справа № 179/531/24
провадження № 1-кп/179/59/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2024 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання прокурора у кримінальному провадженні №0000005 від 01.02.2024 про застосування примусових заходів медичного характеру відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Шевське Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянки України, не одруженої, не маючої на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, не працюючої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

за вчинення суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру у виді амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку відносно ОСОБА_4 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, що має ознаки кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

У судовому засіданні захисник заявив клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалась протиправність діяння.

ОСОБА_4 дала свою згоду на закриття кримінального провадження.

Законний представник ОСОБА_6 підтримав клопотання захисника про закриття кримінального провадження.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні залишила вирішення даного питання на розсуд суду.

Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження № 000005, суд вважає за необхідне закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 , яка скоїла суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, на підставі п.4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, з наступних підстав.

Відповідно до клопотання, 31 січня 2024 року по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 отримала від свого знайомого, ОСОБА_8 , дві сувенірні купюри номіналом по 500 гривень. Розуміючи, що сувенірні купюри не являються грошовими банкнотами, ОСОБА_4 близько 18-00 години 31 січня 2024 року, перебуваючи в магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », розташованому по АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_7 , скориставшись неуважністю продавця, розрахувалась за придбані продукти харчування двома сувенірними купюрами номіналом по 500 гривень кожна, в результаті чого, шляхом обману, придбала продукти харчування на загальну суму 600 гривень та отримала решту готівкою в сумі 400 гривень, чим спричинила потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 1000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 інкримінується вчинення суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 190 КК України незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

З метою визначення психічного стану ОСОБА_4 у кримінальному провадженні була проведена судово-психіатрична експертиза №125 від 28.02.2024, відповідно до якої ОСОБА_4 у період інкримінованого їй діяння виявляла і в даний час виявляє психічний розлад у формі помірної розумової відсталості з розладами емоцій та поведінки. Зазначений психічний розлад позбавляв ОСОБА_4 усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними у період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння. За своїм психічним станом ОСОБА_4 у теперішній час також не може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними та потребує застосування до неї примусових заходів медичного характеру. у виді вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

У зв`язку з викладеним прокурор звернувся до суду із клопотаннями про застосування відносно ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Частина 1 ст.2 КК України передбачає, що підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України. Кримінальна протиправність діяння, а також його караність, та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки КК України, при цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до КК України та/або до кримінально процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

За загальним правилом, закріпленим у ч.2 ст. 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX (далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Згідно з п.5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп.169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Станом на 01.01.2024 року, розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, згідно із Законом України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» становить 3028 грн.

Таким чином, з 09.08.2024 року дрібною крадіжкою вважається адміністративне правопорушення, якщо вартість викраденого майна становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто до 3028,00 грн.

З огляду на викладене, вищенаведені зміни в законодавстві призвели до часткової декриміналізації діяння, вони мають зворотну дію в часі і тому скасовують кримінальну відповідальність особи у разі заподіяння останньою шкоди у розмірі меншому, аніж встановлено нормою вищезазначеного закону.

Як вбачається з клопотання та матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_4 інкримінується вчинення суспільно небезпечного діяння за ознаками ч.1 ст.190 КК України, а саме - незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство) на суму 1000 грн., що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент його вчинення (у 2024 році 3028 грн.).

Пунктом 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Суд вважає, що оскільки Законом №3886-ІХ підвищилась межа, з якої настає кримінальна відповідальність за шахрайство, то вказані обставини є у даному випадку підставою для закриття кримінального провадження за п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284, 350, 372, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження №0000005 від 01.02.2024 відносно ОСОБА_4 за 1 ст.190 КК України закрити на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- диск формату DVD-R з відеозаписами проведення оглядів предмету від 31.01.2024 - залишити в матеріалах кримінального провадження.

- спецпакет PSP1113444, в який поміщено 2 сувенірні купюри номіналом 500 грн. залишити в матеріалах кримінального провадження;

- продукти харчування: ковбаса «Салямі з сиром», шматок сиру в поліетиленовій плівці, пластикова ємність з морозивом «Пломбір Біла Береза», упаковка солоного арахісу «BIG BOB»; пляшка об`ємом 0,33 л «Fanta», хліб « Домашній подовий» залишити потерпілій за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1