У Х В А Л А

07.08.2024 р.

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в м.Жмеринці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000213 від 08.12.2023 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Дзвониха Вінницького (раніше Тиврівського) району Вінницької області, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, військовозобов`язаного, військовослужбовця в/ч НОМЕР_1 , раніше засудженого вироком Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 04.08.2023 року за ч.4 ст.185, ст.75 КК України на п`ять років позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік шість місяців,

у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ :

Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду від 18.07.2024 року призначено підготовче судове засідання у даному кримінальному провадженні.

За змістом обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачено у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, за ознаками самовільного залишення ним місця служби, вчиненого в умовах воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 вказав про можливість призначення кримінального провадження до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, посилаючись на відсутність підстав закриття провадження та повернення обвинувального акту прокурору, а також визначення іншої підсудності. В судове засідання просив суд викликати сторони кримінального провадження. Також просив задоволити подане заздалегідь до суду клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 з метою запобігання подальшого переховування ним, посилаючись на те, що останній, перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити злочин, у вчиненні якого він обвинувачується. Зауважив, що ОСОБА_4 може знищити або спотворити документи, які мають значення для кримінального провадження, зокрема паспорт громадянина України та інші документи, які підтверджують приналежність до громадянства України та проходження військової служби в складі ЗСУ. Також зазначив, що ОСОБА_4 може розголосити відомості, що містять державну таємницю.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 погодилися з думкою прокурора щодо можливості призначення судового розгляду у відкритому судовому засіданні. Просили змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 . Обвинувачений ОСОБА_4 додатково пояснив, що даний будинок раніше належав його покійній матері, він там зареєстрований та проживав до його мобілізації на військову службу; право на спадщину не оформив, оскільки не минув шестимісячний строк з дня смерті матері.

Заслухавши думки учасників підготовчого розгляду, вивчивши матеріали судового провадження, судом встановлено, що отриманий на розгляд суду обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні загалом відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України, передусім положенням ст.291 КПК України.

Угод про визнання винуватості чи про примирення у порядку ст.468-475 КПК України до суду не надійшло. Підстав для закриття кримінального провадження наразі не вбачається. Підстав для направлення обвинувального акту для визначення підсудності не встановлено; дане кримінальне провадження підсудне Жмеринському міськрайонному суду Вінницької області.

Визначених законом підстав, за яких не складається досудова доповідь, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.

Клопотань сторін кримінального провадження про виклик свідків чи витребування документів не надійшло.

Відповідно до вимог ч.1-3 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У відповідності до ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження; серед інших ними є запобіжні заходи.

За приписами ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно положень ч.1,3,7,8,11 ст.182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Положеннями ч.4 ст.183 КПК України визначено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема ст.407 КК України.

Відповідно до положень ст.29 Конституції України, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згода на обов`язковість якої надана Верховною Радою України за ухваленням Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" кожен має право на свободу і особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, інакше ніж відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, у випадку законного арешту або затримання особи, здійснення з метою її присутності перед компетентним судовим органом на підставі обґрунтованої підозри у вчиненні злочину або якщо обґрунтовано визнається за необхідне запобігти вчиненню ним злочину або його втечі після його вчинення. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а передбачає урахування низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого наразі обвинувачується ОСОБА_4 , належать до категорії тяжких злочинів, покарання за яке передбачається у вигляді позбавлення волі на строк, що перевищує три роки, обставини чого визначають можливість застосування тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_4 , попередня судимість якого не знята та не погашена.

У відповідності до ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Проте, суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Так, тривалість наразі передбачених ст.177 КПК України ризиків, на які вказано прокурором, щодо можливості обвинуваченого ОСОБА_4 переховуватися від суду; знищити або спотворити будь-який із документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, стороною захисту не заперечено, надто за власного клопотання про зміну чинного запобіжного заходу на домашній арешт, застосування якого також передбачає умову наявності відповідних ризиків.

Разом з тим, у даному випадку з урахуванням пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, підлягають врахуванню судом приписи ч.8 ст.176 КПК України, якими встановлено, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст.402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Отже, за вказаного застереження кримінального процесуального закону зміна чинного запобіжного заходу у виді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, власне про що просили суд захисник та обвинувачений, стосовно військовослужбовця ОСОБА_4 під час дій в Україні воєнного стану, обставини чого є загальновідомими, не є можливою, а тому це клопотання сторони захисту підлягає залишенню без задоволення.

Відтак за існування грунтовної підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, що наразі визначається складеним та затвердженим у встановленому порядку обвинувальним актом щодо нього, з урахуванням наведених прокурором обгрунтувань та за відсутності об`єктивних відомостей щодо неможливості безпосереднього утримання обвинуваченого ОСОБА_4 під вартою, суд не вбачає достовірних та законних підстав для можливості застосування щодо обвинуваченого жодного з решти більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, включаючи домашній арешт, оскільки вони не є достатніми для запобіганню вказаним ризикам та належному виконанню обвинуваченим процесуальних обов`язків, а також згідно особливостей застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні щодо даного військового злочину із спеціальним суб`єктом.

З урахуванням наведеного суд вважає за необхідне продовжити запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 виді тримання під вартою, строком на 60 днів з урахуванням потреб здійснення судового розгляду, яке в цьому випадку виправдано наявністю конкретного суспільного інтересу у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до особистої свободи.

Водночас, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 є військовослужбовцем та обвинувачується у вчиненні військового кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, суд в межах визначених законом повноважень вважає недоцільним визначати йому розмір застави.

З урахуванням сукупності наведеного суд доходить висновку, що кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду та доручити Жмеринському районному відділу з питань пробації скласти досудову доповідь стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Відповідно до положень ч.4 ст.9 Закону України "Про пробацію" обвинуваченому надається можливість брати участь у підготовці досудової доповіді, яка полягає у наданні персоналу органу пробації інформації, необхідної для підготовки такої доповіді.

Враховуючи викладене, керуючись ст.176-178, 181, 183, 194, 291, 314-316, 331, 350 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Продовжити на 60 днів, тобто до 05.10.2024 року включно запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 12.06.2024 року, без визначення розміру застави.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні на 11 годин 00 хвилин 26.09.2024 року.

Резервну дату судового розгляду визначити на 15 годин 00 хвилин 02.10.2024 року.

Розгляд кримінального провадження здійснювати суддею одноособово.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисника.

Доручити Жмеринському районному відділу філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області скласти досудову доповідь стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , строк подання якої до суду встановити до 24.09.2024 року.

На ухвалу суду в частині продовження запобіжного заходу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга, до Вінницького апеляційного суду, що не перешкоджає судовому розгляду.

Суддя ОСОБА_1