Справа № 134/1909/24
У Х В А Л А

04 листопада 2024 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника виправного центру ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою технічною освітою, до засудження непрацюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

про застосування відносно нього положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024,

встановив:

В провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває клопотання засудженого ОСОБА_5 про застосування відносно нього положень Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

У клопотанні ОСОБА_5 посилається на те, що він відбуває покарання за ч. 1 ст. 309 КК України та у зв`язку з декриміналізацією вчиненого ним діяння просить переглянути його справу.

В судовому засіданні прокурор заперечив проти задоволення клопотання, вказавши, що ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, відповідальність за вчинення якого Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 не скасована та не пом`якшена.

Представник виправного центру підтримав позицію прокурора.

Від засудженого ОСОБА_5 до суду надійшла заява, у якій він просить розглянути клопотання у його відсутності.

Згідно ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Заслухавши пояснення представника виправного центру, думку прокурора, дослідивши клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2023 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 листопада 2021 року, яким ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 1 (один) місяць.

З 15 квітня 2024 року засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ «Крижопільський виправний центр (№ 113)».

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-ІХ).

Відповідно до Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, вказаним Законом фактично частково декриміналізовано (в залежності від обсягу вартості майна, яким заволоділа особа) відповідальність за ст. ст. 185, 190, 191 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

На підставі зворотної дії закону суд також повинен виходити з розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, який діяв на момент вчинення діяння.

Згідно з ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

При цьому, суд саме звільняє засудженого від відбування покарання, а не приводить вирок суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення у випадку декриміналізації діянь, за які особа була засуджена, фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання.

Разом із тим, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, за вчинення якого ОСОБА_5 відбуває покарання, відповідно до вимог закону не є таким, що входить до поняття «дрібного викрадення чужого майна».

За таких обставин, вимоги засудженого щодо звільнення його від відбування покарання не ґрунтуються на законі, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

Відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 грудня 2023 року, у зв`язку з набуттям чинності Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя