 376, 392, 395, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 3 роки.

Покласти на ОСОБА_4 , відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, наступні обов`язки:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1