УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.10.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000615 від 13.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, в провадженні СВ ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000615 від 13.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор зазначає у клопотанні про те, що ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне збагачення, діючи таємно, з метою здійснення протиправної діяльності, вирішив збувати особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, на території м. Одеси.

Так, 28.06.2024 року в невстановленому досудовим розслідуванням місці, продовжуючи реалізацію злочинного умислу ОСОБА_4 умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, яка містилась у 1 поліетиленовому пакеті із застібкою типу зіп-лок та яку почав незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Надалі 28.06.2024 року близько 13 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_1 умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, здійснив збут оперативному закупному ОСОБА_5 особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP, кількісним вмістом 0,131 г., що містилась у 1 поліетиленовому пакеті із застібкою типу зіп-лок, за що отримав грошову винагороду у розмірі 400 гривень.

Крім того, 10.10.2024 року ОСОБА_4 , діючи повторно та з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP, який містився у 2 згортках, які почав незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.

Надалі, 10.10.2024 року приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись біля буд. АДРЕСА_2 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистого збагачення, повторно здійснив збут оперативному закупному ОСОБА_5 особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP (про що свідчить застосований експрес-тест IDT 9000 General Screening Drugs загальна перевірка на наркотичні засоби, (LOT:9024723АТ; EXP: 11/2026), що містилась у 2 згортках, за що отримав грошову винагороду у розмірі 500 гривень.

10.10.2024 року ОСОБА_4 було затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та під час особистого обшуку ОСОБА_4 у нього було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «REDMI 9C MFC», в корпусі чорного кольору без паролю розблокування екрану, з наявним IMEI1: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 , з наявним номером телефону: НОМЕР_3 , який вилучено до сейф-пакету НПУ ICR0161040, згорток з кристалічною речовиною білого кольору, який вилучено до сейф-пакету НПУ PSP1257095, купюру номіналом 500 гривень з ідентифікаційним номером: А34421807, купюру номіналом 50 гривень з ідентифікаційним номером: УБ0708426 та купюру номіналом 50 гривень з ідентифікаційним номером: ЕД1845141, які вилучено до сейф-пакету НПУ ІСR0161041.

Оскільки вилучене майно є речовими доказами по кримінальному провадженню, що порушене за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та є підстави вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 170 КПК України, а саме: незастосування заборони користування та розпорядження майном призведе до приховування та знищення майна, яке визнано речовими доказами і є об`єктами кримінального правопорушення, у зв`язку з чим необхідно накласти арешт на вказане майно, а тому прокурор звертається із даним клопотання до слідчого судді.

Прокурор Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 долучив до клопотання заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалося на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України.

Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, приймаючи до уваги заяви прокурора, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи. Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК країни речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування на теперішній час обґрунтовано здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження № 0000615 від 13.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

В рамках вказаного кримінального провадження 10.10.2024 року ОСОБА_4 було затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та під час особистого обшуку ОСОБА_4 у нього було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки «REDMI 9C MFC», в корпусі чорного кольору без паролю розблокування екрану, з наявним IMEI1: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 , з наявним номером телефону: НОМЕР_3 , який вилучено до сейф-пакету НПУ ICR0161040, згорток з кристалічною речовиною білого кольору, який вилучено до сейф-пакету НПУ PSP1257095, купюру номіналом 500 гривень з ідентифікаційним номером: А34421807, купюру номіналом 50 гривень з ідентифікаційним номером: УБ0708426 та купюру номіналом 50 гривень з ідентифікаційним номером: ЕД1845141, які вилучено до сейф-пакету НПУ ІСR0161041.

Слідчий суддя, на підставі долучених до клопотання матеріалів, прийшов до висновку, що вилучене майно може містити у собі інформацію щодо вчинення кримінального правопорушення в рамках кримінального провадження та відповідає критеріям речових доказів, з огляду на наступне.

Наразі, вилучений мобільний телефон має вагоме значення для досудового розслідування, оскільки проведенням його огляду з залученням спеціаліста можливо віднайти відомості, що можуть свідчити про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Крім того, наявна необхідність в проведенні експертних досліджень вилученої речовини для підтвердження чи спростування відношення її до наркотичних речовин.

Грошові кошти імовірно набуті від збуту наркотичних засобів та також потребують збереження.

Отже, оскільки вилучене під час обшуку майно наразі відповідає критеріям речових доказів в рамках кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик їх знищення, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавленої особи пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності особи, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, власник майна, в порядку ст. 174 КПК України, має процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою проведення слідчих дій та експертних досліджень із вилученим майном для забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власниці майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000615 від 13.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України задовольнити.

Накласти арешт із забороною розпорядження та користування на майно, яке було виявлено та вилучено 10.10.2024 року під час затримання ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України, а саме на:

- мобільний телефон марки «REDMI 9C MFC», в корпусі чорного кольору без паролю розблокування екрану, з наявним IMEI1: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 , з наявним номером телефону: НОМЕР_3 ;

- згорток з кристалічною речовиною білого кольору;

- купюру номіналом 500 гривень з ідентифікаційним номером: А34421807;

- купюру номіналом 50 гривень з ідентифікаційним номером: УБ0708426;

- купюру номіналом 50 гривень з ідентифікаційним номером: ЕД1845141.

Виконання ухвали покласти на прокурора Київської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1