ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1730/24
Провадження №1-кс/477/751/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

06 липня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу в кримінальному провадженні №0000580 від 20 червня 2024 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такого, що народився у м. Миколаєві, з базовою вищою освітою, проживає в АДРЕСА_1 , зареєстрований за місцем проживання в АДРЕСА_2 , не одруженого, не судимого, не працюючого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 332, частиною другою статті 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

06 липня 2024 року старший слідчий відділу СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулась до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000580 від 20 червня 2024 року за частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 332, частиною другою статті 369-2 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом сприяння в незаконному переправленні особи через державний кордон України порадами та наданням засобів та усунення перешкод, вчиненому за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів та одержання неправомірної вигоди для себе і третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави і місцевого самоврядування та пропозиція і обіцянка здійснити вплив за надання такої вигоди внесено відомості до ЄРДР за №0000580 та розпочато досудове розслідування за частиною третьою статті 332, частиною другою статті 369-2 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні 05 липня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за третьою статті 15, частиною третьою статті 332, частиною другою статті 369-2 КК України.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до дев`яти років та з метою уникнення покарання може зникнути з місця проживання, виїхати до іншої країни чи непідконтрольної Україні території. Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_5 , маючи тісні зв`язки з службовими особами державних органів, з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може знищити або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, що свідчить про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 177 КПК України. Крім того, слідчий у поданому клопотанні посилається на наявність ризику, передбаченого пунктами 3 та 5 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до яких ОСОБА_5 , може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, а також може вчинити інші, аналогічні правопорушення, оскільки інкриміновані дії були припинені через обставини, які не залежали від волі підозрюваного.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, в разі визначення судом застави, слідчий у поданому клопотанні просив суд вийти за межі розміру застави, встановленої статтею 183 КПК України, з урахуванням особи ОСОБА_5 , який підозрюється у вчинені тяжкого злочину, а також враховуючи той факт, що вчинення злочину супроводжувалося негативним враженням від безладдя та безкарності, що є виключним випадком, зважаючи на суспільно-політичну ситуацію в державі та проведення бойових дій на території України та визначити заставу у розмірі 498 106 грн з покладенням певних обов`язків на підозрюваного.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

У судовому засіданні прокурор групи прокурорів у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указував про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання слідчого. Вказували на те, що підозра не обґрунтована, відсутні ризики, просили застосувати до підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню, слідчий суддя встановив наступне.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого третьою статті 15, частиною третьою статті 332, частиною другою статті 369-2 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20 червня 2024 року, що підтверджується витягом з ЄРДР №0000580 від 05 липня 2024 року.

Досудовим розслідуванням у вказаному кримінальному провадженні встановлено, що у період часу з червня 2024 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , реалізовуючи злочинний умисел направлений на організацію в незаконному переправленні зацікавлених військовозобов`язаних осіб за кордон України, шляхом забезпечення вступу до вищого навчального закладу, оформлення інвалідності близьким родичам з подальшим оформленням опікунства над ними, розірвання шлюбу та оформлення опікунства над неповнолітніми дітьми та подальшим оновленням даних у ТЦК (щодо звільнення від військової служби строком на 1 рік у зв`язку із перерахованими обставинами), що у свою чергу надає право на безперешкодний виїзд з України і в`їзд в Україну, з метою незаконного збагачення за рахунок одержання грошових коштів від зазначеної злочинної діяльності запропонував ОСОБА_8 декілька варіантів щодо законного перетину державного кордону України.

11 червня 2024 року, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , з метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в ході особистої зустрічі з раніше знайомим ОСОБА_8 , який зацікавився пропозицією отримання консультації щодо можливості законно перетнути державний кордон України, визначив останньому, що він з використанням особистих зв`язків може сприяти незаконному переправленню через державний кордон України ОСОБА_8 , шляхом забезпечення вступу до вищого навчального закладу, оформлення інвалідності близьким родичам з подальшим оформленням опікунства над ними, розірвання шлюбу та оформлення опікунства над неповнолітніми дітьми з подальшим оновленням даних ОСОБА_8 у ТЦК, щодо звільнення від військової служби строком на 1 рік.

