Провадження № 1-кс/752/7888/24
У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Голосіївського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 , про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працююючого ТОВ "НОВУС", спеціаліст касового обслуговування, раніше судимого, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002975 від 02.10.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого слідчого відділу Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002975 від 02.10.2024р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, відносно ОСОБА_5 .

В обгрунтування клопотання слідчий посилається на те, що, 01.10.2024 приблизно о 22 год. 56 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи раніше судимим, у період випробувального строку, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , побачив раніше невідомих йому осіб, якими виявились ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який стояв поруч з власним велосипедом марки «Azimut», чорного кольору, та неповнолітній ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який стояв поруч з електроскутером №М4001150 жовтого кольору, які очікували на замовлення від служби доставки «GLOVO».

У цей час у ОСОБА_5 під надуманим приводом виник раптовий кримінально-протиправний умисел направлений на вчинення хуліганства, тобто грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Так, ОСОБА_5 , перебуваючи у вищевказаному місці, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю підійшов до електричного мопеду, яким користується неповнолітній ОСОБА_9 та вирвав мобільний телефон із спеціально прилаштованого тримача на мопеді та відкинув його на асфальтове покриття.

Надалі, ОСОБА_5 безпідставно дістав з кишені сумки, що була при ньому, предмет схожий на ніж та висловлюючись у бік неповнолітнього ОСОБА_9 та ОСОБА_8 . ненормативною лексикою почав погрожувати застосуванням вищевказаного ножа та почав бігти за ОСОБА_9 , викрикуючи погрози нанесення тілесних ушкоджень.

Не наздогнавши ОСОБА_9 , ОСОБА_5 повернувся до місця розташування електричного мопеду, біля якого перебував ОСОБА_8 та безпідставно наніс останньому один удар кулаком в область обличчя, після чого відкинув велосипед марки «Azimut» чорного кольору від бетонного парапету, на який він був обопертий. У подальшому, ОСОБА_5 підійшов до електроскутера №М4001150, жовтого кольору та почав наносити удари по ньому предметом схожим на ніж, який раніше дістав із кишені своєї сумки, після чого рукою відірвав дзеркало заднього виду та кинув його в напрямку ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , тим самим умисно пошкодив вказаний електроскутер.

Надалі, ОСОБА_5 , продовжуючи демонстрацію свого байдужого ставлення до суспільних відносин та громадського порядку, з особистою зухвалістю взяв до рук електричний мопед та почав тягти його по асфальтному покриттю, протягнувши декілька метрів, останній сів на сидіння мопеду та почав котити мопед до проїзної частини дороги, відштовхуючись ногами, після чого кинув електричний мопед на проїжджу частину.

Після чого, коли потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_8 вдалось покинути місця події, ОСОБА_5 припинив свої злочинні дії.

02.10.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

У клопотанні зазначається, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 в інкримінованому йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, підтверджується сукупністю доказів, доданими до матеріалів клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий доводить наявністю ризиків, передбачених пунками 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.

Захисник заперечила проти задоволення клопотанян, просила обрати більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт.

Підозрюваний заперечив проти задоволення клопотання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заявив клопотання в порядку ст. 206 КПК України.

Розглянувши клопотання, заслухавши учасників процесу, оцінивши всі обставини, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, Слідчим відділом Голосіївського управління поліції ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002975 від 02.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

З клопотання слідчого та доданих матеріалів встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, ч. 4 ст. 296 КК України.

02.10.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 296 КК України, підтверджується доказами, матеріалами клопотання та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Відповідно до п. 175 рішення Європейського суд з прав людини від 21.04.2011року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» під терміном «обгрунтована підозра» необхідно розуміти, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У рішенні №14310/88 від 23.10.1994 року по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» суд зазначив, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обгрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Слідчий суддя дослідивши матеріали, долучені до клопотання, та на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, приходить до висновку про обгрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчиненні кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні дані слідчий суддя приходить до висновку про обґрунтованість підозри та можливу причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Розглянувши питання існуючих ризиків, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Ризик переховуватися від органу досудового розслідування та суду, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає в тому, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 7 років.

Слідчий суддя вважає, що зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від суду. Таке твердження узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою у справі «Іллійков проти Болгарії» (рішення від 26.07.2001), де Суд зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Щодо ризику впливати на свідка в цьому кримінальному провадженні, то при встановленні наявності цього ризику слідчим суддею враховано встановлену законом процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими та свідками у кримінальному провадженні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Так, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих, у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України). Отже, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. Вказане доводить, що можливість впливу на свідків є досить ймовірною.

При цьому ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, на думку слідчого судді, є формальним, недоведеним, а відтак не може покладатись в основу рішення про обрання запобіжного заходу.

Беручи до уваги обставини, передбачені ст. 178 КПК України, аналізуючи наведене в сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищеназваним ризикам і тому слідчий суддя вважає за необхідне обрати стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесят днів.

Отже, на даному етапі лише такий вид запобіжного заходу зможе дієво запобігти ризикам, доведеним слідчим та прокурором, з визначенням застави саме такого розміру, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, що виключає собою можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Така позиція слідчого судді відповідає вимогам КПК України та не є вирішенням слідчим суддею тих питань, які повинні вирішуватись судом під час судового розгляду кримінального провадження.

Щодо клопотання захисника в порядку ст. 206 КПК України.

У клопотанні підозрюваний зазначає, що працівники поліції Голосіїхвського УП ГУ НП у м. Києві застосували до нього фізичну силу, внаслідок чого в нього зломаний ніс чи переносиця.

У судовому засіданні підозрюваний підтвердив факт застосування відносно нього насильства.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання підозрюваного, вказавши, що таким чином підозрюваний у такий спосіб намагається уникнути відповідальності. Разом з тим дане твердження спростовується протоколом дипиту свідка, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення в нього вже був пошкоджений ніс.

Відповідно до ч. 6 ст. 206 якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зоюов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та: 1) забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи; 2) доручити відповідному органу досудового розслідування провести дослідження фактів, викладених в заяві особи; 3) вжити необхідних заходів для забезпечення безпеки особи згідно із законодавством.

У судовому засіданні твердження підозрюваного спростовані матеріалами клопотання, а саме протоколом допиту свідка, а тому підстав для задоволення його заяви немає.

Керуючись ст.ст. 2, 8, 177, 178, 183, 194, 369-372, 532 КПК України, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання задовольнити.

2. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів в межах досудового розслідування, тобто до 30.11.2024 року, до 04:00 год, включно, без права внесення застави.

3. Початком відліку строку дії запобіжного заходу вважати з моменту фактичного затримання, тобто з 02.10.2024 р. 04:00.

4. Повний текст ухвали слідчого судді буде складено та оголошено в приміщенні суду протягом 5 діб.

5. Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1