У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2024 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2024 року відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Засуджений ОСОБА_5 просить переглянути рішення суду першої інстанції та звільнити його від відбування покарання умовно-достроково.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 , не погоджуючись із прийнятим рішенням, зазначає, що незгодний з висловленими в судовому засіданні доводами прокурора про те, що він не став на шлях виправлення.

Крім цього, наголошує, що 19.07.2024 р. він отримав ще одне заохочення.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

03.07.2024 р. до Казанківського районного суду Миколаївської області надійшло подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

З матеріалів подання встановлено, що засуджений ОСОБА_5 характеризується позитивно, виконує роботи з благоустрою місця позбавлення волі, за що має 3 заохочення в 2023 році. Протягом періоду відбування покарання, засуджений ОСОБА_5 порушував вимоги режиму утримання, за що мав 5 стягнень, зокрема: 18.10.2021 р. у вигляді догани за вилучення мобільного телефону; 05.11.2021 р. у виді догани за те, що намагався встановити міжкамерний зв`язок; 11.02.2022 р. у вигляді попередження за порушення розпорядку дня; 07.02.2022 р. у вигляді 3 діб карцеру та 18.04.2022 р. у вигляді попередження за порушення розпорядку дня, які погашені. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22.12.2023 р., залишеною без змін ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 22.02.2024 р., ОСОБА_5 відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, оскільки процес виправлення засудженого протягом всього періоду відбування покарання був нестабільним, крім того, 10.04.2024 р. внаслідок проведеного обшуку у засудженого ОСОБА_5 виявлено планшет, внаслідок чого проводилося службове розслідування, та за результатами якого визнано доцільним провести профілактичну бесіду із засудженим.

В подальшому, за наслідками засідання дисциплінарної комісії установи з розгляду матеріалів про порушення засудженими вимог режиму утримання, яке відбулось 02.05.2024 р., комісія дійшла висновку, що засуджений ОСОБА_5 не бажає дотримуватись чіткого виконання розпорядку дня та режиму тримання.

Врахувавши дані матеріалів провадження, оцінюючи в сукупності встановлені судом дані про особу засудженого, його поведінку за весь час відбуття покарання, тяжкість вчиненого ним злочину, неодноразових судимостей, застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, суд дійшов всновку, що засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення, а тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, який вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

За змістом ст. 81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_5 засуджений Компаніївським районним судом Кіровоградської області 18.01.2022 р. за ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 71 КК України, до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Початок строку: 08.10.2021 р., кінець строку 08.01.2025 р.

На день розгляду судом першої інстанції подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , останній, із призначених 3 років 3 місяців позбавлення волі, відбув 2 роки 9 місяців 3 дні.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_5 засуджений за вчинення умисного тяжкого злочину, відбув більше двох третин строку покарання, призначеного судом, до нього можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.

Разом з тим, як зазначено в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався та належним чином мотивував своє рішення.

Так, з характеристики, затвердженої начальником Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» від 27.06.2024 р., вбачається, що ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 08.10.2021 р.

З 12.05.2022 р. відбуває покарання у Державній установі «Казанківська виправна колонія (№ 93)». Бере активну участь у програмах/заходах, не допускає порушень, має бажання змінити своє життя, бере участь в реалізації плану індивідуальної роботи, має позитивні плани на майбутнє та активно їх впроваджує, має позитивні результати реалізації планів. За час відбування покарання спроб втечі не було, на профілактичному обліку не перебуває, усвідомлює наслідки вчиненого правопорушення, вину визнає та щиро розкаюється, підтримує зв`язки з рідними та близькими, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження».

Водночас, з вказаної характеристики вбачається, що ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Заходи реалізації індивідуальної програми виконані не в повному обсязі.

Згідно довідки про заохочення та стягнення від 10.06.2024 р., за час відбування покарання, засуджений ОСОБА_5 мав 3 заохочення (за добросовісне відношення до праці по благоустрою місць позбавлення волі та зразкову поведінку) та 5 стягнень, які погашені в установленому законом порядку. Зокрема, 08.10.2021 р. за вилучення мобільного телефону накладено стягнення у виді догани; 05.11.2021 р. - за намагання встановити міжкамерний зв`язок - догана; 11.02.2022 р. - за порушення розпорядку дня - попередження; 07.02.2022 р. - за вилучення саморобної електроспіралі - 3 доби карцеру; 18.04.2022 р. - за порушення розпорядку дня - попередження.

Крім того, як вбачається з матеріалів провадження, 10.04.2024 р. внаслідок проведеного обшуку у засудженого ОСОБА_5 виявлено планшет, внаслідок чого проводилося службове розслідування та за результатами якого прийнято рішення провести профілактичну бесіду із засудженим.

Викладені засудженим в апеляційній скарзі обставини щодо отримання ним 19.07.2024 р. ще одного заохочення, не можуть слугувати підставами для звільнення від відбування покарання, та не можуть бути враховані апеляційним судом, оскільки заохочення отримано після прийняття рішення судом першої інстанції про відмову у задоволенні подання, до того ж, будь-яких документів на підтвердження отримання засудженим заохочень до апеляційної скарги долучено не було.

Наведені обставини, які підтверджені матеріалами судового провадження та особової справи засудженого, свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції в тій частині, що нестабільна поведінка засудженого протягом всього строку відбування покарання не може свідчити про його виправлення, оскільки позитивні зміни повинні прослідковуватись протягом всього строку відбування покарання, натомість, в поведінці засудженого ОСОБА_5 . позитивні зрушення мають нестабільний характер, а відтак він потребує подальшого виховного впливу в умовах ізоляції від суспільства.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку, що відмовляючи у задоволенні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , суд першої інстанції належним чином врахував умови, передбачені ст. 81 КК України, для такого звільнення, та погоджується з його висновками в частині того, що на час розгляду клопотання, засуджений ОСОБА_5 не готовий до самокерованої правослухняної поведінки і своєю поведінкою та ставленням до праці, з огляду на його особу, не довів свого виправлення, тому до нього не може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, а тому вважає, що підстав для скасування ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2024 року, про що просить апелянт, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 10 липня 2024 року про відмову в задоволенні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , залишити без змін, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3