ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/2480/24 Номер провадження 11-сс/814/694/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 листопада 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава апеляційну скаргу прокурора Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0000553,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання прокурора Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000553 за ч.1 ст.246 КК України про накладення арешту на певне майно, яке вилучене 04 вересня 2024 року під час огляду місця події у полезахисній лісосмузі, розташованій за межами с. Вовча Балка Полтавського району Полтавської області.

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя зазначив, що прокурором не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, а саме незаконності вирубки деревини.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нове рішення, яким задовольнити його клопотання та накласти арешт на майно.

Вказує, що колоди деревини, автомобіль «Volkswagen, д.н.з. НОМЕР_1 , бензопила, та інші речі є речовими доказами у кримінальному провадженні.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано, що видалення захисних насаджень у полезахисній лісосмузі здійснювалось з порушенням Правил утримання та збереження полезахисних лісових смуг, розташованих на землях сільськогосподарського призначення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року № 650.

Звертає увагу, що відмова у накладенні арешту дає змогу спотворити та знищити речові докази у кримінальному провадженні.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Приписами ч.1 ст. 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Як вбачається із наданих суду матеріалів, слідчими ВП №3 Полтавського РУП ГУ НП в Полтавській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження №0000553 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, за фактом порубки деревини у полезахисній лісосмузі за межами с. Вовча Балка Полтавського району та області.

Приписами ч.1 ст.246 КК України передбачена кримінальна відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Як встановив слідчий суддя, земельна ділянка, на якій проведена порубка, має кадастровий номер :00:001:0229 та є власністю ОСОБА_7 і перебуває у користуванні ОСОБА_8 .

При цьому, відповідно до Інформації Державного земельного кадастру про право власності та інші речові права, цільове призначення цієї ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, а окремі дерева та чагарники на ній не належать до лісового фонду України.

Відомостей про обмеження у використанні земельної ділянки та щодо заборони вирубування порослих на ній дерев також не встановлено.

Зі змісту договору підряду від 26 липня 2024 року укладеного між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_9 видно, що його предметом є видалення самостійно порослих дерев та кущів на земельних ділянках сільськогосподарського призначення, що належать ОСОБА_8 на праві оренди.

Таким чином, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором не доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Апеляційна скарга прокурора не містить жодного доказу на спростування таких висновків слідчого судді.

Враховуючи наведене, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання прокурора про арешт майна.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б були підставою для скасування оскаржуваного рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Карлівського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2024 року у кримінальному провадженні №0000553 залишити без змін, аапеляційну скаргу прокурора Карлівського відділу Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4