СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/8122/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001272 від 04.11.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001272 від 04.11.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні Святошинського УП ГУНП у м. Києві перебуває провадження № 0001272 від 04.11.2024 року за ст. 290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.11.2024 року до Святошинського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт поліцейського про те, що о 10 годині 39 хвилин, за адресою: м. Київ, пр. Леся Курбаса, 12, за порушення правил дорожнього руху було зупинено транспортний засіб - мотоцикл марки «HYOSUNG», модель «GT 250RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході перевірки якого було виявлено ознаки зміни номера кузова.

Так, 04.11.2024 року під час огляду місця події на ділянці місцевості, за адресою: АДРЕСА_1 , транспортний засіб, а саме - мотоцикл марки «HYOSUNG», модель «GT 250RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , був оглянутий та вилучений на майданчик тимчасового утримання ТЗ на території Святошинського управляння поліції Головного управління Національної поліції за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 109.

Також під час огляду місця події, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності двох понятих добровільно надав для огляду і вилучення свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу зареєстроване на ОСОБА_5 , серії НОМЕР_3 від 09.09.2017 року на транспортний засіб - мотоцикл марки «HYOSUNG», модель «GT 250RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , який було поміщено до спеціального пакету НПУ, а також ключі від вищезазначеного транспортного засобу - мотоцикла, які були поміщені в ході проведення огляду місця події до спеціального пакету НПУ.

Ураховуючи зазначене вище, мотоцикл марки «HYOSUNG», модель «GT 250RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу зареєстроване на ОСОБА_5 , серії НОМЕР_3 від 09.09.2017 року на транспортний засіб - мотоцикл марки «HYOSUNG», модель «GT 250RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 та ключі від вищезазначеного транспортного засобу, визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Крім того, 04.11.2024 року призначено транспортно-трасологічну експертизу транспортного засобу, а саме: мотоцикл марки «HYOSUNG», модель «GT 250RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 .

Також, призначено судово-технічну експертизу документів, а саме свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 09.09.2017 року на транспортний засіб - мотоцикл марки «HYOSUNG», модель «GT 250RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 .

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту зазначеного речового доказу є запобігання його втраті, пошкодженню, спотворенню наявних на ньому ідентифікуючих відомостей, реєстраційного номер тощо.

На підставі викладеного просять слідчого суддю накласти арешт на майно, а саме - мотоцикл марки «HYOSUNG», модель «GT 250RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , із забороною відчуження, розпорядження, користування зазначеного майна.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, наведених у клопотанні.

Третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт не заперечував щодо задоволення клопотання та накладення арешту на майно задля проведення транспортно-трасологічної експертизи.

Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення зазначеного клопотання, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що 04.11.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне провадження за №0001272 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Уході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арештуна майно, а саме - мотоцикл марки «HYOSUNG», модель «GT 250RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , із забороною відчуження, розпорядження, користування зазначеного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, було вилучено під час огляду місця події 04.11.2024 року, який відбувся у м. Київ, у період часу з 12 год. 34 хв. до 12 год. 55 хв. за участі ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8-13).

Постановою дізнавача відділу дізнання Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 04 листопада 2024 року про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання, зокрема, мотоцикл марки «HYOSUNG», модель «GT 250RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001272. Визначено місцем зберігання транспортного засобу мотоцикла на майданчику тимчасового утримання ТЗ на території Святошинського управління поліції Головного управління Національної поліції за адресою: м. Київ, просп. Берестейський, 109 (а.с. 18-19).

Крім того, до матеріалів клопотання долучено постанову дізнавача відділу дізнання Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 04 листопада 2024 року про призначення транспортно-трасологічної експертизи, якою призначено транспортно-трасологічну експертизу транспортного засобу - мотоцикла марки «HYOSUNG», модель «GT 250RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 (а.с. 21).

Пунктом 7 частини 1 статті 131 КПК України визначено арешт майна як захід забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України визначені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження та передбачені обставини, за яких не допускається застосування заходів кримінального провадження. Серед таких обставин у ч. 3 ст. 132 КПК України передбачено, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. 5 ст. 132 КПК України, для оцінки потреб досудового розслідування, слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Клопотання прокурора обґрунтовувалось тим, що метою накладення арешту відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України є, зокрема, забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як було встановлено слідчим суддею, вилучений в ході огляду місця події 04.11.2024 року транспортний засіб - мотоцикл марки «HYOSUNG», модель «GT 250RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0001272 від 04.11.2024 року.

Крім того, наразі у кримінальному провадженні призначено транспортно-трасологічну експертизу зазначеного транспортного засобу.

Ч. 5 ст. 171 ЦПК України передбачено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається із матеріалів поданого клопотання, майно було тимчасово вилучено у ході огляду місця події 04.11.2024 року, клопотання направлено до суду засобами поштового зв`язку 05.11.2024 року, що вбачається із штемпелю на поштовому конверті, в якому дане клопотання надійшло до суду.

Відтак, вимоги ч. 5 ст. 171 ЦПК України дотримано.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Суд враховує, що статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення ЄСПЛ від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Зважаючи на наведені норми українського процесуального законодавства, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, дослідивши матеріали поданого клопотання, проаналізувавши доводи та заперечення учасників судового засідання щодо необхідності накладення арешту на майно, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки прокурором доведено як необхідність арешту, так і наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора Святошинської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001272 від 04.11.2024 року, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 04.11.2024 року в ході огляду місця події, а саме: мотоцикл марки «HYOSUNG», модель «GT 250RR», реєстраційний номер НОМЕР_1 , чорного кольору, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер кузова (шасі) НОМЕР_2 , із забороною відчуження, розпорядження, користування зазначеного майна.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором. Копія ухвали надсилається слідчому, прокурору, підозрюваному, іншим заінтересованим особам не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а для особи, без виклику якої було постановлено ухвалу, - строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії даної ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1