При цьому, ОСОБА_5 висунув вимогу в одержані в якості винагороди за сприяння незаконного переправлення через державний кордон України, шляхом відстрочки від військової служби на 1 рік за один обраний із варіантів ОСОБА_8 , грошові кошти в сумі від 3000 до 6000 доларів США.

02 липня 2024 року о 19.02 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщені кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на переправлення зацікавленої військовозобов`язаної особи за кордон України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, зустрівся із ОСОБА_8 , де обумовив обраний ним варіант, із запропонованих раніше, а саме «розлучення з дружиною та оформлення подальшого опікунства над дитиною», назвавши вартість послуги загальною сумою 6000 доларів США, при цьому надав роз`яснення, що до організації розірвання шлюбу та встановлення опікунства над неповнолітніми дітьми, потрібно залучити адвоката, що коштуватиме 1000 доларів США, та решту 5000 доларів США отримає ОСОБА_7 , який з метою особистого збагачення здійснить вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме ТЦК Центрального або Заводського районів, як наслідок ОСОБА_8 стане звільненим від військової служби строком на 1 рік у зв`язку із опікою за дитиною та одночасно набуває права безперешкодного перетину державного кордону України.

04 липня 2024 року о 19.00 годині, перебуваючи у приміщені кафе «Ізба» ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 , повторно зустрілися із ОСОБА_8 , де знову роз`яснили останньому, що відповідно до «Правил перетинання державного кордону України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації та можуть безперешкодно перетнути державний кордон України, та отримали грошову винагороду у сумі 6000 доларів США.

Однак, ОСОБА_9 не вчинив усі дії, які вважав за необхідні безпосередньо спрямованні на вчинення кримінального правопорушення, з причин, що не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками правоохоронних органів.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що у не встановлений час, але не пізніше 03.06.2024 року ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_7 , з метою незаконного збагачення вирішив підшукати військовозобов`язану особу, яка не бажає проходити військову службу за мобілізацією та отримати від вказаної особи неправомірну вигоду, надавши натомість обіцянку вчинити вплив на співробітників ІНФОРМАЦІЯ_3 та членів військово-лікарської комісії, які уповноважені на виконання функції держави з метою надання в подальшому відстрочки від мобілізації.

03 червня 2024 року близько 14:00 год., під час зустрічі ОСОБА_5 з ОСОБА_8 , яка відбувалась на автозаправній станції «АNP» за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_5 дізнавшись, що ОСОБА_8 побоюється призову на військову службу за мобілізацією та бажає виїхати за межі України, вирішив одержати неправомірну вигоду для себе за обіцянку здійснити вплив на прийняття рішення посадовими військовими особами РТЦК та СП, уповноваженими на виконання функцій держави за вирішення питання про виготовлення військово облікових документів з якими ОСОБА_8 міг би виїхати за кордон. Реалізуючи злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, ОСОБА_5 запропонував зустрітись з ОСОБА_8 в менш людному місці, та пообіцяв надати роз`яснення за участю особи, яка має безпосередній зв`язок із ТЦК м. Миколаєва.

11 червня 2024 року в ході телефонної розмови ОСОБА_5 запропонував ОСОБА_8 зустрітись в кафе «Ізба», яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , на що останній погодився.

Так, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел, направлений на одержання неправомірної вигоди, під час зустрічі у раніше обумовленому місці, запевнили ОСОБА_8 , що вони користуючись особистими знайомствами в ТЦК різних районів м. Миколаєва можуть сприяти незаконному переправленню через державний кордон України, шляхом забезпечення вступу до вищого навчального закладу, оформлення інвалідності близьким родичам з подальшим оформленням опікунства над ними, розірвання шлюбу та оформлення опікунства над неповнолітніми дітьми з подальшим оновленням даних ОСОБА_8 у ТЦК, щодо звільнення від військової служби строком на 1 рік та надали детальне роз`яснення кожного із запропонованих варіантів, при цьому зазначивши, що вартість послуги коштує від 3000 до 6000 доларів США, в залежності від обраного варіанту та суми необхідної для передачі неправомірної вигоди до ТЦК. Після чого ОСОБА_8 повідомив, що йому необхідно обміркувати отриману інформацію, та через час він повідомить своє рішення.

