Справа № 367/3620/24
Провадження №1-кп/367/745/2024
УХВАЛА

Іменем України

13 листопада 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої неповнолітньої ОСОБА_4 ,

законного представника обвинуваченої ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000513 від 14.02.2024 року по обвинуваченню неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Діброво-Ленінське Бородянського району, Київської області, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

В Ірпінському міському суді Київської області на розгляді перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000513 від 14.02.2024 року по обвинуваченню неповнолітньої ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявила суду клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України в частині обвинувачення неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні 10.02.2024 року, 13.02.2024 року кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та закриття кримінального провадження за вказаними прокурором епізодами.

Обвинувачена в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора підтримала позицію захисника.

Законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_5 не заперечувала щодо задоволення клопотання прокурора.

Представник потерпілої юридичної особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представники служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради та ювенальної превенції ВП № 1 Бучанського РУП ГУНП в Київській області в судове засідання не з`явилися про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.

Суд, заслухавши клопотання прокурора, думки захисника, законного представника та неповнолітньої обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Так, 09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз вказаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу XX Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн. крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п. п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту обвинувального акту вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, неповнолітня ОСОБА_4 вчинила 10.02.2024 року та кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України, неповнолітня ОСОБА_4 вчинила 13.02.2024 року .

Стаття 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» передбачає, що розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01.01.2024 становить 3028 грн, тобто неоподаткований мінімум доходів громадян для кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень становить 1514 грн на 2024 рік, а два неоподатковуваних мінімуми відповідно 3028 грн.

Отже, викрадення чужого майна, у тому числі шляхом крадіжки, вартістю до 3028 грн включно, є адміністративним правопорушенням.

Як убачається з обвинувального акту, діями неповнолітньої ОСОБА_4 було заподіяно матеріальну шкоду Товариству з обмеженою відповідальністю «ВИГІДНА ПОКУПКА» в розмірі 332грн. 50коп. (за епізодом від 10.02.2024 року); в розмірі 1179грн. 00коп (за епізодом від 10.02.2024 року); в розмірі 332грн. 50коп. (за епізодом від 13.02.2024 року) на загальну суму 1 844,00грн., що станом на день розгляду провадження судом може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили діяння до набрання законом чинності.

Аналогічна правова позиція була викладена 7 жовтня 2024 року Об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 278/1566/21.

Відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до ч. 7 ст. 284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Зі змісту ч. 8 ст. 284 КПК України слідує, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує. В цьому разі кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 479-2 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо кримінального провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п. 4-1 ч.1 ст. 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Судом роз`яснено неповнолітній обвинуваченій, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому вона має право на продовження судового розгляду у загальному порядку, та запитано її згоду на закриття провадження з таких обставин. Неповнолітня обвинувачена та її законний представник і захисник наполягали на закритті провадження в частині епізодів, заявлених прокурором, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, та ті обставини, що відбулась декриміналізація вчиненого неповнолітньою ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набув чинності 09.08.2024, та має зворотну дію в часі, із врахуванням наданої обвинуваченим згоди на закриття кримінального провадження, суд доходить до висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження відповідно до п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із частковою втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, а саме за правопорушеннями, що мали місце: 10.02.2024 року (сума майнової шкоди становить 332грн. 50коп.), 10.02.2024 року (сума майнової шкоди становить 1179грн. 00коп.), 13.02.2024 року (сума майнової шкоди становить 332грн. 50коп.) відносно потерпілого Товариства з обмеженою відповідальністю «ВИГІДНА ПОКУПКА».

Згідно з ч. 1 ст. 126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Пунктом 3 ч.1 ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються, зокрема, із витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів.

Процесуальні витрати виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, є матеріальними витратами органів досудового розслідування, прокуратури, суду та інших учасників кримінального провадження.

Разом із тим, будь-яких відомостей щодо розміру витрат на залучення експертів для проведення судово-товарознавчої експертизи № 1099/24 від 26.02.2024 року по даному кримінальному провадженні суду прокурором не надано, тому суд позбавлений можливості вирішити питання щодо стягнення процесуальних витрат у відповідності до КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не подавався.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ЗУ від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст. 5 КК України, ст. 100, 118, 284, 372, 479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Прокурора Бучанської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України - задовольнити.

Кримінальне провадження по обвинуваченню неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні: 10.02.2024 року кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, 13.02.2024 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185 КК України - закрити у зв`язку втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Речові докази, а саме: бездротові навушники марки Wireless марки AMS80 передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 залишити у власника ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА»

Речові докази, а саме: оптичні диски DVD Му MEDIA, на яких містяться відеофайли з камер спостереження за 13.02.2024 p., які розташовані у магазині «Аврора» за адресою: АДРЕСА_3 , залишити при матеріалах кримінального провадження.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1