Справа№751/8174/24
Провадження №1-кс/751/2080/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , слідчої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі судового засідання міста Чернігова клопотання прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 про відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000807 від 13.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про надання дозволу на примусове відібрання у підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічних зразків, а саме: букального епітелію та відбитків пальців правої та лівої руки, а також долонь.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні СУ ГУНП в Чернігівській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000807 від 13.05.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, а саме: у вербуванні людини з використанням уразливого стану особи з метою експлуатації, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Слідчим у кримінальному провадженні винесена постанова про відібрання зразків (букального епітелію та відбитків пальців правої та лівої руки, а також долонь) для проведення експертизи. 30.07.2024 вказана постанова вручена підозрюваному, проте останній відмовився добровільно надавати зразки для проведення експертизи.

Оскільки підозрюваний за участі свого захисника відмовився від добровільного надання зразків букального епітелію та відбитків пальців правої та лівої руки, а також долонь, про що свідчить його підпис у постанові від 22.07.2024, а отримати зразки в іншій спосіб неможливо, в органу досудового розслідування виникла необхідність в отриманні біологічних зразків, а саме: зразків букального епітелію та відбитків пальців правої та лівої руки, а також долонь підозрюваного ОСОБА_6 , відповідно до положень ч. 3 ст. 245 КПК України примусово.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просили задовольнити з підстав, викладених у ньому.

Підозрюваний та його захисник у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання. Підозрюваний зазначив, що згідно з практикою ЄСПЛ не допускається застосування до особи примусових заходів з метою отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення їй обвинувачення. Примусове відібрання зразків з метою викриття особи є недопустимим. Вважає, що сторона обвинувачення хоче отримати біологічні зразки з метою отримати будь-які інші докази обвинувачення або знайти підстави для звинувачення в чомусь іншому, що не відповідає його інтересам та порушує права, передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтею 32 Конституції України та статтею 18 КПК України. Також відсутні докази призначення експертизи в кримінальному провадженні. Крім того, не бажає, щоб його зразки безстроково зберігались в електронному реєстрі, оскільки видалити їх буде не можливо.

Заслухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Положеннями ч. 1 ст. 245 КПК України визначено, що у разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом.

Згідно з ч. 3 ст. 245 КПК України, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160-166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160-166 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної юридичної особи, самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з якими подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, не встановлюють собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Окрім цього, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» від 09.07.2022 обов`язковій державній реєстрації підлягає геномна інформація осіб, яким повідомлено про підозру у вчиненні умисних тяжких чи особливо тяжких злочинів проти основ національної безпеки України, життя, здоров`я, волі, честі, гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, власності, громадської безпеки, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку, або стосовно яких обвинувальний акт у кримінальних провадженнях зазначеної категорії злочинів передано до суд.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Чернігівській області перебуває кримінальне провадження №0000807 від 13.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.

ОСОБА_6 03.07.2024 о 19 год. 36 хв. повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

22.07.2024 старшою слідчою відділу СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_7 винесена постанова про відібрання зразків букального епітелію та зразків відбитків пальців правої та лівої руки, а також долонь у підозрюваного ОСОБА_6 для проведення судових експертиз.

Однак підозрюваний заперечив проти відібрання зразків, про що зазначив у постанові.

Ураховуючи зазначене вище, слідчий суддя дійшов висновку, що викладені в клопотанні доводи про необхідність примусового відібрання біологічних зразків у підозрюваного ОСОБА_6 є обґрунтованими, відібрання зразків букального епітелію та відбитків пальців правої, лівої руки та долонь останнього необхідне для проведення у даному кримінальному провадженні судових експертиз та виконання вимог Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини», тоді як підозрюваний відмовляється добровільної їх надати, а тому клопотання підлягає задоволенню.

Стосовно тверджень підозрюваного про недопустимість примусового відібрання зразків з метою викриття особи та посилання на практику ЄСПЛ, зокрема рішення у справах «Яллог проти Німеччини», «Функе проти Франції» та «Джей.Бі. проти Швейцарії», слідчий суддя зазначає наступне.

