УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.10.2024 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшої слідчої відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Одеської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000440 від 08.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч.3 ст.332 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000440 від 08.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч.3 ст.332 КК України (підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут, вчиненні за попередньою змовою групою осіб, та організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, вчинене з корисливих мотивів)

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001532 від 14.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України, було встановлено, що 15.01.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , було проведено обшук автомобіля CHEVROLET EQUINOX, 2016 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , сірого кольору, номер кузова НОМЕР_2 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 на момент вчинення кримінального правопорушення. Під час проведення якого було виявлено та вилучено документи, які містять ознаки підробки.

Також було встановлено, що невстановлені особи, перебуваючи на території Одеської області, сприяють в організації здійснення незаконного переправлення осіб через державний кордон України за грошову винагороду.

Для встановлення осіб причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, з метою встановлення повних анкетних даних осіб, які причетні до вчинення даного злочину, їх можливих місць мешкання, та місць зберігання знарядь і засобів вчинення кримінального правопорушення, було надано доручення співробітникам УСР в Одеській області ДСР НПУ на проведення слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до матеріалів виконаного доручення було встановлено, співучасника протиправної діяльності організатора схеми ОСОБА_5 . А саме, під час огляду мобільного телефону ОСОБА_5 встановлено листування із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , де останній підшукує громадян для надання послуг пов`язаних із підробим виготовленням документів, та надає відомості ОСОБА_5 .

З урахуванням викладених обставин, з метою встановлення повного кола осіб причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, та встановлення інших суттєвих обставин кримінального провадження, які необхідні для встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, виникла необхідність у проведенні обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: АДРЕСА_1 , з метою відшукання та вилучення: мобільних телефонів, сім карток, банківських карток, комп`ютерної техніки, носіїв інформації, чорнових записів, а також інших предметів, та документів, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять відомості щодо вчиненого кримінального правопорушення та мають значення для досудового розслідування.

Так, 09.10.2024 в період часу з 07 год 10 хв по 09 год 29 хв на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Одеси справа №947/18184/24 провадження №1-кс/947/13695/24 від 07.10.2024, проведено обшук за місцем фактичного мешкання ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та в подальшому вилучено:

- мобільний телефон марки «Galaxy M52», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім-картою мобільного оператору ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 та з сім-картою мобільного оператору ПрАТ «Київстар» НОМЕР_6 ;

- ноутбук марки «Lenovo», s/n: PFOMVL6C MTM: 80T7004TRA в корпусі чорного кольору;

- акт огляду медико-соціальною експертною комісією від 11.09.2024 № 1708 на ім`я ОСОБА_8 , довідка до акту МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичні документи всього на 24 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1706 від 25.09.2024 на ім`я ОСОБА_9 , довідка до акту МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичні документи всього на 21 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1473 від 05.08.2024 на ім`я ОСОБА_10 , довідка до акту МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичні документи всього на 24 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1197 від 24.06.2024 на ім`я ОСОБА_11 , направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичні документи всього на 27 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1709 від 25.09.2024 на ім`я ОСОБА_12 , довідка до акту огляду МСЕК, виписка із медичної картки стаціонарного хворого, медичні документи всього на 20 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1713 від 23.09.2024 на ім`я ОСОБА_13 , довідка до акту огляду МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного хворого, медичні документи всього на 18 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1704 від 24.09.2024 на ім`я ОСОБА_14 , довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного хворого, медичні документи всього на 28 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1367 від 05.08.2024 на ім`я ОСОБА_15 , довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного хворого, медичні документи всього на 27 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1534 від 20.08.2024 на ім`я ОСОБА_16 , довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки, медичні документи всього на 19 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1547 від 31.07.2024 на ім`я ОСОБА_17 , довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки хворого, медичні документи всього на 21 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1501 від 07.08.2024 на ім`я ОСОБА_18 , довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного, медичні документи всього на 17 аркушах.

Все вищезазначене майно постановою слідчого від 09.10.2024 визнано речовими доказами.

Слідча звертається з клопотанням про арешт майна з метою збереження речових доказів.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій клопотання підтримав, просив, у зв`язку із завантаженістю, розглянути у його відсутності.

Власник вилученого майна ОСОБА_7 повідомлена про дату та час розгляду клопотання за допомогою інтернет месенджеру, що підтверджується довідкою про доставку СМС повідомлення.

Представник власника майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_19 надала до суду письмові заперечення на клопотання про арешт майна, в яких зазначила, що вилучений телефон та ноутбук не містять жодної інформації та жодних відомостей щодо обставин кримінального провадження. ОСОБА_7 під час вилучення телефону, добровільно вказано пароль для розблокування телефону, тому слідчий відразу міг перевірити відсутність будь-якої корисної для досудового розслідування інформації. Також можливо було відразу, під час обшуку, оглянути ноутбук та переконатися, що також у ноутбуці відсутня інформація щодо обставин кримінального провадження. Вилучені акти огляду медико-соціальною комісією на осіб, перелічених вище, довідки до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписки із медичних карток амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичні документи також не мають жодного відношення до обставин кримінального провадження, оскільки події мали місце ще у грудні 2023 та у подальшому внесення відомостей до ЄРДР 08.04.2024 за рапортом від слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області за правовою кваліфікацією за ч. З cm. 332 КК України, які також мали місце у грудні 2023 року. З урахуванням викладеного просила відмовити у задоволенні клопотання.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, заяву представника власника майна, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчої підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

У відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

В судовому засіданні встановлено, що вилучене в ході обшуку майно відповідає критеріям ч.1 ст.98 КПК України, оскільки може містити докази, які входять до предмету досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000440 від 08.04.2024.

