Номер провадження:1-кс/521/3310/24
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 жовтня 2024 року м.Одеса
Нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у зазначеному кримінальному провадженні здійснюється Малиновською окружною прокуратурою міста Одеси.
Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ХІ від 24.02.2022, на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався, в останнє Указом Президента України № 469/2024 від 23.07.2024, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 3891-ІХ від 23.07.2024, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 12.08.2024 року строком на 90 діб.
Досудовим розслідуванням встановлено, що не пізніше 21.10.2024 року, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували поряд з будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та у цей час та у тому ж місці у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 виник спільний злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням до будинку АДРЕСА_1 .
Під час зустрічі ОСОБА_8 , маючи при собі раніше заготовлений дублікат ключів від будинку АДРЕСА_1 , передав ОСОБА_5 з метою подальшої реалізації спільного злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна поєднаного з проникненням до вищевказаного будинку.
З метою реалізації спільного злочинного умислу ОСОБА_5 та ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи, у період дії введеного в Україні правового режиму воєнного стану, переконавшись, що їх дії залишаться непоміченими для оточуючих, 21.10.2024 о 18 годині 02 хвилин ОСОБА_5 пройшов до прибудинкової території, маючи при собі дублікат ключів від вищезазначеного дому, в цей час ОСОБА_8 перебуваючи неподалік зазначеного будинку спостерігав за діями спільника. Далі, ОСОБА_5 , використовуючи дублікат ключів, відчинив вхідні двері будинку, після чого проник у приміщення будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи на першому поверсі зазначеного будинку виявив сейф, шляхом знахідки ключів від нього, які знаходились у зазначеному будинку, відкрив його, маючи вільний доступ до сейфу, таємно викрав з нього чемодан червоного кольору та сумку чорного кольору, в яких знаходились грошові кошти в іноземній валюті, а саме 752470 доларів США та 42 530 євро, що станом на 21.10.2024 згідно офіційного курсу НБУ, складає 32 820 223 гривень 50 копійок.
Після чого, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_8 з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли та у подальшому розпорядилися викраденим майном на власний розсуд, тим самим завдали потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 матеріальний збиток на загальну суму 32 820 223 гривень 50 копійок, який в шістсот разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення та є особливо великий розмір.
Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у житло, в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.
23.10.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаного з проникненням у житло, в особливо великих розмірах, в умовах воєнного стану.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 23.10.2024, протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 , протоколом добровільної видачі та іншими зібраними у кримінальному провадженні доказами у своїй сукупності.
Таким чином, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 , є цілком обґрунтованими, а не застосування запобіжного заходу не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.
Метою застосування запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 є досягнення дієвості кримінального провадження та забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 42 КПК України, зокрема: прибувати за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, виконувати обов`язки, покладені на нього рішенням про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, підкорятися законним вимогам та розпорядженням слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також запобігти спробам переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, шляхом зміни місця перебування і проживання.
Беручи до уваги те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків передбачених п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК.
Відтак у слідства є достатні дані вважати про об`єктивну наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, так як жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам.
У випадку застосування до ОСОБА_5 альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, визначивши її розмір у відповідності до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України у розмірі п`яти тисяч розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який із 01.01.2024 відповідно до ст.7 Закону «Про Державний бюджет України на 2024 рік» складає 3028 гривень, тобто визначивши розмір застави у сумі 15 140 000 (п`ятнадцять мільйонів сто сорок тисяч) гривень.
Враховуючи обставини кримінального правопорушення, дані про особу підозрювану у скоєні злочину, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також приймаючи до уваги те, що слідчий суддя своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що потребує більшої суворості в оцінці порушень цінності суспільства, слідчий просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.
Прокурор та слідчий підтримали клопотання, просили його задовольнити, зазначивши, що підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу та зменшення розміру застави відсутні.
Захисник підозрюваного заперечувала проти клопотання слідчого, просила застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою або зменшити розмір застави.
Перевіривши та дослідивши надані матеріали до клопотання, заслухавши думки учасників процесу, суд вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, спробам незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадження, спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, спробам вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вимогами ч.2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Згідно ч.1, ч.2 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.
