Справа № 646/8943/24
№ провадження 1-кс/646/2336/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.08.2024 м. Харків

Слідчий суддя Червонозаводського районного суду м.Харкова ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 ХРУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000275 від 22.06.2024 стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, який не має місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 02.11.2018 Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України, вид покарання позбавлення волі на 1 рік 6 місяців, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

2) 26.02.2024 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання на строк 3 роки;

3) 14.03.2024 поставлений на облік до «Центру пробації» в Харківській області з 09.05.2024 перебуває в розшуку за «Центром пробації» в Харківській області;

4) ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.07.2024 ОСОБА_5 оголошено у розшук,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

ВСТАНОВИВ :

До слідчого судді надійшло вказане клопотання, в обґрунтування якого зазначено, що СВ ВП №1 Харківського районного управління № 1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000275 від 22.06.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.06.2024, у період часу з 11.00 по 14.00, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 знаходився у громадському місці, а саме на зупинці «Сидоренківська», яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , коли тролейбус під`їхав на вищевказану зупинку, ОСОБА_5 , зайшов в середину та почав тримати вхідні двері, щоб вони не зачинились, після того як водій тролейбуса ОСОБА_6 , намагався декілька разів зачинити двері ОСОБА_5 , відпустив їх та зайшов в середину тролейбуса. Підійшовши до кабіни водія, діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок та виражаючи явну неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та неповагою до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, з хуліганських спонукань, став висловлюватися нецензурною лайкою на водія, не реагував на зауваження осіб, які знаходились в середині тролейбуса щодо необхідності припинення його протиправних хуліганських дій. В цей час у ОСОБА_5 , виник злочинний умисел спрямований на грубе порушення громадського порядку. Після чого, ОСОБА_5 , з надуманих мотивів, реалізуючи свій умисел, спрямований на порушення громадського порядку, діючи з хуліганських спонукань, проявляючи явну неповагу до суспільства, нехтуючи загально прийнятими правилами і нормами поведінки, бажаючи самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб, грубо порушуючи громадський порядок, ігноруючи існуючі у суспільстві елементарні правила поведінки, моральності, добропристойності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи особливою зухвалістю, продовжуючи у присутності сторонніх осіб висловлюватись голосно нецензурною лайкою, вийшовши з тролейбуса на зупинці «114 Школа», став перед тролейбусом, чим заважав руху, незважаючи на присутність останніх, на висловлене водієм тролейбусу зауваження щодо припинення протиправних дій, діючи умисно, підійшовши до вікна тролейбуса з боку потерпілого, де дістав з кишені кофти, у яку був одягнений, газовий балончик та стоячи на відстані витягнутої руки навпроти ОСОБА_6 , тримаючи у правій руці газовий балончик забризкав ОСОБА_6 в обличчя, спричинивши останньому хімічний опік шкіри повік обох очей, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), який від отриманого тілесного ушкодження та від болю почав задихатися та на час перестав бачити, позбавлений можливості виконання дій водія, чим було порушено нормальну діяльність громадського транспорту. Після зазначених дій, ОСОБА_5 , з місця скоєння злочину пішов.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.06.2024, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від 02.07.2024, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі потерпілого ОСОБА_7 , від 02.07.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_8 , від 04.07.2024, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_8 від 04.07.2024, протоколом допиту свідка ОСОБА_9 , від 05.07.2024, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_9 , від. 05.07.2024, протоколом проведення слідчого експерименту за участі потерпілого ОСОБА_7 від 13.08.2024, повідомленням про підозру ОСОБА_5 , від 14.08.2024, протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_5 від 14.08.2024. У діях ОСОБА_5 , вбачаються ознаки кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, відповідальність за який передбачена у вигляді позбавлення волі від 3 до 7 років, що згідно ст. 12 КК України вважається тяжким злочином. В обґрунтування клопотання слідчий послався на те, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, а тому в органу досудового розслідування є підстави вважати, що у підозрюваного можуть виникнути передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України спроби:

- підозрюваний може вчинити спробу переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності. Вказаний ризик підтверджуються тим, що ОСОБА_5 , не має міцних соціальних зв`язків, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, враховуючи передбачене законом покарання, це може спонукати підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин. Окрім цього, у зв`язку із введенням воєнного стану на території України, а також активних бойових дій в м. Харкові та Харківській області, може спонукати ОСОБА_5 до втечі до іншого міста, населеного пункту, щоб переховуватися від органу досудового розслідування та вчинити аналогічне кримінальне правопорушення. З огляду на зазначені обставини, в даному випадку існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду.

Окрім того, підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити незаконні дії спрямовані на здійснення незаконного психологічного або навіть фізичного впливу на свідків та потерпілого, у вказаному кримінальному провадженні, в тому числі шляхом здійснення погроз та умовлянь змінити свідчення у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою зміни або спотворення їх показань на стадії досудового розслідування, які відповідно до положень ст. 95 КПК України, сприймаються лише під час судового засідання, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконний вплив на свідків та потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні.

Враховуючи характер скоєного злочину, зібрані під час проведення досудового розслідування докази, дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення в якому він підозрюється, свідчать про його схильність до вчинення злочинів проти громадського порядку та моральності, у зв`язку з чим, існують достатні підстави вважати, про його небажання вести законний спосіб життя, тому в даному випадку мається існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення інших кримінальних правопорушень.

Зазначене свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

В судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання, просили його задовольнити, посилаючись на наведені в ньому обставини.

Підозрюваний заперечував проти клопотання слідчого, вказуючи на недоведеність ризиків, та просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

В провадженні СВ ВП №1 Харківського районного управління № 1 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000275 від 22.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

14.08.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.07.2024 ОСОБА_10 оголошено у розшук, оскільки він ухилився від суду по розгляду кримінального правопорушення відносно нього за ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26.02.2024 ОСОБА_5 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання на строк 3 роки, тобто ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, в період іспитового строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований та утримуватись під вартою інакше, як за вмотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом с частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (1950 року), нікого не може бути позбавлено волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігання вчиненню особою правопорушення або втечу після його вчинення.

За положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25.04.2003 року №4 запобіжні заходи застосовується за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Разом з тим взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

При цьому, Верховним Судом України роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного внаслідок відсутності у останнього постійного місця проживання, зловживання спиртними напоями чи вживання наркотичних засобів, продовження вчинення злочинів, підтримання соціальних зв`язків негативного характеру, порушення умов запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі.

При цьому, слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5ст. 9 КПК України, бере до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

В контексті вимог статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі на стільки, що його неможливо відвернути, не застосувавши до особи запобіжний захід. При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, які підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя визнає підозру у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, обґрунтованою і достатньою для застосування запобіжного заходу.

Інкримінований ОСОБА_5 злочин, згідно ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Санкцією ч.4 ст. 296 КК України передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Як ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, варто розцінювати те, що ОСОБА_5 , згідно ч.5 ст.12 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 7 років; за віком та станом здоров`я підозрюваного відсутні протипоказання для застосування до нього такого запобіжного заходу як тримання під вартою; у разі не застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 через тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення та покарання, яке може йому загрожувати, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на свідків та потерпілого, або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Приймаючи рішення про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого запобіжного заходу, в зв`язку з відсутністю достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим і прокурором.

В той час, підозрюваним ризики не спростовані, а також не надані документи, що за станом здоров`я підозрюваний не може перебувати в слідчому ізоляторі.

Також, слідчим суддею враховується, що підозрюваний обвинувачується у вчиненні злочину за ч. 4 ст. 185 КК України, справа перебуває на розгляді у Фрунзенському районному суді м. Харкова, розгляд не завершено, (ухвалою суду від ОСОБА_5 оголошено у розшук), що свідчить про його суспільну небезпечність та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя, із врахуванням всіх обставин справи, наявних доказів та того, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, дійшов висновку про доведеність існування ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, а саме п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки тільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та дотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених цим Кодексом наслідків передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, ОСОБА_5 , особу підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, в розмірі, передбаченому п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, а саме 17 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 51476,00 грн. В разі внесення застави, необхідно підозрюваного з-під варти звільнити та покласти на нього ряд обов`язків.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 376 КПК України,

постановив:

Задовольнити клопотання слідчого.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме до 12 жовтня 2024 року включно. визначивши розмір застави у сумі 51476 грн. (п`ятдесят одна тисяча чотириста сімдесят шість грн. 00 коп.), що дорівнює 17 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України у разі внесення застави зобов`язати обвинуваченого, після звільнення з-під варти, виконувати наступні обов`язки:

-прибувати до суду на першу вимогу;

- не відлучатися з м.Харкова без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи,

- утриматися від спілкування зі потерпілим, свідками у цьому кримінальному провадженні.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення застави на розрахунковий рахунок Червонозаводського районного суду м. Харкова, має бути наданий уповноваженій службовій особі ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа ДУ «Харківський слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення обвинуваченого з - під варти та повідомити усно і письмово прокурора та суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з - під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з - під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явиться за викликом до суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні застави обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого більш суворого запобіжного заходу.

Строк дії ухвали до 12.10.2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а особами, що перебувають під вартою - у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1