УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2024 року

м. Київ

справа № 761/24643/24

провадження № 51- 3675 впс 24

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 761/24643/24) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 Кримінального кодексу України (далі - КК України), з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:

До Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) надійшло вищевказане клопотання про направлення матеріалів кримінального провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України, з Шевченківського районного суду м. Києва до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська або до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Клопотання мотивовано тим, що місцем вчинення кримінального правопорушення є АДРЕСА_1 за місцем реєстрації ТОВ «Дніпровський Автоцентр Маз», директором якого був ОСОБА_5 , що належить до територіальної юрисдикції Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська. Проте, орган досудового розслідування в обвинувальному акті умисно не зазначив адреси реєстрації цієї юридичної особи.

У той же час, ОСОБА_4 посилається на те, що підставою для передачі цього кримінального провадження до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська є наявність виняткових обставин, а саме те, що обвинувачений проживає на території Центрального району м. Дніпро, що належить до територіальної юрисдикції Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Учасники судового провадження належним чином повідомлені про день і час розгляду клопотання, проте в судове засідання вони не з`явилися, клопотань про відкладення розгляду не надійшло, що не перешкоджає розгляду цього клопотання.

Перевіривши доводи, наведені у клопотанні, дослідивши інші матеріали, надані на розгляд суду касаційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі, якщо було вчинено декілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 34 КПК України кримінальне провадження може бути передано на розгляд до іншого суду, якщо до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності.

Також абз. 6 ч. 1 вищезазначеної статті передбачено, що до початку судового розгляду у виняткових випадках кримінальне провадження з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків тощо.

Частиною 3 ст. 34 КПК України визначено, що питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів, а також про направлення провадження з одного суду апеляційної інстанції до іншого, вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого.

Як убачається з поданого клопотання та наданих, на запит Суду, матеріалів, до Шевченківського районного суду м. Києва надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000578 від 25 червня 2024 року по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.27, ч. 4 ст. 111-1 КК України. Судовий розгляд цього кримінального провадження не розпочато.

Відповідно до вказаного обвинувального акта, ОСОБА_5 обвинувачується у сприянні у вчиненні кримінального правопорушення службовій особі ТОВ «АЛЬФА-МАЗ» ОСОБА_6 , заздалегідь обіцяючи придбати та збути автозапчастини російського виробництва, а також знищити сліди кримінального правопорушення, шляхом видалення маркування інформації щодо країни виробника та дати виготовлення, тобто у вчиненні дій, спрямованих у пособництві на провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором.

Варто зауважити, що вказаний обвинувальний акт не містить даних про конкретне місце вчинення інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення. Тобто, чітко встановити місце вчинення кримінального правопорушення не можливо.

Також із наданих Суду матеріалів убачається, що досудове розслідування в цьому кримінальному проваджені здійснювалось слідчими Головного слідчого управління Служби безпеки України. Обвинувальний акт підписано та затверджено прокурором Офісу Генерального прокурора 04 липня 2024 року за адресою: АДРЕСА_2 .

Отже, оскільки точне місце вчинення злочину досудовим розслідуванням встановлено не було, згідно вимог ст. 32 КПК України, розгляд кримінального провадження повинен здійснюватися судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування - Шевченківським районним судом м. Києва.

Варто зауважити, що кримінальне провадження може бути передано на розгляд іншого суду за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків тільки у виняткових випадках, якщо іншим чином забезпечити виконання завдань цього провадження неможливо.

Відповідно до клопотання захисника та наданих матеріалів, обвинувачений проживає у м. Дніпрі.

Водночас, згідно з ч. 1 ст. 336 КПК України, судове провадження може здійснюватися у режимі відеоконференції під час трансляції з іншого приміщення, у тому числі яке знаходиться поза межами приміщення суду (дистанційне судове провадження).

З підстав, визначених ст. 336 КПК України, судом може бути ухвалено рішення про здійснення дистанційного судового провадження з учасниками провадження. Сторона обвинувачення, відповідно до ч. 3 ст. 23 КПК України, зобов`язана забезпечити присутність під час судового розгляду свідків обвинувачення з метою реалізації права сторони захисту на допит перед незалежним та неупередженим судом.

Між тим, клопотання захисника не містить обґрунтованих підстав для визнання його доводів винятковими та з яких вбачалася б неможливість забезпечення виконання завдань цього провадження Шевченківським районним судом м. Києва.

Верховний Суд також звертає увагу, що захисник ОСОБА_4 у порядку ст. 34 КПК України 22 липня 2024 року вже звертався із клопотанням до Верховного Суду про направлення матеріалів кримінального провадження стосовно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України, з Шевченківського районного суду м. Києва до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська або до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Верховний Суд ухвалою від 26 липня 2024 року відмовив у задоволенні вказаного клопотання.

У зв`язку з вищезазначеним клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України, з Шевченківського районного суду м. Києва до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська або до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська є необґрунтованим, а тому підстав для його задоволення немає.

З огляду на викладене, керуючись ст. 34 КПК України, Суд

постановив:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про направлення матеріалів кримінального провадження (справа № 761/24643/24) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 111-1 КК України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів відмовити.

Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3