У Х В А Л А

23.07.2024 р.

Слідчий суддя Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

із участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Жмеринка клопотання дізнавача СД відділення поліції №2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000051 від 04.07.2024 року за ч.1 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

05.07.2024 року дізнавач СД відділення поліції №2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Тиврівського відділу Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_4 звернулася до Тиврівського районного суду Вінницької області з даним клопотанням, вказавши, що 04.07.2024 року до чергової частини відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області по спецлінії "102" начальника СКП ВП №2 капітана поліції ОСОБА_5 про те, що ним виявлено факт незаконного зберігання наркотичних засобів в АДРЕСА_1 громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відомості за цим фактом 04.07.2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000051 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. 04.07.2024 року в ході проведення огляду місця події по АДРЕСА_1 , на підставі письмової заяви ОСОБА_6 , останній добровільно видав працівникам поліції один паперовий згорток, всередині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору, який поміщено до спеціального пакету Національної поліції України слідче управління PSP 1251087. 04.07.2024 року вказані один паперовий згорток, всередині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування та відповідно до вимог ст. 170 КПК України з метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворювання, відчуження, дізнавач просила накласти арешт на на вилучені 04.07.2024 року в ході проведення огляду місця події по АДРЕСА_1 , на підставі письмової заяви ОСОБА_6 , паперовий згорток, всередині якого знаходиться речовина рослинного походження зеленого кольору, який поміщено до спеціального пакету Національної поліції України слідче управління PSP 1251087 та перебуває у відділенні поліції №2 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області, з метою подальшого проведення слідчих дій та судових експертиз в даному кримінальному провадженні та заборонити використовувати та розпоряджатися вищевказаним майном особі, у власності якої воно незаконно перебувало для запобігання його зникнення, знищення, втрати або пошкодження, а також настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12.07.2024 року за відповідним клопотанням в.о. голови Тиврівського районного суду Вінницької області постановлено матеріали даного клопотання про арешт майна передати на розгляд до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області.

В судове засідання дізнавач та володілець заявленого до арешту тимчасово вилученого майна за їх виликом в судове засідання не з`явились, проте, дізнавач ОСОБА_3 подавала разом із клопотанням письмову заяву про розгляд його клопотання у її відсутність, у якій також вказала, що підтримує вимоги клопотання та просить його задоволити, а володілець заявленого до арешту тимчасово вилученого майна ніяких власних клопотань не подав, що втім не перешкоджає розгляду клопотання дізнавача.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження №0000051, в межах якого було подано клопотання, та оглянувши представлені дізнавачем копії матеріалів кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею не пізніше двох днів з дня його надходження до суду за участю, зокрема, слідчого та/або прокурора, підозрюваного, захисника. Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно положень ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною другою ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 166, 170, 174 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди злочину.

Згідно ч.1 ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до змісту ст.2 Закону України "Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів" та Закону України "Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними" обіг наркотичних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, наркотичні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.

При цьому, завданням арешту майна згідно кримінальноого процесуального закону є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (ч.1 ст.170 КПК України).

Таким чином, слідчий суддя вважає, що клопотання зазначене клопотання дізнавача про накладення арешту на майно не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, передусім меті арешту. Зокрема, дізнавачем не доведена така мета забезпечення арешту, як власне збереження речових доказів, та для запобігання їх приховування, пошкодження, втрати, знищення, використання або перетворення, оскільки таке майно наразі вже визнано речовим доказом, та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 року №1104 "Про затвердження Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження", перебуває на відповідному зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів відділення поліції №2 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області, що виключає можливість такого майна бути прихованим, пошкодженим, втраченим, знищеним, використаним або перетвореним.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України прешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до приписів п.1,2 ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

Разом з тим, за обсягом відомостей, які внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань, заздалегідь не вказано жодного найменування певного наркотичного засобу з визначеного законом виключного їх переліку, за відповідністю ознакам якого органом досудового розслідування встановлено вчинення відповідного кримінального правопорушення. Натомість слідчий суддя не вправі грунтувати судове рішення на припущеннях існування обгрунтованої підозри вчинення крімінального правопорушення, яке може слугувати підставою застосування заявленого запобіжного заходу.

Окрім цього, в разі визнання відповідно до висновку експерта, вказаного майна певним наркотичним засобом, таке майно не може бути повернуте його власнику, позаяк обіг наркотичних речовин є забороненим, а тому ці речі не мають ознак майна, що перебуває у вільному обігу, наркотичні речовини не можуть бути повернуті особам, у яких вони вилучені.

Натомість застосування арешту в даному випадку задля можливості подальшого підтвердження, що вказані речовини є наркотичним засобом суперечить вимогам кримінального процесуального закону, оскільки у випадку відсутності такого висновку виникають сумніви у кримінально-правовій кваліфікації, наявності у діях особи складу вказаного кримінального правопорушення, а також підстав вилучення цих речей.

У зв`язку з наведеним слідчий суддя вважає, що клопотання дізнавача про накладення арешту на майно є необгрунтованим та недоведеним в частині процесуального обов`язку сторони обвинувачення, у зв`язку з чим у його задоволенні слід відмовити.

Слідчий суддя вважає, що відмова в накладенні арешту не тягне за собою виконання вимог п.2 ч.1 ст.169 КПК України, оскільки майно, на яке просить дізнавач накласти арешт, не є тимчасово вилученим в розумінні кримінального процесуального закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.132, 170, 171, 172, 173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

У задоволенні клопотання дізнавача СД відділення поліції №2 Вінницького районного управління поліції ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000051 від 04.07.2024 року за ч.1 ст.309 КК України відмовити.

На ухвалу протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1