Справа № 592/9641/23
Провадження № 1-кп/592/202/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2024 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянув у закритому судовому засіданні в залі судових засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми кримінальне провадження № 0001665, відомості за яким 19.05.2023 року були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білопілля, Сумської обл. , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , який ніде не працює та офіційно ніде не працевлаштований, який має неповну середню освіту (6 класів) , неодруженого, громадянина України, особи ромської національності, раніше не судимого, допризовника, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

обвинуваченого: ОСОБА_3 ,

законної представниці обвинуваченого: ОСОБА_5 ,

захисниці обвинуваченого: адвоката ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :

18.05.2023 року приблизно о 17 годині 00 хвилин ОСОБА_3 разом зі своїм братом ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приїхали на автомобілі ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , до магазину Маяк , розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де зустріли раніше знайомих малолітню ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_11 , яким запропонували покататися на автомобілі та вжити з ними алкогольні напої. На цю пропозицію ОСОБА_10 та ОСОБА_11 погодилися та присіли на заднє сидіння вищевказаного автомобіля, на якому приїхали до продуктового магазину № 21, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 , де разом з ОСОБА_3 та іншими вживали алкогольні напої. Через деякий час, приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_11 пішли до магазину для того, щоб скупитися, а ОСОБА_3 та ОСОБА_10 залишилися у вищевказаному автомобілі на задньому сидінні. Залишившись без сторонніх осіб, у ОСОБА_3 виник умисел, направлений на задоволення своєї статевої пристрасті шляхом вступу з ОСОБА_10 у статеві зносини. Реалізовуючи свій умисел, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, розуміючи те, що ОСОБА_10 має 13 років, що вона є малолітньою особою, користуючись її безпораднім станом, викликаним алкогольним сп`янінням, ОСОБА_3 роздягнув ОСОБА_10 та задовольнив свою статеву пристрасть, вступивши у статеві зносини з потерпілою, тобто вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_10 з використанням власних геніталій. Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_10 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, з використанням власних геніталій, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, а саме: у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, визнав повністю та пояснив суду про те, що у вчиненому він щиро кається. Також обвинувачений ОСОБА_3 пояснив суду про те, що 18.05.2023 року він дійсно вчинив дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди. Він просив суд суворо його не карати та призначити йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75, 76 КК України.

Крім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини, його вина у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, повністю підтверджується сукупністю доказів, які є наявними в кримінальному провадженні, а обвинувачення визнається судом доведеним в законному порядку.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, відтак, у суворій відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку (а. п. 105, 107) .

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи Відносно спрощеного кримінального правосуддя та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Зіставивши ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, і встановлені судом ознаки злочинного діяння, вчиненого ОСОБА_3 , суд дійшов висновку про те, що вони відповідають один одному. Таким чином, суд визнає доведеним обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України, а, отже, його злочинні дії необхідно кваліфікувати як вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних з вагінальним проникненням в тіло іншої особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди.

При цьому суд керувався принципом поза розумним сумнівом , зміст якого сформульований в п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 року у справі Кобець проти України . Зокрема, доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду всіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) .

Згідно ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 152 КК України, вчинене обвинуваченим ОСОБА_3 , згідно ч. 6 ст. 12 КК України, відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , згідно якому, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень) , склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку) , його матеріальний стан, тощо ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) .

Як особа обвинувачений ОСОБА_3 характеризується наступним чином.

Є особою молодого віку (а. п. 1, 47) .

Має постійне місце реєстрації проживання за адресою: АДРЕСА_1 , має постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а. п. 1) .

Раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягався (а. п. 1, 48) .

Згідно довідці комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Обласна дитяча клінічна лікарня № 01-16/7/411 від 30.05.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_5 , ознак психічного розладу не виявляє, звернення з приводу надання психіатричної допомоги в закладі відсутні (а. п. 49) .

Згідно довідці комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань № 01-17/01/761 від 02.06.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , під медичним наглядом у лікарів-наркологів комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань не перебуває (а. п. 50) .

Згідно довідці комунального некомерційного підприємства Білопільської міської ради Білопільська міська лікарня № 11/378 від 15.06.2023 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 , на обліку в наркологічному кабінеті не знаходиться (а. п. 51) .