Розуміючи, що ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 , мають намір одержати неправомірну вигоду, та усвідомлюючи, що надаючи неправомірну вигоду сам вчинить злочин, 18 червня 2024 року ОСОБА_8 звернувся із заявою до правоохоронних органів.

В подальшому, 02 липня 2024 року о 19.02 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщені кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на отримання неправомірної вигоди, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, зустрівся із ОСОБА_8 , де обумовив обраний ним варіант, із запропонованих раніше, а саме «розлучення з дружиною та оформлення подальшого опікунства над дитиною», назвавши вартість послуги загальною сумою 6000 доларів США, при цьому надав роз`яснення, що до організації розірвання шлюбу та встановлення опікунства над неповнолітніми дітьми, потрібно залучити адвоката, що коштуватиме 1000 доларів США, та решту 5000 доларів США отримає ОСОБА_7 , який з метою особистого збагачення здійснить вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме ТЦК Центрального або Заводського районів.

Крім того, 04 липня 2024 року о 19.00 годині перебуваючи у приміщені кафе «Ізба» ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_7 , повторно зустрілися із ОСОБА_8 , де додатково надали роз`яснення щодо оформлення розірвання шлюбу та подальшого встановлення опікунства над неповнолітньою дитиною, що у свою чергу стане привидом для відстрочки від військової служби строком на 1 рік, шляхом впливу на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме ТЦК Центрального або Заводського районів, як наслідок ОСОБА_8 стане звільненим від військової служби строком на 1 рік у зв`язку із опікою за дитиною.

В подальшому ОСОБА_8 діючи під контролем працівників поліції, передав ОСОБА_5 грошові кошти у сумі 6000 доларів США, які останній, перерахувавши, помістив до бардачку автомобіля марки «MITSUBISHI LANSER», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Безпосередньо після отримання зазначеної неправомірної вигоди, злочинні дії ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було викрито та припинено співробітниками правоохоронних органів.

Отже, ОСОБА_5 своїми умисними діями ймовірно вчинив злочин, передбачений третьою статті 15, частиною третьою статті 332, частиною другою статті 369-2 КК України.

04 липня 2024 року о 19 год. 57 хв. ОСОБА_5 затриманий у порядку статті 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 332, частиною другою статті 369-2 КК України.

05 липня 2024 року ОСОБА_5 повідомлений про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 332, частиною другою статті 369-2 КК України, яка цього ж дня з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 332, частиною другою статті 369-2 КК України, підтверджується сукупністю зібраних доказів, зокрема: зокрема: протоколами допиту свідка ОСОБА_8 ; матеріалами УСР в Миколаївській області ДСР НПУ, щодо виконання доручення №14153-2024 від 24 червня 2024 року; протоколом про результати проведення негласних слідчих розшукових дій, передбачених статтями 260, 269 КПК України, аудіо-, відео контролю особи та візуального спостереження стосовно ОСОБА_5 від 03 липня 2024 року (в якому міститься інформація про протиправну діяльність ОСОБА_5 та інших осіб); протоколом затримання ОСОБА_5 у в порядку статті 208 КПК України КПК України; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності, в тому числі матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій, з яких ще не знято гриф секретності «таємно».

При цьому, з огляду на заперечення захисника, що подані ним слідчому судді, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті. Перелічені вище докази у сукупності свідчать про ймовірне вчинення інкримінованого кримінального правопорушення та причетність до цього саме ОСОБА_5 .

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо слідчий або прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам статей 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 15, частиною третьою статті 332, частиною другою статті 369-2 КК України.

Слідчий суддя також визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на волі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарань, передбаченого санкцією частини третьої статті 332, частини другої статті 369-2 КК України, а також характер інкримінованого підозрюваному злочину, що на думку слідчого судді підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України.