На думку слідчого судді, аргументи щодо наявності висновку ЄСПЛ про порушення конвенційних прав особи, яка має статус підозрюваного або обвинуваченого у кримінальному провадженні, внаслідок її зобов`язання надати біологічний матеріал для проведення експертизи, хоча й є певною мірою типовими для справ даної категорії, однак базуються на невірній інтерпретації рішень ЄСПЛ, що обумовлено таким.

Рішення ЄСПЛ у справах «Функе проти Франції» та «Джей.Бі. проти Швейцарії» стосуються проваджень заявників, у яких їм інкримінувалося порушення податкового та/або митного законодавства, і в межах даних справ мова не йшла про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи. У межах даних справ ЄСПЛ не висловлював висновку про наявність порушень конвенційних прав особи внаслідок відібрання в неї певних біологічних матеріалів, і тому, на думку слідчого судді, відсутні підстави для такого розширеного тлумачення висновків ЄСПЛ в даних справах.

Що стосується справи «Яллог проти Німеччини», ЄСПЛ дійшов висновку про те, що внаслідок того, що проведення примусових медичних процедур щодо заявника відбулося із ознаками нелюдського та такого, що принижує гідність поводження (застосування медичних препаратів, що були небезпечними для заявника, введення їх в організм у спосіб, що викликав страждання тощо), отримані за їх результатами відомості не можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні щодо нього. На переконання слідчого судді, відсутні підстави для того, аби розглядати дані висновки ЄСПЛ у відриві від контексту цих важливих фактичних обставин, та автоматично екстраполювати дані висновки до будь-якого відібрання біологічних зразків у особи, яка має статус підозрюваного або обвинуваченого у кримінальному провадженні.

З рештою, відібрання біологічних зразків з метою проведення експертизи є необхідним у випадках розслідування окремих злочинів (для прикладу окремі злочини проти статевої свободи та недоторканості особи), і таке розширене тлумачення висновків ЄСПЛ, як повна неприйнятність відібрання біологічних зразків у підозрюваного за відсутності його згоди, означало би фактичну неможливість ефективного розслідування даних категорій злочинів, а відтак необґрунтоване порушення прав та охоронюваних законом інтересів потерпілих у таких кримінальних провадженнях.

Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Яллог проти Німеччини» від 11 липня 2006 року також відзначив, що викриваючий доказ, отриманий у результаті актів насильства чи жорстокості або інших форм поводження, що може характеризуватись як тортури, ніколи не повинен розглядатись як доказ винуватості жертви незалежно від його доказового значення.

Викладені у цих справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків у примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції, однак у кожному разі має перевірятись правомірність отриманих доказів. Порушення Конвенції матиме місце зокрема у випадку жорстокого поводження з особою під час примусового відібрання біологічних зразків, що може в подальшому вплинути на допустимість доказів.

Суд відхиляє й аргументи підозрюваного на предмет того, що в межах даного кримінального провадження не призначалася експертиза. Учасниками справи не заперечується, що у кримінальному провадженні наявна постанова слідчого про відібрання біологічних зразків для проведення експертизи від 22.07.2024, і вона містить письмову відмову підозрюваного від добровільного надання таких зразків. Безпосереднє призначення експертизи після отримання необхідних для її проведення матеріалів на підставі відповідної постанови не суперечить вимогам КПК України та не призводить до порушення прав особи.

Решта наведених у запереченнях підозрюваного та його захисника аргументів правомірність вимог клопотання не спростовують. Відповідно до пункту 58 рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Керуючись ст.ст. 160-166, 241, 245 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Надати слідчим слідчої групи у кримінальному провадженні №0000807 від 13.05.2024 дозвіл на примусове відібрання біологічних зразків: букального епітелію та відбитків пальців правої та лівої руки, а також долонь, у підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , для проведення експертизи та виконання вимог Закону України «Про державну реєстрацію геномної інформації людини» у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000807 від 13.05.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 149 КК України.

Ухвала підлягає виконанню не пізніше одного місяця з дня постановлення ухвали.

Виконання ухвали провести відповідно до ст. 165 КПК України.

Відбирання біологічних зразків здійснити за правилами, передбаченими статтею 241 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали проголошено 20.09.2024 о 12.50 год.

Слідчий cуддя ОСОБА_1