Статтею 2 КПК визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
На стадії досудового розслідування слідчий суддя наділений лише повноваженнями на перевірку обґрунтованості підозри, яка за своїм змістом до процедури висунення обвинувачення в порядку, передбаченому КПК України, на стадії досудового розслідування є обґрунтованим припущенням про вчинення особою кримінального правопорушення, повідомлення про яке складається на певному етапі досудового розслідування, коли є підстави для формулювання підозри (ч.1 ст.276 КПК України). Повідомлення про підозру персоніфікує кримінальне провадження, є юридичним фактом, що породжує виникнення кримінальних процесуальних правовідносин, та етапом, з якого починає реалізовуватися кримінальна відповідальність.
При вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу оцінці судом підлягають наявність та/або продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК. Ризиком у контексті кримінального провадження є певний ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) буде здійснювати відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
У матеріалах клопотання достатньо наявних даних, які указують на факти, що ОСОБА_5 міг вчинити вказане у клопотанні правопорушення і такі є переконливим для суду, тому слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначає, що причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього такого обмежувального заходу, як тримання під вартою. З наведених обставин, проводячи оцінку наданих суду матеріалів, доводів учасників процесу, слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.
При вирішенні питання про ризики, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 , раніше не судимий, має постійне місце проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, підозрюється у вчинені особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна, що вказує на наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, відповідно до вимог п.4 ч.2 ст.183 КПК України.
Згідно ст.178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється - є однією з обставин, що враховуються при обранні запобіжного заходу. Також суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, фактичні обставини справи, особу підозрюваного та характер висунутого обвинувачення, тяжкість можливого покарання в їх взаємозв`язку з можливими ризиками у справі.
Відтак, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя враховує ту обставину, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.5 ст.185 КК України, а також враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, особу підозрюваного, вимог наведеного законодавства, слідчий суддя приходить до висновку, що до підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підстав для обрання більш м`яких запобіжних заходів слідчим суддею не встановлено.
ОСОБА_5 було затримано в порядку ст.208 КПК України 23.10.2024 року.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Визначаючи відповідно до вимог ч. 4 ст.182 КПК України розмір застави, слідчий суддя враховує не лише обсяг повідомленої підозри, а також і правові позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до яких розмір застави повинен бути встановлений з огляду на особу підозрюваного, належну йому власність, його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на впевненість у тому, що перспектива втрати застави або заходів проти його поручителів у випадку його неявки до суду буде достатньою для того, щоб стримати його від втечі. Органи влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і під час вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гафа проти Мальти»).
Відтак, з однієї сторони розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншої - не має бути таким, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави.
Розмір застави щодо особи, підозрюваного чи обвинуваченого у вчинені особливо тяжкого злочину визначається у межах від 80 (вісімдесяти) до 300 (трьохсот) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 необхідно визначити розмір застави виходячи з тяжкості інкримінованого йому злочину та обставин його вчинення, тяжкості покарання, що йому загрожує у разі визнання його винуватим, його особи та його матеріального становища, тому суд вважає, що розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень є достатнім.
Керуючись ст. ст. 132, 176-178, 372 КПК України, слідчий суддя-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання слідчого - задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 59 (п`ятдесят дев`ять) днів в межах строку досудового розслідування з триманням його в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» до 21 грудня 2024 року включно.
Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі 300 (трьохсот) прожиткових мінімумів для працездатної особи, що складає 908400 (дев`ятсот вісім тисяч чотириста) гривень на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.
Підозрюваний ОСОБА_5 з дня визначення судом розміру застави може внести заставу на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області або забезпечити її внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, суду.
За умови внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ст.194 КПК України будуть покладені обов`язки: не відлучатись із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або місця роботи; здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; прибувати до слідчого СВ ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 із встановленою періодичністю кожної середи.
Наслідком невиконання зазначених обов`язків є звернення застави в дохід держави і обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або тримання під вартою.
Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 рахувати з моменту його фактичного затримання до 21.12.2024 року включно.
Ухвала суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1