Задовільно характеризується за місце проживання (а. п. 52, 54) .

Задовільно характеризується за місце реєстрації (а. п. 53) .

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 344 від 15.06.2023 року: 1. На даний час ОСОБА_3 виявляє ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність) , може усвідомлювати свої дії та керувати ними. 2. На час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 виявляв ознаки легкої розумової відсталості (легка дебільність) . 3. На час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. 4. На час вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_3 не виявляв ознак якого-небудь тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. 5. За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_3 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує. 6. У ОСОБА_3 було виявлено інтелектуально-мнестичну недостатність легкого ступеню, порушення цілеспрямованості мислення, викривлення процесів узагальнення та відволікання на фоні недостатності емоційно-вольових процесів (що відповідно до висновку лікаря - судово-психіатричного експерта є виявом психічного захворювання) , відставання в психічному розвитку, не пов`язаного з психічним захворюванням, не виявлено. 7. У ОСОБА_3 виявлено інтелектуально-мнестичну недостатність легкого ступеню, порушення цілеспрямованості мислення, викривлення процесів узагальнення та відволікання на фоні недостатності емоційно-вольових процесів, що відповідно до висновку лікаря - судово-психіатричного експерта є виявом психічного захворювання (а. п. 7, 12, 55-60) .

Згідно ч. 2 ст. 66 КК України при призначенні покарання суд може визнати такими, що його пом`якшують, і інші обставини, не зазначені в ч. 1 цієї статті.

Крім того, суд бере до уваги положення п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , згідно якому, виходячи з того, що встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного його призначення, судам необхідно всебічно досліджувати матеріали справи щодо наявності таких обставин і наводити у вироку мотиви прийнятого рішення. При цьому таке рішення має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Суди, зокрема, можуть не визнати окремі з них такими, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також визнати такими обставинами ті, які не зазначено в обвинувальному висновку ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) .

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України, суд вважає: - щире каяття (а. п. 107) ; - активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (а. п. 107) ; - вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім (а. п. 1, 47) ; - вчинення винною особою кримінального правопорушення вперше (а. п. 1, 48) ; - хворобливий стан здоров`я винної особи у вчиненні кримінального правопорушення (а. п. 49-51, 55-60) ; - повне визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення (а. п. 107) .

Крім того, враховуючи, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного обвинуваченого, який визнається винним у вчиненні кримінального правопорушення, мають бути суворо додержані вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, щире каяття обґрунтовується тим, що таке каяття є добровільним, тобто таким, що базується на внутрішньому переконанні особи. Щире каяття ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки та характеризується щирим осудом цієї поведінки, визнанням своєї провини, висловленні жалю з приводу вчиненого, бажанням виправити ситуацію, що склалася, а також готовністю підлягати кримінальній відповідальності. Визнання вини під тиском зібраних у справі доказів не свідчить про щире каяття винного у вчиненні кримінального правопорушення.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що таке сприяння є добровільним, тобто таким, що базується на внутрішньому переконанні особи. Сприяння розкриттю кримінального правопорушення здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою протиправну діяльність та/або про таку діяльність інших осіб. Таке сприяння має бути активним, тобто певною мірою ініціативним та енергійним.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, неповнолітній вік винного у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що неповнолітній вік винного межує з віком малолітнього, що може свідчити про відсутність у винної особи стійких злочинних навичок, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, вчинення винною особою кримінального правопорушення вперше при призначенні покарання обґрунтовується тим, що це може свідчити про відсутність у винної особи стійких злочинних навичок, і, відповідно, про меншу суспільну небезпеку цієї особи. Крім того, суд враховує положення абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , згідно якому судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили кримінальне правопорушення.

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, хворобливий стан винного у вчиненні кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що певні соматичні захворювання знижують ясність уявлення про навколишню дійсність, особа позбавлена того ступеня уважності та обачливості, якими володіє фізично здорова людина. Хворобливий стан робить людину дратівливою та легко збуджуваною; тяжка хвороба може сприяти розвитку егоїзму, відчуженості, і це, звичайно, може здійснювати вплив на особу при вчиненні кримінального правопорушення. Крім того, визнання хворобливого стану винного обставиною, яка пом`якшує покарання, пов`язується з принципами доцільності призначеного покарання та гуманізму. Хворобливий стан винного може створити перешкоди для відбування винним покарання та для досягнення мети покарання. Застосування до особи, яка має певне соматичне захворювання, покарання може завдати їй фізичних та моральних страждань, і навіть створити загрозу її життю чи призвести до серйозно погіршення стану здоров`я. На необхідність з`ясування стану здоров`я при дослідженні даних про особу винного вказується також в абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) .

