Справа № 732/429/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/668/24
Категорія - ч. 4 ст. 186 КК України Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 серпня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Чернігові кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за № 0004422 від 17.11.2023, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2024 року стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Хлоп`яники Сосницького району Чернігівської області, українця, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 17.09.1999 за ст. 94 КК України (в редакції 1960 року) до 7 років позбавлення волі;

- вироком Корюківського районного суду Чернігівської області від 05.09.2005 за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 129, ч. 1 ст. 186 КК України до 8 років 6 місяців позбавлення волі (строк погашення судимості переривається вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 30.09.2015 за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком в 2 роки);

- вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 30.10.2019 за ч. 3 ст. 185, ст. 75 КК України до 3 років позбавлення волі з іспитовим строком в 2 роки (строк погашення судимості переривається вироком Сосницького районного суду Чернігівської області від 24.04.2020 за ч. 2 ст. 125, ст. 71, ст. 72 КК України до 3 років 25 днів позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 22.09.2023 по відбуттю строку покарання),

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.2 ст.15 ч.4 ст.185 КК України,

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2024 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст.186 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 і ч.4 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Згідно з ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Строк покарання ОСОБА_8 постановлено рахувати з моменту його затримання, а саме з 31 січня 2024 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_8 до набрання вироком законної сили, але не довше 60 днів з моменту ухвалення вироку - залишено без змін тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати за проведення товарознавчих експертиз №3369/23-24 від 11.12.2023 та № 78/24-24 від 25.01.2024 у загальній сумі 3029,12 грн.

Питання про долю речових доказів і документів вирішено у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Місцевим судом ОСОБА_8 визнано винуватим у тому, що він, будучи раніше судимим за вчинення злочинів проти власності, судимість за які не знято та не погашено у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став та знову вчинив умисні злочини проти власності за наступних обставин.

Так, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, в подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, у тому числі - Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ, з 05 год 30 хв 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, а саме 17 листопада 2023 року, близько 03:00 години, ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, з метою вчинення крадіжки прибув до господарства ОСОБА_9 , що за адресою: АДРЕСА_3 , де через незамкнені двері проник в середину будинку, пройшов до приміщення комори та склав до сумки продукти харчування три скляні банки місткістю по 0,5 л кожна з томатним соусом домашнього виготовлення, дві скляні банки місткістю по 0,5 л кожна з консервованими грибами маслюками домашнього виготовлення, пляшку олії нерафінованої торгової марки «Злато» місткістю 0,5 л, пляшку олії рафінованої торгової марки «Oley Stoneeznikowy» місткістю 1 літр, банку місткістю 3 л з квашеною капустою домашнього виготовлення, які мав намір викрасти, однак в цей час був помічений господинею будинку ОСОБА_9 , яка, усвідомлюючи протиправність дій ОСОБА_8 , відібрала в нього банку місткістю 3 л з квашеною капустою домашнього виготовлення та вимагала повернути решту викраденого майна, однак обвинувачений повертати продукти харчування відмовився та попрямував до виходу з господарства ОСОБА_9 , при цьому у дворі будинку загубив скляну банку місткістю 0,5 л з томатним соусом домашнього виготовлення та пляшку олії рафінованої торгової марки «Oley Stoneeznikowy» місткістю 1 літр, та розуміючи, що ОСОБА_9 усвідомлює вчинення ним викрадення майна, та ігноруючи це, залишив у сумці решту викрадених продуктів харчування, належних ОСОБА_9 , вартість яких встановлена висновком судово-товарознавчої експертизи №3369/23-24 від 11.12.2023, а саме: дві скляні банки місткістю по 0,5 літрів кожна з томатним соусом домашнього виготовлення вартістю 130,00 гривень, дві скляні банки місткістю по 0,5л кожна з консервованими грибами маслюками домашнього виготовлення вартістю 188,00 гривень та пляшку олії торгової марки «Злато» нерафінованої місткістю 0,5 літрів вартістю 28,00 гривень, та пішов з господарства, тим самим вчинив відкрите викрадення чужого майна та завдав ОСОБА_9 матеріальних збитків на загальну суму 346,00 гривень.