Також слідчим та прокурором доведено існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_5 з метою прикриття своєї незаконної діяльності, шляхом наявності у нього зв`язків з службовими особами державних органів та інших осіб, які могли бути задіяні у протиправній схемі, може незаконно впливати на осіб, що могли бути залучені до участі у цьому ж кримінальному правопорушенні та знищити або спотворити документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження, оскільки наразі проводиться ряд першочергових слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій підозрюваного, тому, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 матиме можливість знищити, сховати або спотворити вказані документи, що мають значення для кримінального провадження безпосередньо або через інших осіб.

Крім того, слідчий суддя вважає, що органом досудового розслідування доведено можливість ОСОБА_5 незаконного впливу на свідків цього кримінального провадження, з огляду на можливість підозрюваного використовуючи свої зв`язки здійснювати вплив на осіб з метою надання ними показів, що виправдовують його дії, що підтверджує наявність ризику, передбаченого пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, визначений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, на думку слідчого судді базується на припущеннях слідчого та не доведений належним чином. При цьому, інкримінований злочин був припинений органом досудового розслідування під час затримання підозрюваного.

З урахуванням доведеності ризиків передбачених пунктом 1, 2 та 3 частини першої статті 177 КПК України, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, а тому з урахуванням приписів пункту 4 частини другої статті 183 КПК України у вказаному випадку до ОСОБА_5 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

З врахуванням обставин кримінального провадження та долучених до матеріалів клопотання доказів, в тому числі документів, які свідчать про проведення першочергових необхідних слідчих дій, суд вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному ОСОБА_5 обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила даний злочин.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Слідчим суддею враховується те, що згідно рішення Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

При цьому, такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи; останні повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, остання може бути виправдана судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 , тяжкістю покарання, яке йому загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного слідчим суддею, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено.

Таким чином, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

Застосовуючи такий вид запобіжного заходу, слідчий суддя виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та відносно підозрюваного необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Слідчий суддя також установив, що підозрюваний не є особою, відносно якої, в силу частини другої статті 183 КПК України, не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою.

При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (пункт 80 Рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до частини п`ятої статті 182 КПК України визначено розмір застави, щодо осіб підозрюваних у вчиненні злочину в залежності від тяжкості інкримінованого правопорушення.

Абзац 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачає, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Отже вихід за межі цих розмірів застави можливий лише як виключний випадок, зважаючи на обставини кримінального правопорушення, майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, які передбачено статтею 177 КПК України. При цьому суд, приймаючи рішення про розмір застави, суд зважує з однієї сторони достатню міру гарантування виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а з іншої неможливість завідомої непомірності застави для особи.

При цьому, визначення розміру застави віднесено до виключної компетенції слідчого судді, з огляду на що доводи слідчого щодо можливості визначення застави підозрюваному у певному розмірі не є наперед прийнятною для слідчого судді.

Так, у відповідності до положень статті 182 КПК України, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану.

При визначенні розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 з огляду на приписи статті 182 КПК України, слідчим суддею враховується спосіб життя останнього, зокрема відсутність у нього дороговартісного рухомого та/або нерухомого майна, відсутність у нього грошових коштів у розмірах, що обумовлювали б його можливість сплатити заставу у розмірі зазначеному слідчим у поданому клопотанні.

Слідчим суддею також враховується та обставина, що ОСОБА_5 не має на утриманні будь-яких осіб, не одружений, розмір неправомірної вигоди, яка є предметом цього кримінального провадження.

Підстав для виходу за межі розміру застави визначеного частиною п`ятою статті 182 КПК України слідчим суддею не встановлено.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням положень частини третьої статті 183 КПК України, слідчий суддя уважає за необхідне визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені статтею 194 КПК України, у разі внесення застави.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 04 липня 2024 року, вбачається, що ОСОБА_5 був затриманий 04 липня 2024 року о 19.57 годині.

З огляду на імперативні положення, визначені частиною першою та другою статті 197 КПК України, строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слід рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 04 липня 2024 року.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 195, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який діє до 01 вересня 2024 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 241 840 (двісті сорок одна тисяча вісімсот сорок) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на строк до 01 вересня 2024 року на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

не відлучатися із міста Миколаєва без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утриматися від спілкування зі свідками, з іншим підозрюваним в даному кримінальному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та внесена застава звернута у дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_10