Справа № 487/6257/24
Провадження № 1-кс/487/4090/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Миколаєва клопотання прокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001144 від 19.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про арешт майна,

УСТАНОВИВ:

19.07.2024 прокурор Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001144 від 19.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з клопотанням, в якому просила накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: майку чорного кольору упакованого до сейф пакету № WAR1616965, шорти зеленого кольору упаковано до сейф пакету № WAR1616967.

Прокурор у судове засідання не прибув, до початку розгляду справи подав заяву, в якій клопотання підтримав, просив його задовольнити.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судом встановлено та з матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні слідчого відділу Миколаївського районного управління у провадженні СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження ЄРДР №0001144 від 19.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.07.2024 до Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення з Миколаївської ЛШМД про те, що 18.07.2024 до вказаної медичної установи з адреси:АДРЕСА_1 , було доставлено ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 із тілесними ушкодженнями у вигляді проникаючого колото - різаного поранення черевної порожнини.

Даний факт зареєстровано до ЖЕО Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області за № 11416 від 18.07.2024 та в подальшому внесено до ЄРДР за №0001144 від 19.07.2024 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

19.07.2024 за адресою: АДРЕСА_1 в порядку ст. 208 КПК України було затримано: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Для здійснення особистого обшуку, задіяно слідчого СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , яка здійснила особистий обшук затриманої ОСОБА_4 , під час якого виявлено та вилучено: майку чорного кольору упакованого до сейф пакету №WAR1616965; шорти зеленого кольору упаковано до сейф пакету № WAR1616967; сумку фіолетового кольору упаковано до сейф пакету № PSP3192780; мообільний телефон марки ОРРО в якому знаходиться сім карта оператора мобільного зв`язку «ВФ Водафон» у пакований до сейф пакету №WAR0012959.

Приймаючи той факт, що згідно п. 1 ч.2 ст.167 КПК України вказані речі зберегли на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення та будуть використані в якості речових доказів для встановлення істини по справі (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене в ході проведення особистого обшуку майно.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, процесуальними джерелами яких можуть бути показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Відповідно до ст. 98 КІІК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

Згідно частин 1 та 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен, у тому числі, враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на викладене, у зв`язку з доведеністю існування сукупності підстав та розумних підозр вважати, що зазначені в клопотанні матеріальні об`єкти зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також у зв`язку із доведеністю прокурором наявності ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, щодо можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість заявленого клопотання та наявність підстав для його задоволення. При цьому слідчим суддею враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 168, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотанняпрокурора Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене в ході проведення особистого обшуку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: майку чорного кольору упакованого до сейф пакету № WAR1616965, шорти зеленого кольору упаковано до сейф пакету № WAR1616967.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити прокурору Окружної прокуратури міста Миколаєва ОСОБА_3 .

Згідно ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1