Можливість врахування обставини, яка пом`якшує покарання винної особи, повне визнання особою своєї вини у вчиненні злочину обґрунтовується тим, що така особа заслуговує поблажливого ставлення до себе, оскільки вона щиро каючись у вчиненні злочину, викладає всі обставини вчиненого, що сприяє встановленню істини по справі, тобто розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 67 КК України, суд вважає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння (а. п. 2) :

Із змісту досудової доповіді, підготовленої 29.11.2023 року Сумським міським відділом філії державної установи Центр пробації в Сумській області на виконання ухвали Ковпаківського районного суду м. Суми від 13.09.2023 року, вбачається, що, беручи до уваги зібрану інформацію, яка характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, при виявлених негативних факторах, що можуть впливати на ризик вчинення нового кримінального правопорушення, та те, що обвинувачений ОСОБА_3 має низький ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що у разі доведення вини обвинуваченого, можливим є застосувати покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства (а. п. 73-83) .

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , із змісту якого вбачається, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) .

Згідно ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. На підставах, передбачених у ч. 1 цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове, за винятком випадків призначення покарання за вчинення злочину, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Також, суд бере до уваги положення абз. абз. 1-4 п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) , із змісту яких вбачається, що призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за дане кримінальне правопорушення, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК України) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину та впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній послатися на ч. 1 ст. 69 КК України. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо. Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК України, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК України, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо. З підстав, зазначених в ч. 1 ст. 69 КК України, суд може не призначати додаткового покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК України як обов`язкове ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) .

Крім того, суд бере до уваги положення абз. 6 п. 3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання здійснення кримінального провадження на підставі угод № 223-1679/0/4-12 від 15.11.2012 року, із змісту якого вбачається, що за наявності обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного сторони угоди з огляду на положення ст. ст. 65, 75 КК України у редакції Закону України № 4652-VI від 13.04.2012 року мають право, застосовуючи положення ст. 69 КК України, визначати (узгоджувати) : а) основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, або б) інше основне покарання, більш м`який його вид, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України за це кримінальне правопорушення; в) не призначати додаткове покарання, передбачене у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України як обов`язкове, за винятком випадків, встановлених ч. 2 ст. 69 КК України ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ) .

Крім того, суд вважає за можливе взяти до уваги наступне.

Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене ст. ст. 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч. 3 ст. 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. У випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

У відповідності до ч. ч. 1, 3, 4 ст. 76 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням суд покладає на засудженого такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, суд може додатково покласти такі обов`язки: 1) попросити публічно або в іншій формі пробачення у потерпілого; 2) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 3) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) ; 4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою; 5) пройти курс лікування від розладів психіки та поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин або захворювання, що становить небезпеку для здоров`я інших осіб; 6) дотримуватися встановлених судом вимог щодо вчинення певних дій, обмеження спілкування, пересування та проведення дозвілля. На особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд покладає обов`язки, передбачені ч. 3 цієї статті, необхідні і достатні для її виправлення з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання. Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

Відповідно до ч. 1 ст. 78 КК України після закінчення іспитового строку засуджений, який виконав покладені на нього обов`язки та не вчинив нового кримінального правопорушення, звільняється судом від призначеного йому покарання.

Згідно ст. 104 КК України звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до ст. ст. 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до позбавлення волі. Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років. У разі звільнення неповнолітнього від відбування покарання з випробуванням суд може покласти на окрему особу, за її згодою або на її прохання, обов`язок щодо нагляду за засудженим та проведення з ним виховної роботи.

