Справа № 274/5855/24 Провадження № 1-кс/0274/1299/24
УХВАЛА

іменем України

19.07.2024 м. Бердичів

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2

власника майна ОСОБА_3 ,

представника власника майна - ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання старшого дізнавача СД Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_5 , погоджене прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_6 , подане в рамках кримінального провадження №0000292 від 13.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання.

Слідчий звернувся до суду з вказаним клопотанням, в якому просить накласти арешт із забороною користування та розпорядження:

- на автомобіль марки "Volkswagen LT 35" червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номером НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , користувачем якого є ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

- накласти арешт на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , користувачем якого є ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , яке було вилучено та поміщено до спецпакету № РSР 1193098.

В обґрунтування клопотання вказує, що з 12.07.2024 близько 22 год 02 хв надійшло повідомлення від працівників управління превентивної діяльності ГУНП в Житомирській області про те, що в АДРЕСА_3 ними було зупинено автобіль марки "Volkswagen LT 35" червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_7 в якому виявили відсутність номеру кузова (рами) (ЕО 10267).

По даному факту 13.07.2024 відкрито кримінальне провадження №0000292 за ознаками кримінального проступку передбаченого ст. 290 КК України.

Указаний автомобіль та свідоцтво про право власності на нього було вилучено до Бердичівського РВП.

Так, вищевказані речі, а саме: транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу використані як засоби вчинення кримінального правопорушення та зберегли на собі його сліди підроблення.

Вказані речі мають значення у кримінальному провадженні в якості речового доказу, та були вилучені з метою їх збереження, можливості уникнення його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Враховуючи, що відсутність заборони на користування та розпорядження майном на яке планується накласти арешт, не зможе забезпечити запобігання ризикам втрати речових доказів, які суттєво впливають на об`єктивність досудового розслідування та втрата вищевказаних речей може призвести до втрати речових доказів і, як наслідок, доказової бази, враховуючи необхідність призначення ряду експертиз, а раме необхідно провести судову криміналістичну експертизу транспортного засобу, та судову технічну експертизу документів тому у сектору дізнання виникла необхідність в накладенні арешту на транспортний засіб та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

ІІ. Процедура та позиція учасників справи

Власник майна ОСОБА_3 та його представник - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання, вважаючи його необгрунтованим. Окрім того, представник власника майна звертає увагу, що ОСОБА_3 зарєстрований як ФОП, надає послуги з перевезення пасажирів, у тому числі на виконання мобілізаційних завдань, і автомобіль, зазначений у клопотанні безпосереднього використовується для цих цілей. Що ж до іншої частини майна вважає клопотання необгрунтованим, враховуючи обставини кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

У судове засідання дізнавач не з`явився.

На підставі ст. 107 КПК України здійснюється фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів. Відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки

Встановлено, що СД Бердичівського районного відділу поліції ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000292 від 13.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 290 КК України.

Слідчим суддею досліджено матеріали, долучені до клопотання: витяг з ЄРДР сформований станом на 15.07.2024, копію рапорту від 12.07.2024, копію протоколу огляду місця події від 12.07.2024, рапортом від 12.07.2024, копіями протоколів допиту свідків від 13.07.2024, копіями фото, копією постанови про визнання предметів (речей, документів) речовими доказами у кримінальному провадженні та приєднання їх до кримінального провадження.

Проаналізувавши клопотання про арешт майна та додатки до нього, суд приходить до висновку, що слідчим у даній справі доведена необхідність накладення арешту у виді тимчасового позбавлення прав на розпорядження автомобілем марки "Volkswagen LT 35" червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , з метою забезпечення його збереження як речового доказу у даному кримінальному провадженні, відтак, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання частково, та оскільки дізнавачем не доведено обставини щодо заборони користування вказаним автомобілем - в цій частині слід відмовити за недоведеністю.

Спосіб, у який здійснюється забезпечення кримінального провадження, відповідає завданням кримінального провадження, враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, є розумним і співрозмірним.

При цьому, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність та доцільність відмовити у накладенні арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії та НОМЕР_3 , оскільки дізнавачем не доведено наявності підстав для накладення арешту, не наведено ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання у цій частині.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини кримінального провадження, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що підтверджені підстави, передбачені ст. ст. 170, 171, 173 КПК України, для часткового задоволення клопотання.

Керуючись ст. ст. 170-173,175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт із забороною розпорядження, а саме:

- на автомобіль марки "Volkswagen LT 35" червоного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номером НОМЕР_3 , зареєстрований за ОСОБА_3 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , користувачем якого є ОСОБА_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В іншій частині відмовити.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором, оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 22.07.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_8