Викладене в повній мірі підтверджується долученою до матеріалів клопотання постановою слідчої про визнання та залучення в якості речових доказів, згідно якої вищезазначене вилучене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В свою чергу не накладення арешту на зазначене тимчасово вилучене майно може призвести до його знищення, приховання, що в свою чергу призведе до втрати доказів в рамках кримінального провадження та суттєво ускладнить процес встановлення істини по кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.2 ст.94 КПК, жоден доказ не має наперед встановленої сили, та всі докази в даному кримінальному провадженні підлягають ретельній перевірці з наступною їх оцінкою згідно положень ч.1 ст.94 КПК.

Відповідно до ст.ст.89, 94 КПК, оцінка допустимості та належності доказів буде надана судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті.

Так, слідчий суддя на даній стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання прокурора про накладення арешту на вилучене майно підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Положеннями статей 2,7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

У відповідності до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Частиною другою статті 173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з Конституцією України та Законом України «Про міжнародні договори і угоди», чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України і підлягає застосуванню поряд з національним законодавством України.

До основних стандартів у сфері правового регулювання відносин власності належить Загальна декларація прав людини (1948 р.) та Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод (1950 р.), учасником яких є Україна.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Як свідчить практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), найчастіше втручання в право власності фізичних та юридичних осіб відбувається з боку державних органів, зокрема, органів виконавчої влади, іноді органів законодавчої й судової влади, шляхом прийняття законодавчих актів чи при винесенні незаконного рішення суду, тоді як ст.1 Першого Протоколу до Європейської конвенції з прав людини забороняє будь-яке невиправдане втручання державних органів.

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польщі» від 22.06.2004р.).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею на даний час встановлено, що майно на яке накладається арешт відповідає критеріям ст.98 КПК України.

У кримінальному провадженні відповідно до ст.91 КПК України підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

Стандарт доведення «достатні підстави», необхідність застосування якого передбачає ч.3 ст.170 КПК України, не вимагає від сторони обвинувачення надання безумовних та беззаперечних доказів, а передбачає необхідність наведення достатньо вагомих фактів та об`єктивних відомостей, аналіз яких у їх взаємозв`язку між собою дозволяє дійти висновку про відповідність вилученого майна критеріям речових доказів.

Також, слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для вирішення питання про арешт майна, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження.

Вилучене стороною обвинувачення під час обшуку майно визнано речовими доказами, оскільки є всі підстави вважати, що могло, бути знаряддям вчинення злочину, а тому є важливими доказами можливого вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст.332 КК України.

Накладення арешту на мобільний телефон та ноутбук необхідно для проведення призначеної 05.07.2024 року комп`ютерно-технічної експертизи з метою встановлення наявності електронних доказів, що можуть мати суттєве значення для кримінального провадження.

Зв`язок даного майна із вчиненням злочинів, передбачених ч.3 ст.358, ч.3 ст.332 КК України, підлягає встановленню в процесі здійснення досудового розслідування, а отже арешт даного майна є виправданим.

В клопотанні про арешт майна прямо зазначено підставу та мету арешту майна, наведено відповідне обґрунтування, вказано обсяг та вид майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, а також зазначено про відповідність цього майна критеріям ст.98 КПК України.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання слідчої підлягає задоволенню, й, відповідно захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна підлягає застосуванню.

Керуючись ст. ст.170, 171, 172, 173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшої слідчої відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Одеської Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000440 від 08.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 358, ч.3 ст.332 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було виявлено та вилучено 09.10.2024 року під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на:

- мобільний телефон марки «Galaxy M52», ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , з сім-картою мобільного оператору ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_5 та з сім-картою мобільного оператору ПрАТ «Київстар» НОМЕР_6 ;

- ноутбук марки «Lenovo», s/n: PFOMVL6C MTM: 80T7004TRA в корпусі чорного кольору;

- акт огляду медико-соціальною експертною комісією від 11.09.2024 № 1708 на ім`я ОСОБА_8 , довідка до акту МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичні документи всього на 24 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1706 від 25.09.2024 на ім`я ОСОБА_9 , довідка до акту МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичні документи всього на 21 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1473 від 05.08.2024 на ім`я ОСОБА_10 , довідка до акту МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичні документи всього на 24 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1197 від 24.06.2024 на ім`я ОСОБА_11 , направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичні документи всього на 27 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1709 від 25.09.2024 на ім`я ОСОБА_12 , довідка до акту огляду МСЕК, виписка із медичної картки стаціонарного хворого, медичні документи всього на 20 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1713 від 23.09.2024 на ім`я ОСОБА_13 , довідка до акту огляду МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного хворого, медичні документи всього на 18 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1704 від 24.09.2024 на ім`я ОСОБА_14 , довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного хворого, медичні документи всього на 28 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1367 від 05.08.2024 на ім`я ОСОБА_15 , довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного хворого, медичні документи всього на 27 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1534 від 20.08.2024 на ім`я ОСОБА_16 , довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки, медичні документи всього на 19 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1547 від 31.07.2024 на ім`я ОСОБА_17 , довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки хворого, медичні документи всього на 21 аркушах;

- акт огляду МСЕК № 1501 від 07.08.2024 на ім`я ОСОБА_18 , довідка до акту огляду МСЕК, направлення на МСЕК, виписка із медичної картки амбулаторного, медичні документи всього на 17 аркушах.

Виконання ухвали покласти на старшу слідчу відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1