УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2024 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

провівши в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду Волинської області підготовче судове засідання у кримінальному провадженні № 0000346 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

встановив:

20.11.2024 із Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000346 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор, обвинувачений, захисники проти призначення справи до судового розгляду провадження не заперечили.

Від прокурора надійшло клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України, а тому відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України відносно нього може бути застосований виключний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений та його захисники заперечили щодо даного клопотання, просили відмовити у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження підлягає призначенню до судового розгляду, а у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що підстав для закриття кримінального провадження не вбачається. Обвинувальні акти складено у відповідності до вимог КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону. Підстав для направлення обвинувальних актів для визначення підсудності не встановлено, дане кримінальне провадження підсудне Володимир-Волинському міському суду Волинської області.

Враховуючи те, що не має підстав для прийняття рішень визначених п.1-4 ч.3 ст. 314 КПК України, тому суд приходить до висновку, що дане кримінальне провадження слід призначити до судового розгляду.

Вирішуючи клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28.09.2024 обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 25.11.2024.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.

Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

При розгляді даного клопотання суд враховує правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 в справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для продовження тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку».

Також у рішенні ЄСПЛ в справі «Клішин проти України» зазначено, що наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 утримується під вартою з 27.09.2024.

За цей час було проведено та завершене досудове розслідування, а обвинувальний акт направлено до суду.

Однак прокурор в судовому засіданні не довів наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що виправдовують обмеження свободи обвинуваченого.

Твердження про те, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, ґрунтується на припущеннях, є надуманими.

Небезпека переховування обвинуваченого не може бути оцінена виключно на основі тяжкості покарання за злочин. Наявність небезпеки переховування повинно бути оцінено з посиланням на ряд інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки втечі, або зробити її настільки незначною, що вона не може виправдати тримання під вартою («Строган проти України»).

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Так само і продовження строку тримання під вартою не може застосовуватися через те, що вироком може бути призначене покарання у вигляді позбавлення волі (рішення у справі «Летельє проти Франції»; також див. справи «Панченко проти Росії», «Гораль проти Польщі», «Ілійков проти Болгарії»).

При вирішенні даного клопотання, суд бере до уваги, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, а також відсутні дані про негативну характеритику обвинуваченого.

На переконання суду, можливість ОСОБА_4 ухилитись від суду з метою уникнення відповідальності чи продовжити свою злочинну діяльність, перешкодити кримінальному провадженню, є лише припущенням сторони обвинувачення.

Таким чином, прокурор в судовому засіданні не довів наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а тому відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України відсутні підстави для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також суд звертає увагу, що відповідно до положень ч.8 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405,407,408,429Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Однак у випадку обвинувачення особи у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 402-405,407,408,429 КПК України, прокурор не звільняється від обов`язку довести наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК У країни.

Сам лише факт обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України, без наявності даних, які б підтверджували чи давали суду достатніх підстав вважати, що обвинувачений може переховуватись від суду, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інше кримінальне правопорушення, не може бути безумовною підставою для продовження строку тримання під вартою.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відсутні підстави для задоволення клопотання прокурора.

Керуючись ст.ст. 197, 314-316, 331 КПК України суд,

постановив:

Кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК Українипризначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду Волинської області (м. Володимир, вул. Сагайдачного, 24) на 25 листопада 2024 року о 14:30 годині.

Розгляд кримінального провадження здійснювати одноособово, у відкритому судовому засіданні.

В судове засідання викликати прокурора, обвинуваченого, захисників.

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 з-під варти негайно.

Ухвала в частині відмови у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий:/підпис/

Виготооено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя ОСОБА_1