ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/814/24 Справа № 214/9183/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 який діє в інтересах ОСОБА_8 та прокурора ОСОБА_9 на вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000388 від 04.11.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_10 , за ч. 2 ст.389 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має вищу освіту, не одруженого, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 24.02.2023 Саксаганським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.125 КК України до покарання у виді 200 годин громадських робіт.

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначено покарання у виді арешту строком на 1 місяць. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднано до даного покарання не відбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого рогу від 24.02.2023 року, із застосуванням п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України, з попереднім переведенням покарання у виді громадських робіт в покарання у виді арешту, визначено покарання у виді арешту строком на 1 місяць 10 днів.

Згідно вироку суду, 24.02.2023 року вироком Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 28.03.2023 року.

04.08.2023 року Саксаганським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області, ОСОБА_10 поставлено на облік для відбування призначеного йому судом покарання у виді 200 годин громадських робіт.

04.08.2023 року ОСОБА_10 роз`яснено передбачені ст.37 КВК України порядок та умови відбування цього виду покарання, обов`язки засудженого, а також відповідно до вимог ст.40 КВК України, ОСОБА_10 попереджений про кримінальну відповідальність передбачену ч.2 ст.389 КК України, за ухилення від його відбування. Відібрано від засудженого підписку та видане відповідне направлення для відпрацювання робіт до КП «Криворіжкнига» КМР, згідно якого, останній, повинен приступити до відбування покарання з 07.08.2023 року .

07.08.2023 року відповідно до наказу № 1 КП «Криворіжкнига» КМР, засуджений ОСОБА_10 зарахований для відбування покарання у виді громадських робіт та відповідно до графіку виходу на громадські роботи повинен приступити до відбування покарання з 07.08.2023, з яким був під підпис ознайомлений. Згідно, довідки №181 від 08.09.2023 року з КП «Криворіжкнига» КМР, ОСОБА_10 не відпрацьовував громадські роботи з 04.09.2023 року по 08.09.2023 року, а саме: 04.09.2023 року; 05.09.2023 року; 06.09.2023 року; 07.09.2023 року; 08.09.2023 року про причини неявки відповідальних осіб не повідомляв, не відбував громадські роботи, тобто ухилявся від відбування покарання без поважних причин.

11.09.2023 року засудженому направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації, для з`ясування причин невиходу для відпрацювання громадських робіт.

Згідно, довідки №187 від 15.09.2023 року з КП «Криворіжкнига» КМР, ОСОБА_10 не відпрацьовував громадські роботи з 11.09.2023 року по 15.09.2023 року , а саме: 11.09.2023 року; 12.09.2023 року; 13.09.2023 року; 14.09.2023 року; 15.09.2023 року про причини неявки відповідальних осіб не повідомляв, не відбував громадські роботи, тобто ухилявся від відбування покарання без поважних причин.

15.09.2023 року засудженому направлено виклик до уповноваженого органу з питань пробації, для з`ясування причин невиходу для відпрацювання громадських робіт.

05.10.2023 року ОСОБА_10 з`явився до Саксаганського РВ та в письмовому поясненні повідомив, що з 01.09.2023 року по 30.09.2023 року не з`явився до КП «Криворіжкнига`КМР для відпрацювання громадських робіт без поважної причини, та зобов`язався 06.10.2023 року прибути до КП «Криворіжкнига» КМР для відпрацювання 200 годин громадських робіт.

05.10.2023 року, на підставі ст.40 КВК України, відносно ОСОБА_10 винесено письмове «Попередження» про притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно, довідки №209 від 11.10.2023 року з КП «Криворіжкнига» КМР, ОСОБА_10 не відпрацьовував громадські роботи з 02.10.2023 року по 11.10.2023 року, а саме : 02.10.2023 року, 03.10.2023 року; 04.10.2023 року; 05.10.2023 року; 06.10.2023 року, 09.10.2023 року 10.10.2023 року; 11.10.2023 року про причини неявки відповідальних осіб не повідомляв, не відбув громадські роботи, тобто ухилявся від відбування покарання без поважних причин.

Таким чином, засуджений ОСОБА_10 відповідних висновків для себе не зробив, та продовжив ухилятися від відбування громадських робіт, а саме відповідно до графіку виходу на громадські роботи повторно на протязі місяця не з`являвся для відбуття громадських робіт, про причини неявки відповідальних осіб не повідомляв, тобто ухилявся від відбування покарання без поважних причин.

ОСОБА_10 будучі попереджений про кримінальну відповідальність, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без поважних причин не вийшов на громадські роботи більше двох разів протягом місяця, що відповідно до абзацу 2 ч.3 ст. 40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт. За період часу з 04.08.2023 року по 02.11.2023 року ОСОБА_10 відпрацював 76 годин громадських робіт, має 124 години не відбутих громадських робіт.