Крім цього, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України згідно Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022, в подальшому строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, у тому числі - Указом Президента України від 06.11.2023 №734/2023, затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ, з 05 год 30 хв 16 листопада 2023 року строком на 90 діб, а саме 23 січня 2024 року, близько 19:30 години, ОСОБА_8 , діючи умисно та повторно, з корисливих мотивів, з метою вчинення крадіжки прибув до господарства ОСОБА_10 , що за адресою: АДРЕСА_4 , де через незамкнені двері проник в середину господарського приміщення, звідки таємно викрав належні ОСОБА_10 два полімерних мішки 55х85 см, вартість яких встановлена висновком судово-товарознавчої експертизи №78/24-24 від 25.01.2024 та становить 30,00 гривень, після чого через незамкнені двері проник до приміщення погребу, яке знаходиться у вказаному приміщенні, звідки викрав та склав у вказані мішки належне ОСОБА_10 майно, вартість якого встановлена висновком судово-товарознавчої експертизи №78/24-24 від 25.01.2024, а саме: три скляні банки місткістю по 0,5 л із консервованим салатом з кабачків вартістю 210,00 гривень, одну скляну банку місткістю 0,5 л із консервованим щавелем вартістю 45,00 гривень, одну скляну банку місткістю 0,5 л із порічковим варенням вартістю 65,00 гривень, картоплю рожеву вагою 16,4 кг вартістю 328,00 гривень, капусту білокачанну вагою 5 кг вартістю 50,00 гривень, буряк червоний столовий вагою 2,2 кг вартістю 33,00 гривень та одну скляну банку місткістю 0,5 л із консервованим салатом з капусти, перцю та моркви вартість якої встановлена довідкою ТОВ «Городнянський ринок» та становить 50,00 гривень, після чого з викраденим майном на загальну суму 811,00 гривень, вийшов з господарського приміщення, таким чином виконав всі дії, необхідні для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, що не залежали від волі ОСОБА_8 , оскільки він був зупинений ОСОБА_11 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок суду стосовно нього змінити в частині призначеного покарання, а саме, на підставі ст. 69 КК України призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, звільнивши від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком. Вважає міру покарання занадто суворою. Зазначає, що судом не враховано пом`якшуючі обставини, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, викрадене повернуто і потерпілий претензій не має, розкаявся у вчиненому та попросив вибачення. Звертає увагу, що із самого початку спілкування з працівниками поліції визнав вину та добровільно розповідав про обставини справи. Зазначає, що за місцем проживання характеризується позитивно, має намір одружитися, працевлаштуватися та вважає, що може виправитися без ізоляції від суспільства.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок суду без змін, обвинуваченого та його захисника, які наполягали на задоволенні апеляційної скарги з викладених в ній підстав, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, яке ухвалено згідно з нормами матеріального права з дотримання вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні зазначених у вироку протиправних діянь, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі та перевіреними в судовому засіданні доказами і є обґрунтованим.

Свої висновки про доведеність винуватості ОСОБА_8 місцевий суд зробив на підставі належно досліджених доказів у встановленому законом порядку і, згідно із ст. 370, 374 КПК України, у вироку навів докладні мотиви прийнятого рішення.

Що стосується доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, при зазначених у вироку обставинах, за які його засуджено, то такі відповідають фактичним обставинам і підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, наданими стороною обвинувачення, які судом всебічно і повно досліджені і правильно оцінені.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 186, ч. 2 ст. 15 і ч. 4 ст. 185 КК України в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Що стосується покарання, призначеного обвинуваченому, то воно визначене судом з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даних щодо особи обвинуваченого, наявності обставин, які пом`якшують покарання та відсутності обставин, які обтяжують покарання.

Зі змісту закону України про кримінальну відповідальність, а саме ст. 50 КК України, вбачається, що покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Вказаний висновок узгоджується з нормами ст. 65 КК України, в якій зазначено, що суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочини, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для їх виправлення та попередження нових злочинів.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суд повинен виходити із класифікації злочинів, критерії якої передбачені ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину та обставин його вчинення.

