31.07.2024 Справа № 756/8332/24
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 756/8332/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.07.2024 місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

провівши відкрите судове засідання в залі суду в місті Києві на підставі обвинувального акта у кримінальному провадженні №0002941 від 14.08.2023 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця міста Києва, зареєстрованого у цьому АДРЕСА_1 ), жителя АДРЕСА_2 ), раніше несудимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівниками правоохоронних органів є, у тому числі, працівники Національної поліції.

Поліція, відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та пунктів 4-6 «Положення про Національну поліцію», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015 №877, окрім іншого, здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; здійснює своєчасне реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події; здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності.

Відповідно до Наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 17.07.2023 №866 о/с старший лейтенант поліції ОСОБА_6 призначений на посаду заступника командира роти №2 батальйону №3 полку №1 (з обслуговуванням правого берега) Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - поліцейський патрульної поліції та/або інспектор ОСОБА_7 ).

Згідно посадової інструкції заступника командира роти №2 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега) Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 05.02.2021 №215, на поліцейського ОСОБА_8 покладено наступні обов`язки: - припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, застосовуючи при цьому передбачені законодавством права і повноваження; - розглядати справи про адміністративні правопорушення, застосовувати заходи адміністративного впливу до правопорушників у випадках та способах передбачених законодавством; - контролювати дотримання учасниками дорожнього руху правил, норм і стандартів, у сфері безпеки дорожнього руху.

Відповідно до Наказу начальника Департаменту патрульної поліції Національної поліції України від 05.09.2022 №1130 о/с рядовий поліції ОСОБА_9 призначений на посаду поліцейського взводу № 2 роти № 2 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега м. Києва) Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (далі - поліцейський патрульної поліції та/або інспектор ОСОБА_10 ).

Згідно посадової інструкції поліцейського взводу №2 роти №2 батальйону №3 полку №1 (з обслуговування правого берега м. Києва) Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, затвердженої Наказом Департаменту патрульної поліції від 16.08.2021 №1784, на поліцейського ОСОБА_11 покладено наступні обов`язки: - припиняти виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення, застосовуючи при цьому передбачені законодавством права і повноваження; - розглядати справи про адміністративні правопорушення, застосовувати заходи адміністративного впливу до правопорушників у випадках та способах передбачених законодавством; - контролювати дотримання учасниками дорожнього руху правил, норм і стандартів, у сфері безпеки дорожнього руху.

Таким чином, поліцейські патрульної поліції ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України й примітки 1 до ст. 364 цього Кодексу являються службовими особами, оскільки постійно здійснюють функції представників влади.

Водночас судом установлено, що 13.08.2023 поліцейські патрульної поліції ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , перебуваючи на території Оболонського району міста Києва, здійснюючи патрулювання з метою забезпечення публічної безпеки і порядку, контроль за дотриманням правил дорожнього руху, забезпечення його безпеки та правомірності експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, приблизно о 22:40 за адресою: АДРЕСА_3 , зупинили транспортний засіб марки «LEXUS» модель «LX 570» (д.н.з. НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_5 .

Під час спілкування з водієм транспортного засобу інспектор ОСОБА_14 виявив у ОСОБА_5 ознаки алкогольного сп`яніння та запропонував йому пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у встановленому порядку на місці зупинки транспортного засобу із застосуванням спеціального технічного засобу, на що водій ОСОБА_5 погодився та при вимірюванні вмісту парів етанолу в повітрі, що видихається, результат огляду водія ОСОБА_5 склав 2,1 ‰. У зв`язку з цим, інспектор ОСОБА_14 повідомив водієві ОСОБА_5 про те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП та у цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення дій, спрямованих на притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП.

Надалі, реалізуючи свій злочинний умисел, 13.08.2023 приблизно о 23:17, перебуваючи за тією ж адресою, водій ОСОБА_5 під час розмови з патрульними поліцейськими, усвідомлюючи, що вчинив адміністративне правопорушення, діючи протиправно, бажаючи уникнути адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, запропонував інспектору ОСОБА_14 неправомірну вигоду у розмірі 3 000 (три тисячі) грн за непритягнення до адміністративної відповідальності, на що поліцейським патрульної поліції ОСОБА_14 невідкладно було попереджено ОСОБА_5 про кримінальну відповідальність за пропозицію надання неправомірної вигоди службовій особі, проте водій транспортного засобу не припинив висловлювати такі пропозиції. Після зазначених неправомірних дій ОСОБА_5 працівники патрульної поліції викликали слідчо-оперативну групу для подальшої фіксації усіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, визнав повністю, щиро покаявся, зазначив, що жалкує, що так сталося, попросив вибачення за вчинене, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, при цьому не оспорював день, час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним злочину відповідно до висунутого обвинувачення й показав наступне.

