Справа № 343/1437/24
Провадження № 11-кп/4808/453/24
Категорія ст. 358 ч.4 КК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду у складі :

головуючого судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Долинського районного суду від 19 липня 2024 року, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого за ст. 27 ч.5, ст. 358 ч.1, ст. 358 ч.4 КК України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Слобода Болехівська, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

в с т а н о в и л а :

В апеляційній скарзі прокурор вважає вирок Долинського районного суду від 19.07.2024 року таким, що підлягає скасуванню в частині визнання винним ОСОБА_8 та призначення йому покарання за ч.5 с. 27, ст. 358 ч.1 КК України з підстав істотного порушення кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що кримінальне правопорушення, передбачене ст. 27 ч.5, ст. 358 ч.1 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком, за який передбачено покарання у виді обмеження волі до двох років та вчинений ОСОБА_8 в 2020 році.

Відповідно до ст. 49 ч.1 п.2 КК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо, з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Судом першої інстанції вимоги закону виконані не були, обвинуваченому ОСОБА_8 про його право на звільнення від кримінальної відповідальності роз`яснено не було.

Просить вирок Долинського районного суду від 19.07.2024 року щодо ОСОБА_9 в частині визнання винним та призначення покарання за ст. 27 ч.5, ст 358 ч.1 КК України скасувати. Звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення ст. 27 ч.5, ст. 358 ч.1 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч.1, ст. 358 ч.1 КК України закрити. В решті вирок залишити без змін.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 27 ч.5, ст. 358 ч.1, ст. 358 ч.4 КК України, та призначено йому покарання: за ст. 27 ч.5, ст. 358 ч.1 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень; за ст. 358 ч.4 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_8 покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави витрати на проведення експертизи у розмір 4543 гривні 68 копійок.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 вчинив пособництво в підробленні посвідчення тракториста-машиніста, яке видається установою і надає право керування транспортними засобами, з метою його використання, а також використав завідомо підроблений документ, за таких обставин.

У 2020 році, точний час та місце не встановлено, у ОСОБА_8 виник протиправний умисел на отримання підробленого офіційного документа, що дає право керування тракторами на території України, з метою його подальшого використання, достовірно розуміючи, що не має такого права, оскільки, відповідно до вимог п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 02.04.1994 "Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста", що регламентує порядок видачі вказаних документів, не проходив медичний огляд у порядку, встановленому МОЗ, не здобув професійної (професійно-технічної) освіти відповідної освітньої програми за професіями, що передбачають отримання навичок керування машинами тих категорій, які заявлені на отримання посвідчення, та не склав теоретичний і практичний іспити екзаменаційній комісії територіального органу Держпродспоживслужби.

На початку 2020 року ОСОБА_8 , реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на пособництво у виготовленні завідомо підробленого посвідчення тракториста-машиніста на своє ім`я, всупереч вимогам постанови Кабінету Міністрів України від 02.04.1994 № 217 "Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста", уникаючи навчання та складання теоретичного і практичного іспитів у Держпродспоживслужбі, перебуваючи в АДРЕСА_2 , познайомився із невстановленою органом дізнання особою на ім`я ОСОБА_10 , з яким в усній розмові домовився про умови виготовлення підробленого посвідчення тракториста-машиніста на його ім`я. При цьому надав свою фотокартку та фотокопію паспорта громадянина України, усвідомлюючи що їх буде використано для виготовлення підробленого документу, що надає право керування тракторами на території України та сплатив за вказаний документ грошові кошти в розмірі 3000 гривень.

Надалі на початку 2020 року ОСОБА_8 , перебуваючи в с. Княжолука Долинської ТГ Калуського району Івано-Франківської област, зустрівся із невстановленою органом дізнання особою на ім`я ОСОБА_10 та отримав від нього підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії АТ № 052089 від 22.07.2020 категорії "А1", "А2", "D1", "D2", "F1", "F2", видане на ім`я ОСОБА_8 .