Із змісту абз. абз. 1-4 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику призначення судами кримінального покарання № 7 від 24.10.2003 року (із змінами, внесеними згідно з Постановами Верховного Суду № 18 від 10.12.2004 року, № 8 від 12.06.2009 року, № 11 від 06.11.2009 року) вбачається, що судам необхідно мати на увазі, що ч. 1 ст. 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців) , обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку. Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання за цією нормою закону не допускається. Звільнити з випробуванням засуджену особу від відбування іншого виду покарання або позбавлення волі на строк понад п`ять років суд не вправі. Неповнолітній може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням лише в разі засудження його до арешту або позбавлення волі (ч. 2 ст. 104 КК України) . Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на ст. 75 КК України, а щодо неповнолітньої особи - ще й на ст. 104 КК України, як на підстави для прийняття такого рішення. Звільняючи особу від відбування покарання з випробуванням, суд може покласти на неї обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, з метою організації органами виконання покарань належного контролю за її поведінкою. Перелік цих обов`язків є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Поклавши на засудженого обов`язок, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 76 КК України, суд не встановлює періодичність та дні проведення реєстрації; відповідно до ч. 3 ст. 13 КВК України вирішення цього питання віднесено до компетенції кримінально-виконавчих інспекцій. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч. 3 ст. 75 КК України) , а неповнолітньому - від одного до двох років (ч. 3 ст. 104 КК України) . Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст. 75 КК України ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) .

Отже, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, враховуючи наявність шести обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, згідно ст. 66 КК України, переслідуючи мету забезпечення пропорційності соціально виправданих цілей покарання, реалізуючи принцип справедливості покарання, беручи до уваги думку прокурора ОСОБА_4 , думку обвинуваченого ОСОБА_3 , думку захисниці обвинуваченого ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_6 , думку законної представниці обвинуваченого ОСОБА_12 ОСОБА_5 , думку законної представниці малолітньої потерпілої ОСОБА_10 . ОСОБА_13 , висловлену в її письмовій заяві суду, в якій вона зазначила про те, що при визначенні виду та міри покарання вона покладалася на розсуд суду (а. п. 90) , суд дійшов висновку про доцільність, можливість та необхідність при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 остаточного покарання, необхідного та достатнього для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінального правопорушення, у виді позбавлення волі на певний строк, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України. Строк позбавлення волі суд визначає залежно від тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, з урахуванням наявності шести обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , згідно ст. 66 КК України.

Крім того, суд дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 слід звільнити від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; 3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; 4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) ; 5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Таким чином, у відповідності до ч. 6 ст. 181 КПК України, ухвала слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 30.05.2023 року у справі № 592/7363/23, провадження № 1-кс/592/3225/25 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту припинила свою дію і запобіжний захід вважається скасованим, оскільки закінчився строк дії цієї ухвали слідчого судді ( ІНФОРМАЦІЯ_6 (а. п. 8, 13, 19, 114-115) .

Цивільний позов у справі ані під час досудового розслідування, ані до початку розгляду справи по суті законною представницею малолітньої потерпілої ОСОБА_10 ОСОБА_13 до неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 пред`явлений не був (а. п. 2, 90) .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.05.2023 року у справі № 592/6858/23, провадження № 1-кс/592/3034/23 на вилучене майно, а саме: 1) волосся світлого кольору, запаковане до паперового пакету № 1; 2) пластикову пляшку ємністю 1 л з написом Pit Вull , запаковану до пакету № 2; 3) сліди папілярних візерунків, запаковані до спецпакету WAR 0016970, слід скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України. Ухвала набрала законної сили 22.05.2023 року ( ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. п. 4, 6, 17, 18, 35, 110) .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.05.2023 року у справі № 592/6863/23, провадження № 1-кс/592/3036/23 на вилучене майно, а саме: 1) штани спортивні чорного кольору із смугами світло-зеленого кольору, запаковані до паперового пакету № 1; 2) футболку різнокольорову, запаковану до паперового пакету № 2; 3) труси чоловічі, запаковані до паперового пакету № 3, слід скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України. Ухвала набрала законної сили 22.05.2023 року ( ІНФОРМАЦІЯ_7 (а. п. 4, 6, 17, 18, 43, 111) .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.05.2023 року у справі № 592/6861/23, провадження № 1-кс/592/3035/23 на майно, вилучене 19.05.2023 року під час огляду місця події в приміщенні КНП СОР Сумська обласна дитяча клінічна лікарня , розташованому за адресою: м. Суми вул. Ковпака, буд. 22, у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: 1) штани сіро-чорного кольору, запаковані до паперового пакету № 1; 2) топік білого кольору, запакований до паперового пакету № 2; 3) бюстгальтер білого кольору, запакований до паперового пакету № 3; 4) труси жіночі, запаковані до паперового пакету № 4, слід скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України. Ухвала набрала законної сили 30.05.2023 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/111018103) (а. п. 4, 6, 17, 18, 39, 112, 113) .

Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України (а. п. 4, 5, 11, 19, 34-45) .

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № СЕ-19/119-23/7062-Д від 31.056.2023 року, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи в сумі 1673,00 грн. , згідно довідці № СЕ-19/119-23/7364-Д від 02.06.2023 року, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи в сумі 956,00 грн. , згідно довідці № СЕ-19/119-23/7776-Д від 13.06.2023 року, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи в сумі 1912,00 грн. , слід відшкодувати за рахунок ОСОБА_3 на користь держави (а. п. 2, 6, 31-33) .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373-376, 615 КПК України; ст. ст. 11, 12, 50-52, 63, 65-67, 69, 75, 76, 104, 152 КК України, -

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_3 винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 152 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 4 ст. 152 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного іспитового строку 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу) ;

5) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.05.2023 року у справі № 592/6858/23, провадження № 1-кс/592/3034/23 на вилучене майно, а саме: 1) волосся світлого кольору, запаковане до паперового пакету № 1; 2) пластикову пляшку ємністю 1 л з написом Pit Вull , запаковану до пакету № 2; 3) сліди папілярних візерунків, запаковані до спецпакету WAR 0016970, скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.05.2023 року у справі № 592/6863/23, провадження № 1-кс/592/3036/23 на вилучене майно, а саме: 1) штани спортивні чорного кольору із смугами світло-зеленого кольору, запаковані до паперового пакету № 1; 2) футболку різнокольорову, запаковану до паперового пакету № 2; 3) труси чоловічі, запаковані до паперового пакету № 3, скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.05.2023 року у справі № 592/6861/23, провадження № 1-кс/592/3035/23 на майно, вилучене 19.05.2023 року під час огляду місця події в приміщенні КНП СОР Сумська обласна дитяча клінічна лікарня , розташованому за адресою: м. Суми вул. Ковпака, буд. 22, у ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме: 1) штани сіро-чорного кольору, запаковані до паперового пакету № 1; 2) топік білого кольору, запакований до паперового пакету № 2; 3) бюстгальтер білого кольору, запакований до паперового пакету № 3; 4) труси жіночі, запаковані до паперового пакету № 4, скасувати на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України.

Речові докази, а саме: - волосся світлого кольору, запаковане до паперового пакету № 1; - пластикову пляшку ємністю 1 л з написом Pit Вull , запаковану до пакету № 2; - сліди папілярних візерунків, запаковані до спецпакету WAR 0016970; - штани спортивні чорного кольору із смугами світло-зеленого кольору, запаковані до паперового пакету № 1; - футболку різнокольорову, запаковану до паперового пакету № 2; - труси чоловічі, запаковані до паперового пакету № 3; - штани сіро-чорного кольору, запаковані до паперового пакету № 1; - топік білого кольору, запакований до паперового пакету № 2; - бюстгальтер білого кольору, запакований до паперового пакету № 3; - труси жіночі, запаковані до паперового пакету № 4, які знаходяться на зберіганні в камері зберігання речових доказів Сумського РУП ГУНП в Сумській області за адресою: 40009, м. Суми, вул. Маґістратська, буд. 21, знищити.

Документально підтверджені процесуальні витрати у справі на залучення експерта, згідно довідці № СЕ-19/119-23/7062-Д від 31.056.2023 року, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи в сумі 1673,00 грн. , згідно довідці № СЕ-19/119-23/7364-Д від 02.06.2023 року, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи в сумі 956,00 грн. , згідно довідці № СЕ-19/119-23/7776-Д від 13.06.2023 року, пов`язані з проведенням судової дактилоскопічної експертизи в сумі 1912,00 грн. , відшкодувати за рахунок ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Ковпаківський районний суд м. Суми, який постановив вирок.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1