Провадження №1-кс/751/2742/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2024 р. місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопатні Ріпкинського району Чернігівської області, українця, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, в кримінальному провадженні №0000687 від 20.03.2024 р.

за участю сторін:

слідчий - ОСОБА_3 ,

прокурор - ОСОБА_5 ,

підозрюваний - ОСОБА_4 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

1. 22.11.2024 р. слідчий за погодженням з прокурором звернувся до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб без визначення розміру застави.

2. Вказується, що СУ ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000687 від 20.03.2024 р. за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

3. 22.11.2024 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, а саме: у незаконному виробництві з метою збуту, незаконному зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу, у особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб.

4. Посилаючись на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК, неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, слідчий просив застосувати до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

ІІ. Позиція сторін

5. В судовому прокурор подане клопотання підтримав з наведених у ньому підстав та наполягав на його задоволенні.

6. Підозрюваний та захисник просили відмовити в задоволенні клопотання. Узагальнена позиція сторони захисту зводилась до заперечення правильності кваліфікації дій підозрюваного, недоведеності ризику його неналежної процесуальної поведінки та можливості застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник також акцентував увагу на тому, що долучені до матеріалів клопотання докази підтверджують лише факт участі підозрюваного у виробництві наркотичного засобу за наслідком чого її дії мають бути кваліфіковані за ч.2 ст.310 КК України.

ІІІ. Процедура

7. Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

8. Згідно ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

9. Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

10. Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

11. Згідно з пунктом 5 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні.

IV. Оцінка слідчого судді

12. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя відповідно до вимог ст.194 КПК України зобов`язаний з`ясувати наступні обставини:

12.1 Наявність статусу підозрюваного

Відповідно до ч.1 ст.42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст.ст.276-279 КПК України, повідомлено про підозру.

22.11.2024 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами.

Отже, у відповідності до вимог ст.42 КПК України, ОСОБА_4 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні і щодо нього може вирішуватися питання про застосування запобіжного заходу.

12.2 Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

Слідчий суддя звертає увагу, що обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вирішує ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не оцінює докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, а визначає лише чи є причетність підозрюваного до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Згідно повідомлення про підозру від 22.11.2024 р. ОСОБА_4 підозрюється у незаконному виробництві з метою збуту, незаконному зберіганні з метою збуту наркотичного засобу, обіг якого обмежено канабісу, у особливо великих розмірах, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що сукупність наданих слідчим та прокурором доказів, зокрема: протокол обшуку від 03.07.2024 р.; протокол огляду місця події від 03.07.2024 р.; висновок експерта № СЕ-19/125-24/8308-НЗПРАП від 12.07.2024 р.; висновок експерта № СЕ-19/125-24/8225-НЗПРАП від 04.07.2024 р.; висновок експерта № СЕ-19/125-24/8217-НЗПРАП від 05.07.2024 р.; висновок експерта № СЕ-19/125-24/8218-НЗПРАП від 09.07.2024 р.; висновок експерта № СЕ-19/125-24/8309-НЗПРАП від 12.07.2024 р.; висновок експерта № СЕ-19/125-24/8307-НЗПРАП від 10.07.2024 р.; висновок експерта № СЕ-19/125-24/8310-НЗПРАПвід 11.07.2024 р.; висновок експерта № СЕ-19/125-24/8221-НЗПРАП від 04.07.2024 р.; висновок експерта № СЕ-19/125-24/8222-НЗПРАПвід 04.07.2024 р.; висновок експерта № СЕ-19/125-24/2819-НЗПРАП від 04.07.2024 р.; протокол про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії візуальне спостереження за особою від 30.07.2024 №990нт/124/43-2024; протокол дослідження інформації, що міститься на електронному носії від 12.12.2024 р.; протокол допиту свідка ОСОБА_9 від 26.07.2024 р.; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 17.07.2024 р.; речові докази у кримінальному провадженні дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, та на даному етапі досудового слідства є достатніми для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу.

Слідчий суддя особливо звертає увагу на кількість вилученого канабісу під час проведення обшуку в будинку та господарських приміщеннях, незаконне вирощування якого здійснював безпосередньо підозрюваний, а також наявність спеціального обладнання для організації незаконного виробництва наркотичного засобу. Вказані обставини дають обґрунтовані підстави визначити причетність особи підозрюваного до можливого вчинення кримінального правопорушення, і яка є достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Доводи захисника про необґрунтованість підозри з посиланням на практику ЄСПЛ у справі «Кавала проти Туреччини» (заява 28749/18, рішення від 10.12.2019) є не релевантними, оскільки слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Термін "обґрунтованість" означає поріг, який підозра повинна подолати, щоб задовольнити об`єктивного спостерігача щодо ймовірності звинувачень. Зі змісту ж оголошеної підозри, змісту показань в судовому засіданні в співставленні з матеріалами клопотання в достатній мірі можна дійти висновку, що ОСОБА_4 може бути причетний до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення.

12.3 Наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК України покладає на слідчого, прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

В поданому клопотанні слідча вказав на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик переховування від органів досудового розслідування та суду; ризик незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; ризик іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню; ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Слідчий суддя приймає до уваги те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину у сфері обігу психотропних речовин, санкція якого, не є альтернативною та передбачає лише покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна, початкову стадію досудового розслідування, специфіку та фактичні обставини вчинення злочину, а також обставини, передбачені ст.178 КПК України, що характеризують підозрюваного.