Так, обвинувачений ОСОБА_5 показав, що того дня у вечірній час доби він дійсно керував транспортним засобом марки «LEXUS» модель «LX 570» (д.н.з. НОМЕР_1 ) по АДРЕСА_3 та був зупинений патрульними поліцейськими, котрі під час спілкування, виявивши ознаки алкогольного сп`яніння, запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу, на що він дав свою згоду та в результаті вимірювання вмісту парів етанолу в повітрі, що видихається, результат огляду склав 2,1 ‰, після чого інспектором йому було роз`яснено про те, що стосовно нього буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП. Однак, він, бажаючи уникнути адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП, запропонував інспектору ОСОБА_14 неправомірну вигоду в розмірі 3 000 (три тисячі) грн за непритягнення до адміністративної відповідальності.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, за відсутністю будь-яких сумнівів у добровільності та істинності позиції останніх, за згодою учасників судового провадження, суд провів судовий розгляд кримінального провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що мають істотне значення для вирішення обвинувачення по суті, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Таким чином, розглянувши кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 в межах пред`явленого обвинувачення, допитавши останнього, дослідивши письмові матеріали відповідно до встановленого порядку, а також відомості, що характеризують особу обвинуваченого, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у пропозиції надання неправомірної вигоди службовій особі за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує таку вигоду, будь-якої дії з використанням наданої їй влади, за обставин, установлених у судовому засіданні, доведено повністю та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 369 КК України.

Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому, суд приходить до наступного висновку.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до усталеної судової практики при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, судам слід суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому та встановлюючи ступінь його вини у вчиненому, судам слід давати оцінку не лише кримінально караним діянням, а й обставинам кримінального провадження у сукупності з даними про особу обвинуваченого, зокрема з відомостями про схильність такої особи до вчинення кримінальних правопорушень та відомостями про поведінку до вчинення злочинних дій, про його соціальні зв`язки, спосіб життя та інші обставини, які впливають на прийняття рішення.

Таким чином, суд враховує ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого ОСОБА_5 злочину, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, особу винного, котрий розлучений, має офіційне місце реєстрації та місце проживання, характеризується формально посередньо, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, несудимий.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Що стосується позиції прокурора в судових дебатах про наявність у кримінальному провадженні обставини, що обтяжує покарання «вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння» відповідно до пункту 13 ч. 1 ст. 67 КК України, то суд вважає за необхідне зазначити про таке.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуто обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім як у випадках зміни судом правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 368 КПК України суд, ухвалюючи вирок, повинен вирішити питання, зокрема, чи є у кримінальному провадженні обставини, що обтяжують та/або пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

За п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Обов`язок доказування перелічених обставин згідно зі ст. 92 КПК України покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Водночас, суд вважає, що визнання обставини «вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння» відповідно до пункту 13 ч. 1 ст. 67 КК України такою, що обтяжує покарання у цьому кримінальному провадженні, не узгоджується з положеннями ст. 337 КПК України, оскільки про наявність такої обставини у кримінальному провадженні не зазначено в обвинувальному акті як такої, що обтяжує покарання відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 291 КПК України.

Разом із тим, вищевказане підлягає врахуванню при призначенні покарання в сукупності з характером, цінністю суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкістю наслідків, способом посягання, формою і ступеню вини, наявністю або відсутністю кваліфікуючих ознак тощо.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину згідно ст. 66 КК України.

Таким чином, враховуючи принципи й загальні засади призначення покарання, а також мотиви, характер, спосіб вчинення ОСОБА_5 злочину, який відноситься до категорії нетяжких, в сукупності зі ставленням обвинуваченого до вчиненого, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді штрафу в розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн, що передбачено санкцією ч. 1 ст. 369 КК України, оскільки, на переконання суду, саме такий розмір покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.

Керуючись положеннями статей 100, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 2 000 (дві тисячі) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Речові докази у кримінальному провадженні:

- диск DVD-R 16х (4,7 GB DATA/VIDEO 120 min) (постанова від 28.05.2024), - після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1