У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2024 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого ОСОБА_1

за участі :

секретаря судового засідання ОСОБА_2

сторони обвинувачення ОСОБА_3

захисника неповнолітнього ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5

представника ювенальної превенції ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Підволочиську Тернопільської області клопотання про застосування до неповнолітньої особи, яка не досягла віку кримінальної відповідальності та вчинила суспільно-небезпечне діяння, примусових заходів виховного характеру по матеріалах досудового розслідування за № 0000124 від 14.12.2023 року відносно ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Підволочиськ Тернопільської області, проживаючого АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, студента 3-го курсу ДНЗ «Підволочиський професійний ліцей», раніше не судимого,

за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України

В С Т А Н О В И В :

Неповнолітній ОСОБА_7 13 грудня 2023 року близько 12:02 год. перебуваючи в приміщенні кабінету біології ДНЗ «Підволочиський професійний ліцей», що у АДРЕСА_2 , під час конфлікту, умисно завдав три удари руками в обличчя та голову ОСОБА_8 . Внаслідок умисних, кримінально-протиправних дій ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_8 спричинено тілесні ушкодження у вигляді : синця виличної ділянки, синця на шкірі верхньої губи справа та крововилив у її слизову оболонку, синця із саднами на його тлі правої привушної ділянки, які за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 2 роки.

В судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України визнав повністю та пояснив, що 13 грудня 2023 року у нього із потерпілим стався конфлікт через те, що останній його штовхнув. Будучи обуреним наніс рукою три удари в область обличчя та голови. У вчиненому щиро розкаявся та показав, що подібного не вчинятиме. Просить клопотання задоволити.

Потерпілий подав суду заяву у якій просить клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру розглянути у його відсутності проти його задоволення не заперечив.

Крім власного визнання вини, неповнолітній ОСОБА_7 його захисник та законний представник повністю погодилися зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні кримінального проступку, згідно обвинувального акту за ч.1 ст. 125 КК України, що досліджувались у судовому засіданні під час розгляду справи по суті.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його часткове задоволення, виходячи з наступного:

За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.

Відповідно до ст. 105 КПК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

2. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

3. До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

4. Суд може також визнати за необхідне призначити неповнолітньому вихователя в порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення проступку йому виповнилось 15 років.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_7 відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі, під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», Обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

Призначаючи вид примусового заходу виховного характеру стосовно ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним діяння, особу винного, умови його проживання та виховання, фактичні обставини справи те, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, раніше не судимий, по місцю проживання та по місцю навчання характеризується з посередньої сторони, приходить до переконання, що ОСОБА_7 слід призначити примусовий захід виховного характеру з врахуванням часу розгляду справи та моменту звернення до суду з даним клопотанням у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 рік.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст. 447 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Підволочиськ Тернопільської області, проживаючого АДРЕСА_1 , який не досяг віку кримінальної відповідальності та вчинив суспільно-небезпечне діяння, примусових заходів виховного характеру по матеріалах досудового розслідування за № 0000124 від 14.12.2023 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України примусові заходи виховного характеру у виді передачі під нагляд матері ОСОБА_5 строком на 1 рік.

Копію ухвали направити у СД ВП № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області та службі у справах дітей районної державної адміністрації.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського Апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом 7- днів.

Суддя - підпис

Копія вірна

Суддя Підволочиського районного суду

тернопільської області ОСОБА_1