справа №190/513/24
провадження №1-кп/176/102/24
УХВАЛА

19 вересня 2024 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі колегії суддів: головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

судового розпорядника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у закритому судовому засіданні в режимі відеоконференції залі суду м. Жовті Води кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, відомості про які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 вересня 2023 року за №0000372,-

за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 , потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , представника потерпілих ОСОБА_11 ,

ВСТАНОВИВ:

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 ставиться за провину вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України.

У судовому засідані прокурор заявила клопотання про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке обґрунтував тим, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 закінчується 29 вересня 2024 року, однак встановлені судом ризики та суспільна небезпека особи обвинуваченого, не зменшились та продовжують існувати.

Зокрема, прокурор звертала увагу, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які, у випадку доведення його вини, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавлення волі.

Крім того, прокурор вказувала, що інкриміновані кримінальні правопорушення, а саме умисне вбивство, поєднане із зґвалтуванням відносно неповнолітньої дівчини, викликало значний суспільний резонанс, висвітлювалося в засобах масової інформації, викликало занепокоєння та обурення значної кількості населення міста П`ятихатки Дніпропетровської області.

Таким чином, на думку сторони обвинувачення є підстави вважати, що вказані обставини, зокрема суворість покарання, яке може бути призначене у випадку доведеності вини ОСОБА_6 , характер висунутої підозри, яке має значний суспільний інтерес, відсутність міцних соціальних зв`язків можуть спонукати останнього до вчинення дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності, що дає обґрунтовану підставу вважати про наявність ризику того, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Також, враховуючи, що підозрюваний має доступ до матеріалів кримінального провадження, в тому числі до анкетних даних свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України).

У випадку звільнення ОСОБА_6 з-під варти, тяжкість вказаних злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Таким чином, прокурор вважає, що тримання ОСОБА_6 під вартою є виправданим, оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають принцип поваги до свободи особистості, який закріплений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За переконанням сторони обвинувачення, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 152, п. 10 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 185 КК України, у поєднанні із наявними ризиками, передбаченими п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 1 77 КГЖ України, є достатніми для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який відповідатиме характеру та тяжкості інкримінованих злочинів та особі обвинуваченого.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також їх представник адвокат ОСОБА_11 , підтримали клопотання прокурора.

Захисник адвокат ОСОБА_8 , враховуючи резонансність кримінального провадження, зазначив, що позиція за даним питанням узгоджена раніше із обвинуваченим і він не заперечує проти задоволення клопотання.

Обвинувачений відмовився давати буть які пояснення, при цьому зазначив, що клопотання про продовження запобіжного заходу обраного ньому, отримав.

Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши матеріали обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, вирішуючи питання про можливість продовження застосування відносно ОСОБА_6 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з наступного.

Так, згідно положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. При цьому вирішення даного питання судом відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Аналізуючи вказану норму Закону, суд доходе висновку, що запобіжний захід скасовується або змінюється в судовому розгляді, якщо відпадає необхідність у застосуванні запобіжного заходу або в раніше обраному запобіжному заході. При цьому, на більш м`який запобіжний захід змінюється, якщо обвинувачення змінюється на менш тяжке або ступінь вірогідності неналежної поведінки обвинуваченого стає незначним.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання зазначеним ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі і зазначені в даній нормі закону.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім того, суд враховує вимоги Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» вказував на те, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Із викладеного слідує, що право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Враховуючи суворість покарання, яке може бути призначене у випадку доведеності вини ОСОБА_6 , характер висунутого обвинувачення, яке має значний суспільний інтерес, відсутність міцних соціальних зв`язків, суд погоджується з наявністю ризику того, що перебуваючи на волі обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Також, враховуючи, що обвинувачений має доступ до матеріалів кримінального провадження, в тому числі до анкетних даних свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, що у поєднанні з тяжкістю злочину, у якому обвинувачується ОСОБА_6 , та суворості покарання, яке загрожує йому у випадку доведення вини, з метою уникнення встановленої законом відповідальності є досить високим ризик того, що перебуваючи на волі обвинувачений може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, з метою відмови або зміни в подальшому ними свідчень.

Таким чином, стороною обвинувачення загалом доведено та обґрунтовано клопотання в частині наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і як наслідок необхідності продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За глибоким переконанням суду, менш суворі запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, на даний час не здатні забезпечити виконання своїх процесуальних обов`язків обвинуваченим.

Враховуючи викладене, оскільки ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які існували під час обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились та існують на даний час, суд вважає необхідним задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченому строк тримання під вартою до 15 листопада 2024 року включно.

Керуючись ст.ст. 27, 177, 178, 183, 331, 369-372, 375, 376 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю міста П`ятихатки Дніпропетровської області, громадянину України, строк тримання під вартою до 15 листопада 2024 року включно.

Копії ухвали вручити учасникам судового провадження до відома та направити до Державної установи «Криворізької установа виконання покарань (№3)» для належного виконання.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуюча суддя Інна ПАВЛОВСЬКА

Судді

ОСОБА_12