Єдиний унікальний номер справи 185/8599/24
Провадження № 1-кп/185/1047/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2024 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у період воєнного стану в залі в м.Павлограді Дніпропетровської області кримінальне провадження, що внесене до ЄРДР за №0000165 від 31 січня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Грузії, неодруженого, з середньотехнічною освітою, непрацюючого, раніше не судимого, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,-

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

перекладача ОСОБА_6 (дистанційно),

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_3 , маючи злочинний умисел на носіння, придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу, у невстановлений слідством час та місці, отримав: предмет схожий на пістолет, з ознаками втручання в внутрішні складові частини вказаного предмету; предмет схожий на бойовий набій, калібром 9,18 мм; 8 предметів схожих на холості набої, калібром 9,18 мм; 6 предметів схожих на саморобні набої, калібром 9,18 мм; предмет схожий на корпус гранати іноземного виробництва; предмет схожий на запал від гранати іноземного виробництва; 113 предметів схожих на бойові набої, калібром 5,45 мм та, усвідомлюючи, що для такого придбання необхідний передбачений законом дозвіл, який передбачений Положенням про дозвільну систему (затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 з наступними змінами), Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, вибухової речовини та вибухового пристрою (затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року № 622; зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 року № 292) та іншими нормативними актами, розуміючи, що в нього такий дозвіл відсутній, зберігав за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .

31.01.2024 року в період часу з 01:46 год. по 02:23 год. проведено невідкладну слідчу дію - обшук домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , - в ході якого працівниками поліції Павлоградського РВП в Дніпропетровській області в кімнаті будинку було виявлено: 113 патронів калібру 5.45x39 мм, які є боєприпасами; пістолет марки «Кuzeу F92» №320-0202, калібру 9 мм Р.А.К., який є вогнепальною зброєю, так як в конструкцію пістолета були внесені зміни - захисний елемент був видалений саморобним способом, що перешкоджає стрільбі кінетичними снарядами; 6 патронів виготовлених саморобним способом з використанням капсульних гільз пістолетних патронів калібру 9 мм Р.А., промислового виготовлення, порохового заряду та чотирьох металевих куль діаметром по 4,5 мм; один патрон калібром 3 мм Р.А.; споряджений корпус осколкової ручної гранати типу m/50, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та придатний для здійснення вибуху; запал типу JVA 1634, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв та придатний для здійснення вибуху, при передбаченому поєднанні спорядженого корпусу гранати m/50 та запалу НОМЕР_1 (шляхом скручування) у зборі утворюють ручну, осколкову гранату m/50, яка являється боєприпасам.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.263 КК України, як зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів, вибухової речовини та вибухового пристрою без передбаченого законом дозволу.

19.08.2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст.ст. 468-470, 472, 473 КПК України, яка була надана в підготовче судове засідання.

Згідно даної угоди обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість в повному обсязі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Сторони погодилися на призначення покарання обвинуваченому за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, та звільненні обвинуваченого від призначеного покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, що йому інкримінований, у вчиненому щиро розкаявся. Йому цілком зрозумілі його права, передбачені ч.4 ст.474 КПК України, а також те, що внаслідок укладення та затвердження угоди про визнання винуватості він буде обмежений в праві оскарження вироку згідно із положеннями ст.ст.394, 424 КПК України. Він повністю розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, а також вид покарання, яке буде застосовано до нього в разі затвердження угоди судом. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз та без впливу будь-яких обставин, необумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.

Прокурор просив затвердити укладену з обвинуваченим угоду про визнання винуватості та ухвалити обвинувальний вирок щодо ОСОБА_3 з призначенням йому покарання узгодженого сторонами в угоді.

Захисник також наполягав на затвердженні укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди про визнання винуватості, оскільки укладений акт відповідає діючому кримінальному та кримінально-процесуальному законодавству.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частина 4 статті 469 КПК України передбачає, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

В підготовчому судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, яке згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, потерпілі в проваджені відсутні.

При цьому судом з`ясовано, що усі сторони кримінального провадження, зокрема і обвинувачений ОСОБА_3 розуміють, що відповідно до ст.473 КПК України наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст.394 та 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 ст.474 КПК України.

Також судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку, та що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України.

Виходячи із викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості від 19.08.2024 року, яка укладена між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим у цьому провадженні, ОСОБА_3 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, та звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Як вбачається із даних реєстру матеріалів досудового розслідування запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Під час проведення досудового розслідування проводились чотири судові експертизи зброї та одна вибухо-технічна експертиза, на проведення яких згідно довідок було витрачено загалом 12873.76 гривень. Зазначені витрати у відповідності до вимог ст.122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Оскільки судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення за описаних у вироку обставин, то суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 12873.76 гривень.

Доля речових доказів повинна бути вирішена у порядку, передбаченому ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 19 серпня 2024 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_3 , в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , в кримінальному провадженні, що внесене в ЄРДР за №0000165 від 31.01.2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави вартість проведених експертиз у розмірі 12873.76 гривень.

Речові докази:

- предмет схожий на пістолет з ознаками втручання в внутрішні складові частини вказаного предмету; 2 магазину до предмету схожого на пістолет; предмет схожий на бойовий набій, калібром 9,18 мм; 8 предметів схожих на холості набої, калібром 9,18 мм; 6 предметів схожих на саморобні набої, калібром 5,45 мм; предмет схожий на корпус гранати іноземного виробництва; предмет схожий на запал від гранати іноземного виробництва; 3 магазини від автоматичної зброї; 113 предметів схожих на бойові набої, калібром 5,45 мм; змиви на марлевий тампон та контрольний марлевий тампон, які передані на зберігання до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, після набрання вироком законної сили знищити.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти діб з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, а саме:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником - виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4, ч.6, ч.7 ст.474 КПК України, у тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором - виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження угоди в кримінальному провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1