УХВАЛА

14 листопада2024 року

м. Київ

справа № 953/3554/22

провадження № 51-3921 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Харківського апеляційного суду від 04 травня 2023 року щодо нього,

встановив:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою на вказане судове рішення та з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, в обґрунтування якого зазначає, що не був обізнаним з результатами розгляду касаційної скарги його захисника, а саме щодо залишення скарги без розгляду, тому вважав, що згодом відбудеться судовий розгляд у касаційному порядку. Наголошує, що не мав змоги дізнатися про хід розгляду касаційної скарги, оскільки знаходився в установі відбування покарань та не міг зв`язатися зі своїм захисником. На думку засудженого, вказані причини пропуску строку є поважними, а тому пропущений строк на касаційне оскарження підлягає поновленню.

Дослідивши клопотання, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження необхідно відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Правило дотримання тримісячного строку має на меті гарантувати правову визначеність і забезпечити, щоб кримінальні провадження розглядалися впродовж розумного часу, не змушуючи органи влади та інших зацікавлених осіб перебувати у стані невизначеності.

Це правило надає особі, яка має право на касаційне оскарження, достатній строк для роздумів стосовно того, чи подавати касаційну скаргу, для чіткого визначення своїх аргументів та окреслення стверджувальної правової позиції, і визначає період, після закінчення якого контрольна функція суду не здійснюється.

Зі змісту наведеної норми слідує, що початок перебігу строку на касаційне оскарження для всіх учасників кримінального провадження, окрім засудженого, який тримається під вартою, законодавець пов`язує лише із однією подією - днем проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

За приписами ст. 115 КПК України, строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. При обчисленні строків місяцями строк закінчується у відповідне число останнього місяця. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Як слідує із матеріалів провадження, на момент постановлення ухвали апеляційного суду від 04 травня 2023 року засуджений ОСОБА_4 тримався під вартою, тому перебіг строку на касаційне оскарження для нього розпочинається з дня вручення йому копії судового рішення.

Згідно розписки, наданої Державною установою «Первомайська виправна колонія (№ 117)», копію оскаржуваної ухвали засуджений отримав 18 травня 2023 року, тому, з урахуванням положень статей 115, 426 КПК України, останнім днем строку касаційного оскарження для ОСОБА_4 було 19 серпня 2023 року (п`ятниця).

Однак, із даною касаційною скаргою засуджений звернувся лише 09 жовтня 2024 року (згідно дати підписання), тобто поза межами строку касаційного оскарження, при цьому просить поновити йому пропущений строк.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.

Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

За сталою практикою Верховного Суду, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були, чи є об`єктивно непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.

Також, суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Наведені засудженим у клопотанні доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження Верховний Суд не може визнати поважними з огляду на таке.

При вирішенні цього питання Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом тримісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.

У своєму клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження ОСОБА_4 посилається, як на підстави пропуску ним строку, на його необізнаність з результатами розгляду касаційної скарги захисника та відсутність можливості отримання інформації про хід розгляду скарги. Вказані обставини жодним чином не впливають на перебіг строку касаційного оскарження для засудженого, оскільки:

- по-перше, відповідно до положень статей 42, 43, 46, 425 КПК України засуджений та його захисник є окремими учасниками кримінального провадження, кожен з яких наділений самостійним правом на касаційне оскарження;

- по-друге, тримісячний строк на касаційне оскарження судового рішення є досить тривалим та достатнім, щоб зацікавлена особа могла реалізувати своє право на апеляційне оскарження;

- по-третє, засуджений звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою більш ніж через 1 рік після завершення строку на касаційне оскарження;

- по-четверте, клопотання не містить жодних аргументів та їх документального підтвердження про вжиття ОСОБА_4 будь-яких розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право на касаційне оскарження в межах процесуального строку.

Інших причин, які завадили засудженому протягом строку на касаційне оскарження звернутися до Суду та, які можна було б визнати поважними, у клопотанні не наведено та колегією суддів не встановлено.

Враховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення ОСОБА_4 пропущеного строку на касаційне оскарження вказаного судового рішення, а тому заявлене клопотання не підлягає задоволенню.

За таких обставин, відповідно до положень п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційну скаргу слід повернути засудженому, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.

Керуючись п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити засудженому ОСОБА_4 у поновленні строку на касаційне оскарження ухвали Харківського апеляційного суду від 04 травня 2023 року щодо нього, касаційну скаргу повернути разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3