Зокрема, ОСОБА_4 раніше не судимий, його вік та стан здоров`я, відсутність міцних соціальних зв`язків за місцем проживання та постійного офіційного джерела прибутку, можливість прямого або опосередкованого впливу на свідків, та інші обставини, що передбачені ст.178 КПК України, у зв`язку з чим слідчий суддя приходить до висновку про доведення стороною обвинувачення ризиків, передбачених п.п.1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя оцінює в світлі обставин цього кримінального провадження та встановлених вище особистісних характеристик особи підозрюваного, що обумовлено, в першу чергу, загрозою можливого призначення безальтернативного покарання у виді позбавлення волі, і очевидно, що наслідки ризику втечі для підозрюваного у цьому випадку можуть бути менш небезпечними ніж покарання і його процедура виконання покарання.

Необхідно зазначити про те, що не визнання вини у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_4 в сукупності з мірою покарання, яка загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховування його від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, на території України триває військова агресія з боку РФ, що часто створює невизначеність на кордонах України та позбавляє насамперед прикордонну службу України можливості здійснювати належний контроль за всією ділянкою державного кордону, а отже, і пропуск громадян через кордон із дотриманням відповідних порядку та правил. Зазначена обставина, з огляду на близькість проживання підозрюваного з кордоном до республіки Білорусь, не виключає можливості здійснення підозрюваним спроб перетину державного кордону, що фактично виключить можливість його розшуку та притягнення до кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слідчий суддя враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: отримання показань на стадії досудового розслідування та безпосередній допит свідків вже на стадії судового розгляду.

Відтак, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Натомість слідчим та прокурором не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.4 ч.1 ст.177 КПК України щодо перешкоджання провадженню іншим чином у спосіб, який слідчий у клопотанні не конкретизує, фактично ототожнюючи його з ризиком за п.3 ч.1 ст.177 КПК України (за своїм змістом та суттю), що є помилковим, оскільки вказаний ризик є самостійний, а тому його наявність має доводитись незалежно від інших ризиків.

Так, в судовому засіданні сторона обвинувачення не повідомила та жодним чином не обґрунтувала ані способи, ані взагалі теоретичні можливості підозрюваного здійснювати перешкоджання кримінальному провадженню.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що поведінка підозрюваного на даній стадії кримінального провадження не дає підстав стверджувати про наявність ознак перешкоджання кримінальному провадженню шляхом ухилення обвинуваченого, зокрема, цей висновок посилюється тим, що сторона захисту оспорює лише кваліфікацію злочину, визнаючи факт безпосередньої участі підозрюваного у незаконному виробництві канабісу, та не вчиняє дій направлених на перешкоджання чи затягування процесуальних дій будь-яким шляхом, у тому числі і щодо розгляду судом даного клопотання.

В той же час, слідчому судді не було надано конкретних та обґрунтованих відомостей щодо того, яким чином набуті підозрюваним зв`язки, можуть бути використані для перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Тобто, фактично має місце кількісне збільшення заявлених ризиків з дублюванням аналогічних мотивів їх наявності.

Слушними є доводи слідчого щодо існування ризику вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень, з огляду на відсутність офіційних джерел прибутку та утриманців, що вказують на сталу тенденцію вчинення обвинуваченим злочинів в якості джерела доходу та усвідомлене нехтування загальноприйнятими соціальними нормами.

Слідчий суддя наголошує, що КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Аргументи сторони захисту про те, що оскільки з моменту проведення обшуку ОСОБА_4 не переховувався від органів досудового розслідування та є свідченням його належної процесуальної поведінки судом не приймаються, оскільки останній набув статусу підозрюваного в даному кримінальному провадженні лише 22.11.2024 р.

Посилання захисника на наявність у підозрюваного постійного місця реєстрації та місця проживання, а також цивільної дружини не спростовує наявності ризиків, зазначених слідчим у клопотанні та частково доведених прокурором в судовому засіданні.

Враховуючи надані сторонами докази, суд вважає, що в конкретній ситуації існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, з урахуванням тяжкості покарання в співставленні з характеризуючими даними підозрюваного, є достатньо високими.

12.4 Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів

Приймаючи до уваги суть та характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , існування високого ступеня ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, відомостей про особу підозрюваного, який не має стримуючих факторів від продовження протиправної поведінки, міцних соціальних зв`язків, легальних джерел доходу, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено наявність підстав для застосування до ОСОБА_4 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою не здатен ані запобігти встановленим ризикам щодо підозрюваного, ані забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з цим положеннями п.5 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд вважає за можливе не визначати підозрюваному розмір застави у кримінальному провадженні.

В подальшому, з огляду на тривалість досудового розслідування та встановлення органом досудового розслідування обставин, що підлягають доказуванню в даній категорії справ, сторона захисту не позбавлена процесуальної можливості заявити клопотання про зміну запобіжного заходу.

Інші аргументи сторони захисту не потребують детального аналізу слідчим суддею, оскільки не мають будь-якого вирішального значення в цьому провадженні.

V. Межі строку дії запобіжного заходу

13. Враховуючи те, що досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.307 КК України, яким в даному випадку є 22.11.2024 р. (п.4 ч.3 ст.219 КПК України), слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 20.01.2025 р. (в межах строку досудового розслідування).

Керуючись ст.ст.131,176-179,193,194,309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчої СУ ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000687 від 20.03.2024 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до20.01.2025 року без визначення розміру застави.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання.

Строк дії ухвали визначити до 20.01.2025 року.

Ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, слідчому та прокурору - для виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1