Норми зазначеного Кодексу наділяють суд правом вибору у визначених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає вибір однієї з альтернативних форм реалізації кримінальної відповідальності і потребує взяття до уваги й оцінки відповідно до визначених законом орієнтирів усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою. Справедливість покарання має визначатися з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» передбачено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним й достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При обранні обвинуваченому ОСОБА_8 виду та міри покарання, місцевий суд правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є тяжкими злочинами, фактичні обставини вчиненого злочину, його ставлення до вчиненого, особу обвинуваченого, його вік, сімейний стан, освіту, стан здоров`я, який за зареєстрованим місцем проживання характеризується незадовільно, схильний до вчинення крадіжок, позитивну характеристику за місцем фактичного проживання, перебуває на обліку у лікаря психіатра з діагнозом легка розумова відсталість, на обліку у лікаря нарколога обвинувачений не перебуває, згідно з висновком судово-психіатричної експертизи №63 від 08.02.2024 у ОСОБА_8 під час кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється, виявлені ознаки психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості, які не позбавляли його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, те, що ОСОБА_8 за своїм психічним станом на теперішній час здатний правильно сприймати обставини, які мають значення для кримінального провадження, та давати про них правильні свідчення, ОСОБА_8 за його психічним станом на теперішній час примусові заходи медичного характеру не показані, офіційно не працює, не перебуває на обліку як безробітний, протягом року притягався до адміністративної відповідальності, раніше неодноразово судимий, у тому числі за вчинення насильницьких злочинів та злочинів проти власності, завдана потерпілій ОСОБА_9 матеріальна шкода відшкодована частково шляхом повернення викраденого майна, врахував наявність обставини, що пом`якшує покарання визнання обвинуваченим вини, обставину, що обтяжує покарання рецидив злочинів, та обґрунтовано дійшов висновку про призначення покарання у виді позбавлення волі у мінімальних розмірах, визначених санкціями ч. 4 ст.186 та ч. 4 ст.185 КК України.

Оскаржуючи вирок суду апелянт вважає, що існують підстави для призначення йому покарання із застосуванням ст. 69, 75 КК України, однак колегія суддів вважає такі доводи необґрунтованими.

Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин , що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ... , суд умотивувавши своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, ... , призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК. Таким чином, головною ознакою застосування положень ч.1 ст. 69 КК України окрім корупційних кримінальних правопорушень, або кримінальних правопорушень пов`язаних з корупцією є не просто наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання, а саме істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення .

Доводи обвинуваченого про те, що він визнав вину та добровільно розповідав про обставини справи, щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, викрадене повернуто і потерпілий претензій не має, попросив вибачення, про його позитивну характеристику за місцем проживання, про намір одружитися, працевлаштуватися, а тому йому необхідно призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України є необґрунтованими.

Верховний Суд в своїх рішеннях (Постанова від 27.04.2021 року по справі № 712/4384/20) неодноразово зазначав, що підставами для застосування ст.69 КК України є встановлення не лише наявності кількох пом`якшуючих обставин, а й того факту, що їх наявність істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає, що ці обставини, а також дані про особу обвинуваченого, який офіційно не працює, неодноразово судимий, у тому числі за вчинення насильницьких злочинів та злочинів проти власності, в своїй сукупності та співвідношенні істотно не знижують ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та не свідчать про можливість застосування вимог ч.1 ст. 69 КК України

Що стосується прохання обвинуваченого про застосування ст. 75 КК України та звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком, адже, обвинувачений може виправитись, має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, щиро розкаюється, то слід зазначити таке.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 75 КК України суд, звільняючи засудженого від відбування покарання з випробуванням, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, особу винного, належним чином дослідити та оцінити всі обставини, які мають значення для справи й застосовувати вказаний кримінальний закон лише в тому разі, коли для цього є умови та підстави, про що в судовому рішенні мають бути викладені докладні мотиви.

Перевіривши вирок, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про невідповідність покарання тяжкості та особі обвинуваченого є необґрунтованими, висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі установлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання, та призначив покарання у виді позбавлення волі у мінімальних розмірах.

Апеляційний суд вважає, що таке покарання є законним, справедливим, буде відповідати тяжкості правопорушень, сприятиме виправленню винуватого та попередженню вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку про те, що призначене ОСОБА_8 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а тому апеляційні вимоги не підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, колегія суддів не знаходить підстав для зміни вироку у зв`язку з суворістю призначеного покарання, як про те зазначено в апеляційній скарзі, оскільки ступінь тяжкості та суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого та наявність обставини, що пом`якшує покарання місцевим судом враховані і підстав для застосування ст. 69, 75 КК України та пом`якшення призначеного ОСОБА_8 покарання також не вбачає.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Залишити без задоволення апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 , а вирок Городнянського районного суду Чернігівської області від 20 травня 2024 року стосовно нього залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4