Єдиний унікальний номер судової справи 678/1024/24
Номер провадження №1-в-678-43/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року селище Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання начальника Хмельницького районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_3 про приведення вироку Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2024 року щодо ОСОБА_4 у відповідність до закону,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання начальника Хмельницького районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_3 , в якому просять вирішити питання щодо приведення вироку Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2024 року щодо ОСОБА_4 у відповідність до закону.

04 жовтня 2024 року прокурор Летичівської окружної прокуратури подав клопотання про проведення розгляду справи у його відсутність та без застосування звукозапису, не заперечує проти задоволення подання із наведених у ньому підстав.

04 жовтня 2024 року представник органу пробації ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи у його відсутність та без застосування звукозапису, подання підтримує.

04 жовтня 2024 року засуджений ОСОБА_4 подав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення подання.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Згідно із ч. 1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини 2 статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України. Вирок набрав законної сили 22 серпня 2024 року.

Згідно вироку Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2024 року - ОСОБА_4 визнано виним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 (один) рік та з покладенням обов`язків, які передбачені п. 1,2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст.76 КК України. Вказаним вироком ОСОБА_4 засуджено за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, із заподіяння матеріальної шкоди потерпілому на суму 1 866 грн. 33 коп. Подія злочину відбулася 05 травня 2024 року.

Разом з тим, Верховна Рада України 18 липня 2024 року прийняла Закон «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі Закон № 3886-ІХ), який набув чинності 09 серпня 2024 року.

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна відповідальність за відповідною частиною ст. 185 КК України настає під час вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжка) у тому разі, якщо крадіжка майна не є дрібною.

Отже, діяння, вчинені як таємне викрадення чужого майна, якщо вартість цього майна не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент їх вчинення, є дрібною крадіжкою і не є кримінально караними, що виключає кримінальну відповідальність, передбачену ст. 185 КК України.

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

За частиною 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На переконання суду, унесення згаданих вище змін до законодавства України про адміністративну відповідальність безпосередньо впливає на закон України про кримінальну відповідальність, адже ці зміни визначають розмежування між діями які необхідно кваліфікувати як дрібну крадіжку, наслідком чого є притягнення особи до адміністративної відповідальності, і таємне викрадення чужого майна (крадіжка), за що передбачена кримінальна відповідальність.

Беручи до уваги викладене, фактична декриміналізація викрадення майна, вартість якого не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, має зворотну дію в часі, оскільки поліпшує становище особи.

Неоподатковуваний мінімум в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового Кодексу, для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 передбачено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць),установленого законом на 1 січня звітного податкового року, для будь-якого платника податку.

Таким чином два неоподатковуваних мінімума доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 01 січня 2024 року ця сума становить 3 028 грн.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 згідно вироку Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2024 року спричинив матеріальну шкоду на суму 1 866 грн. 33 коп., що менша ніж два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян станом на день скоєння крадіжки (2 684 гривні), тобто вчинене ним діяння відповідно до вимог Закону України №3886-ІХ не є кримінально-караними на теперішній час, суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за даним вироком, на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

За таких обставин, подання начальника Хмельницького районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_3 про приведення вироку у відповідність до нового закону є таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст.ст. 369-372, 537, 539 КПК України, Законом України №3886-ІХ, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Хмельницького районного сектору № 6 філії Державної установи «Центр пробації» у Хмельницькій області ОСОБА_3 про приведення вироку Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2024 року щодо ОСОБА_4 у відповідність до закону - задовольнити.

На підставі ч. 2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Летичівського районного суду Хмельницької області від 23 липня 2024 року, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя підпис ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_1