Дії обвинуваченого ОСОБА_10 належить кваліфікувати за ч.2 ст.389 КК України за ознаками: ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Не погодившись з вказаним вироком суду захисником ОСОБА_6 та прокурором ОСОБА_9 були подані апеляційні скарги. Захисник ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі, вказує, що відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських чи виправних робіт, карається арештом на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років. Вважає, що судом першої інстанції обрано необґрунтоване покарання при визначенні вини обвинуваченого. У мотивувальній частині апеляційної скарги просить обвинуваченого ОСОБА_8 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України. Також просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким встановити ОСОБА_8 покарання у виді арешту 1 (один) місяць.

Прокурор ОСОБА_9 не заперечуючи доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у скоєнні ним кримінального правопорушення, не оскаржуючи висновки суду першої інстанції щодо встановлення фактичних обставин кримінального правопорушення, вважає, що вирок суду першої інстанції у цьому провадженні підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Вказує, що згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_10 призначено судом покарання у вигляді арешту. Законом України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» від 23.08.2023 № 3342-1Х, який набрав чинності 28.03.2024. статтю 60 КК України викладено в наступній редакції: «Покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців. Арешт не застосовується до вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років.» Таким чином, суд першої інстанції призначив ОСОБА_10 , який не є військовослужбовцем, покарання у вигляді арешту, всупереч вимогам КК України, як таке, що не може бути призначено вказаній особі. Таким чином, неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність. Просить вирок змінити в частині призначеного покарання. В описовій частині вироку замість «З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_10 покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у виді арешту. На підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати до даного покарання не відбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого рогу від 24.02.2023 року, із застосуванням п. 2 ч. 1 ст. 72 КК України, з попереднім переведенням покарання у виді громадських робіт в покарання у виді арешту ( із розрахунку, що одному дню арешту відповідають вісім годи громадських робіт), визначити ОСОБА_10 покарання у виді арешту.» зазначити «З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість призначення ОСОБА_10 покарання за вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у виді пробаційного нагляду. На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, із застосуванням ст.72 КК України, частково приєднати до даного покарання не відбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.02.2023, та остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді пробаційного нагляду». В резолютивній частині вироку замість «Призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту строком на 1 (один) місяць. На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати до даного покарання не відбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 24.02.2023 року, із застосуванням п.2 ч.1 ст.72 КК України, з попереднім переведенням покарання у виді громадських робіт в покарання у виді арешту (із розрахунку, що одному дню арешту відповідають вісім годи громадських робіт), визначити ОСОБА_10 покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць 10 (десять) днів» зазначити «Призначити ОСОБА_10 покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 6 місяців з покладенням на ОСОБА_10 наступних обов`язків відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації. повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися. якщо йому буде запропоновано посаду (роботу). На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків, із застосуванням ст.72 КК України, до даного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.02.2023 та остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 7 місяців. Відповідно до ч.2 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_10 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу)»

Сторони кримінального провадження про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлені належним чином, це підтверджується наявними матеріалами справи, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши думку захисника, який підтримав доводи своєї апеляційної скарги, думку прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги прокурора та заперечувала проти доводів апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з частиною 2 статті 381 КПК України суд вправі, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта, розглянути обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання обвинуваченим як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний роз`яснити підозрюваному, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, зміст встановлених досудовим розслідуванням обставин, а також те, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку вони будуть позбавлені права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Крім того, слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язаний впевнитися у добровільності згоди підозрюваного, потерпілого та представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Суд зобов`язаний перевірити виконання слідчим, дізнавачем, прокурором вказаних вимог закону.

Цих вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції дотримався в повному обсязі.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження судове провадження в суді першої інстанції було здійснено з урахуванням положень ч. 2 ст. 381 КПК України, а саме у спрощеному провадженні.

Судом першої інстанції було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 повністю визнає свою вину в інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушеннях, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, а також йому роз`яснено, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за його відсутності, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Як видно зі змісту апеляційної скарги захисник просить обвинуваченого ОСОБА_8 , визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, а також просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким встановити ОСОБА_8 покарання у виді арешту 1 (один) місяць, вважаючи, що судом першої інстанції обрано необґрунтоване покарання при визначенні вини обвинуваченого

Тобто захисник у частині своїх доводів апеляційної скарги, оскаржує вирок суду першої інстанції саме з тих підстав, стосовно яких вищенаведеною нормою закону встановлено заборону на апеляційне оскарження.