Відповідно до висновку експерта, надане на дослідження посвідчення тракториста-машиніста серії НОМЕР_1 за способами нанесення зображень та первинними елементами захисту не відповідає посвідченням тракториста-машиніста, які знаходяться в офіційному обігу, всі зображення у посвідченні виконані струминним способом друку за допомогою засобів оперативної поліграфії.

Надалі ОСОБА_8 , усвідомлюючи, що він в порушення вимог п. 7 постанови Кабінету Міністрів України № 217 від 02.04.1994 "Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень тракториста-машиніста", отримавши підроблене посвідчення тракториста-машиніста серії АТ № 052089 від 22.07.2020 категорії "А1", "А2", "D1", "D2", "F1", "F2", видане на ім`я ОСОБА_8 , вирішив влаштуватися на посаду машиніста екскаватора АК № 2 ТЦ (Долина) УТ ПАТ "Укрнафта" з використанням підробленого офіційного документа - посвідчення тракториста-машиніста.

Так, 12.06.2024 ОСОБА_8 з метою влаштуватися на посаду машиніста екскаватора АК № 2 ТЦ (Долина) УТ ПАТ "Укрнафта" прибув до відділу безпеки (Захід) Департаменту безпеки ПАТ "Укрнафта", що за адресою м. Долина, вул. Промислова, 7 Калуського району Івано-Франківської області, де, діючи умисно, усвідомлюючи, що не має права на керування тракторами, так як у встановленому законом порядку не отримував посвідчення тракториста-машиніста, надав працівникам СБ ДНПР ПАТ "Укрнафта" разом з іншими документами підроблений офіційний документ - посвідчення тракториста-машиніста серії АТ № 52089 від 22.07.2020 категорії "А1", "А2", "D1", "D2".

Обвинувачений ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно. Прокурор не заперечив з приводу розгляду поданої ним апеляційної скарги без участі обвинуваченого, оскільки у ній не ставиться питання про погіршення його становища.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, просив її задовольнити, а вирок суду першої інстанції від 19 липня 2024 року скасувати та звільнити ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 27 ч.5, ст. 358 ч.1 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції при прийнятті оскарженого рішення не дотримався вказаних вимог закону.

Доводи наведені в апеляційній скарзі прокурора з приводу того, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, на думку колегії суддів є підставними.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 КК України строків, відсутність обставин, що порушують їх перебіг.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. За правилами ч. 8 вказаної статті, закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 1 ч. 2 цієї ж статті, не допускається лише у випадку, коли підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі розгляд кримінального провадження продовжується в загальному порядку.

Правилами ч. 3 ст. 288 КПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, за винятком випадку застосування давності, передбаченого ч. 4ст. 49 КК України. Тобто суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), але до набрання вироком суду законної сили.

Суд за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого відповідно до п. 1 ч. 2 ст.284 КПК України ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_8 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення на початку 2020 року. Судом першої інстанції дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

У відповідності до положень ст. 12 КК України, зазначене кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Санкція ч.1ст.358 КК України передбачає покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційний нагляд на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Оскільки із дня вчинення інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення минуло понад 3 роки, обвинувачений протягом цього періоду не ухилявся від слідства або суду, не вчинив нового кримінального правопорушення, він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 2 ч. 1ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.

На підставі вище викладеного, колегія суддів приходить до переконання про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги прокурора, скасування вироку Долинського районного суду від 19 липня 2024 року у частині засудження за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення на підставі ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього у цій частині.

Керуючись ст.ст. 284, 405, 407, 417 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу прокурора, задовольнити частково.

Вирок Долинського районного суду Івано Франківської області від 19 липня 2024 року, щодо ОСОБА_8 скасувати в частині засудження за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

ОСОБА_8 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, а кримінальне провадження у цій частині закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Виключити з вироку посилання на ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_8 засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України до штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В іншій частині залишити вирок без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_4

ОСОБА_5