Виходячи з того, що вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини відповідно до положень ч. 2 ст. 381 КПК України, на що частково посилається захисник у своїй апеляційній скарзі, та враховуючи відсутність порушень судом першої інстанції при розгляді провадження в порядку ч. 2 ст. 381 КПК України апеляційна скарга захисника в частині його доводів про визнання ОСОБА_8 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України задоволенню не підлягає.

Щодо доводів апеляційних скарг прокурора та захисника про зміну вироку в частині призначення покарання у зв`язку з неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх слушними та зазначає наступне.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_8 будучі попереджений про кримінальну відповідальність, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без поважних причин не вийшов на громадські роботи більше двох разів протягом місяця, що відповідно до абзацу 2 ч.3 ст. 40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт. За період часу з 04.08.2023 року по 02.11.2023 року ОСОБА_10 відпрацював 76 годин громадських робіт, має 124 години не відбутих громадських робіт.

ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.389 КК України, в редакції Закону України № 1492-VIII від 07.09.2016, санкція якого передбачала покарання у виді арешту на строк до шести місяців або обмеженням волі на строк до трьох років.

Вироком, що оскаржується, ОСОБА_8 призначено покарання за ч.2 ст.389 КК України у виді арешту строком на 1 місяць.

Проте, 28.03.2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» № 3342-IX від 23.08.2023 року, яким запроваджується новий вид покарання за вчинення кримінального правопорушення - пробаційний нагляд, який також застосовується замість покарання у виді арешту.

Статтю 60 КК України викладено в наступній редакції: Покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців.

Таким чином, суд першої інстанції призначив ОСОБА_10 , який не є військовослужбовцем, покарання у вигляді арешту, всупереч вимогам КК України, як таке, що не може бути призначено вказаній особі.

Також вказаним законом санкція ч.2 ст.389 КК України в редакції цього закону передбачає покарання у виді пробаційного нагляду на строк до трьох років або обмеженням волі на той самий строк.

При призначенні покарання ОСОБА_10 , колегія суддів враховує, ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, відповідно до положень ч.2 ст.12 КК України, обвинувачений вчинив кримінальний проступок, особу обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується з нейтральної сторони, раніше судимий, на обліку в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» у лікаря нарколога перебув під наглядом, звертався за медичною допомогою з січня 2004 року по березень 2005 року. З приводу вживання канабіоїдів зі шкідливими наслідками. На обліку в КП «Криворізька багатопрофільна лікарня з надання психіатричної допомоги» ДОР» у лікаря психіатра не перебував та не перебуває.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому суд першої інстанції визнав щире каяття. Обставин, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому, не встановлено.

Відповідно до ст.ст.50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, відповідно до положень ст. 5 КК України, Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто, поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі, на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Нова редакція ч.2 ст.389 КК України є більш м`якою, ніж попередня, оскільки такий вид покарання як арешт замінений на пробаційний нагляд, тому дія нового закону поширюється на обвинуваченого ОСОБА_8 .

Враховуючи зазначене, керуючись принципом зворотної дії закону України про кримінальну відповідальність у часі, колегія суддів вбачає необхідним привести призначене ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.389 КК України у відповідність до діючої редакції санкції ч.2 ст.389 КК України, що пом`якшує покарання.

Згідно із ч. 3 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

За таких обставин, колегія суддів, враховуючи що пробаційний нагляд встановлюється від одного року, а відповідно до ст. 72 КК України одному дню арешту відповідає два дні пробаційного нагляду, то призначення покарання у виді одного року пробаційного нагляду погіршить становище ОСОБА_8 , тому колегія суддів вважає, за необхідне призначити ОСОБА_8 за ч. 2 ст.389 КК України покарання у виді двох місяців пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із застосуванням ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до даного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.02.2023 року та вважати засудженим ОСОБА_10 до остаточного покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) місяці, 20 (двадцять) днів, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 59-1 КК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що вирок суду щодо ОСОБА_8 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підлягає зміні в частині призначеного обвинуваченому покарання шляхом його пом`якшення, а тому апеляційні скарги прокурора та захисника підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 - 409, 413 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 та прокурора ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 листопада 2023 року у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000388 від 04.11.2023 р. за обвинуваченням ОСОБА_10 , за ч. 2 ст.389 КК України в частині призначення покарання змінити.

Вважати засудженим ОСОБА_10 , за ч. 2 ст.389 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) місяці.

На підставі ч.2 ч.3 ст. 59-1 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, із застосуванням ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до даного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.02.2023 року та вважати засудженим ОСОБА_10 до остаточного покарання у виді пробаційного нагляду строком на 2 (два) місяці, 20 (двадцять) днів.

На підставі ч.2 ч.3 ст. 59-1 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_10 , такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Початок строку відбуття покарання обвинуваченого ОСОБА_10 обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

В іншій частині вирок суду залишити без змін

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді