Справа № 309/1279/24
Провадження № 1-кп/309/77/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м. Хуст кримінальне провадження відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000050 від 19.02.2024, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дмитрівка, Джанкойського району АР Крим, та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, одруженої, не працюючої, раніше не судимої,-

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_2 , українки, громадянки України, з базовою загальною середньою освітою, не одруженої, не працюючої, раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.125 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Досудовим розслідуванням встановлено, 18 лютого 2024 року біля 22:00 години, ОСОБА_4 , перебуваючи на вулиці Свободи в м. Хуст біля магазину «Антоніо», під час суперечки з потерпілою ОСОБА_7 , яка переросла в сутичку, маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження, бажаючи настання негативних наслідків, умисно, безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, умисно схопила двома руками ОСОБА_7 за волосся та потягнула її на себе, після чого фізичними зусиллями кинула останню на землю, та продовжуючи при цьому тримати двома руками ОСОБА_7 на землі, внаслідок чого ОСОБА_4 спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: садно подряпина лівої вушної ділянки, тілесні ушкодження виникли у наслідок дії тупих твердих та тупо граних предметів, якими могли бути руки стиснуті в кулак та нігті пальців рук сторонньої особи, що діяла по механізму удару та тертя ковзання, і вкладаються в час події 18.02.2024 року, згідно висновку експерта №36Х від 29.02.2024 року дані тілесні ушкодження, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Таким чином, ОСОБА_4 заподіяла потерпілій ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначеної втрати працездатності, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 1 статті 125 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, 18 лютого 2024 року біля 22:00 години, ОСОБА_5 , перебуваючи на вулиці Свободи в м. Хуст біля магазину «Антоніо» під час суперечки з потерпілою ОСОБА_7 , яка переросла в сутичку, маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження, бажаючи настання негативних наслідків, умисно, безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свої дій, нанесла три удари обома (одною) руками зажатими в кулак в область грудей та тулуба лежачої на землі ОСОБА_7 , яку безпосередньо перед цим ОСОБА_8 , умисно схопила двома руками за волосся, потягнула на себе від чого остання впала на землю. Таким чином ОСОБА_5 спричинила ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді: синці в ділянках: середньої третини лівого стегна, лівої молочної залози, правої лопатки, тілесні ушкодження виникли у наслідок дії тупих твердих та тупо граних предметів, якими могли бути руки стиснуті в кулак, та нігті пальців рук сторонньої особи, що діяла по механізму удару та тертя ковзання, і вкладаються в час події 18.02.2024 року, згідно висновку експерта №36Х від 29.02.2024 року дані тілесні ушкодження, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності.

Таким чином, ОСОБА_5 заподіяла потерпілій ОСОБА_7 легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначеної втрати працездатності, тим самим вчинивши дії, передбачені частиною 1 статті 125 КК України.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину по пред`явленому їй обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнала, суду пояснила, що суперечка з потерпілою виникла через конфлікт з її чоловіком та чоловіком потерпілої, згодом розпочалася суперечка між нею та ОСОБА_7 , під час якої вона заподіяла декілька ударів потерпілій в обличчя. При цьому, обставини вказаної події кримінального правопорушення щодо часу, місця, фактичних обставин та самого факту заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, їх локалізації, так як це відображено у обвинувальному акті, ОСОБА_4 не заперечувала.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 вину по пред`явленому їй обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, визнала, суду пояснила, що суперечка з потерпілою виникла через конфлікт між її рідним братом, який є співмешканцем ОСОБА_4 та чоловіком потерпілої, згодом розпочалася суперечка між нею, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , під час якої вона заподіяла декілька ударів потерпілій в обличчя. При цьому, обставини вказаної події кримінального правопорушення щодо часу, місця, фактичних обставин та самого факту заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, їх локалізації, так як це відображено у обвинувальному акті, ОСОБА_5 не заперечувала.

Разом з тим, у вказаному кримінальному провадженні потерпілою пред`явлено цивільні позови до обох обвинувачених, проти яких останні заперечували у повному обсязі, а відтак судом у порядку здійснено повни порядок дослідження доказів.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що обвинувачені напали на неї безпідставно, наносили їй множинні удари в обличчя і тіло, при цьому, зірвалася сережка з її вуха, пізніше свідки події викликали поліцію та швидку допомогу.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 , який є чоловіком потерпілої та за його твердженням є коханцем ОСОБА_4 , надав суду пояснення про те, що між ним та ще одним чоловіком, який є співмешканцем ОСОБА_4 виникла суперечка, пізніше до них приєдналися обвинувачені, у ході сварки вони не зауважили, що і між жінками виник конфлікт, а згодом побачив, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 б`ють його дружину.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 , який є знайомим ОСОБА_9 , повідомив суду, що бачив як ОСОБА_4 та ОСОБА_5 б`ють ОСОБА_7 , припинив це, викликав охоронну компанію «Безпека» та швидку допомогу, також він знайшов загублену сережку потерпілої.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , яка була випадковим очевидцем вказаної події, повідомила суд, що бачила як обвинувачені наносять удари потерпілій.

Згідно висновку судово-медичної експертизи №36/х від 19.02.2024, при судово-медичній експертизі гр. ОСОБА_7 виявлено наступні тілесні ушкодження: синці в ділянках середньої третини лівого стегна, лівої молочної залози, правої лопатки; садно-подряпина лівої завушної ділянки. Згідно довідки травматолога з травмпункту КНП Хустська ЦЛ №446 від 18.02.2024 заповненої на ім`я ОСОБА_7 , встановлено діагноз: забій м`яких тканин голови, забій грудної клітки зліва, алкогольне сп`яніння. Дані тілесні ушкодження виникли внаслідок дії тупих твердих та тупогранних предметів, якими могли бути руки затиснуті в кулак та нігті пальців рук сторонньої особи, що діяли по механізму удару та третя-ковзання і вкладаються в час події, яка мала місце 18.02.2024. Вищевказані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я не більше шести днів і по цій ознаці їх слід кваліфікувати як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. При цьому діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку не підтверджений та при визначенні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймається.

Надані стороною обвинувачення і досліджені безпосередньо в суді докази взаємопов`язані і в сукупності підтверджують всі обставини, що підлягають доказуванню, ними встановлено подію злочину, винуватість обвинуваченого та інші обставини зазначені у ст.91 КПК України, та вони зібрані у порядку, встановленому ст. 93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст. 87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

Оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством.

Зазначені докази є узгодженими між собою та іншими доказами у справі та сумніву у своїй належності та допустимості, не викликають.

Зазначені докази у своїй сукупності підтверджують факт спричинення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом суд вважає доведеним факт: умисного заподіяння ОСОБА_4 та ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_7 легкого тілесного ушкодження, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я або незначеної втрати працездатності, тобто вчинення нею кримінального проступку, передбаченого частиною 1 ст. 125 КК України.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - щире каяття та активне сприяння досудовому розслідуванню.

Обставини, які обтяжує покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом не встановлено.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, зважаючи на вимоги ст. 65 КК України та роз`яснення, викладені в пункті 1 постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винної та обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання.

Так, обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинили умисне кримінальне правопорушення, яке відповідно до статті 12 КК України є кримінальним проступком.

Обидвоє обвинувачених посередньо характеризуються за місцем проживання, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебувають, раніше не судимі.

Також, суд враховує думку потерпілої, яка має претензії до обвинуваченої матеріального та морального характеру.

Таким чином, об`єктивно з`ясувавши всі обставини в їх сукупності, вирішивши питання, передбачені ст. 368 КПК України та врахувавши обставини, передбачені ст. 65 КК України, у тому числі відсутність обставин, які обтяжують чи пом`якшують покарання, суд вважає, що обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 слід призначити покарання в межах санкцій частини 1 статті 125 КК України, у виді штрафу.

Також потерпілою ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні, було заявлено до обвинуваченої ОСОБА_4 цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди, а до ОСОБА_5 - цивільний позов про відшкодування моральної шкоди.

У своєму позові потерпіла ОСОБА_7 зазначає, що діями ОСОБА_4 їй було спричинено матеріальну шкоду, оскільки під час нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 схопила потерпілу за волосся, пошкодивши застібки сережок, які в подальшому стали непридатні до використання, факт пошкодження сережок та їх вартість стверджується специфікацією до публічної оферти щодо укладення договору ломбардного кредиту та застави та оцінюється у розмірі 7173,50 грн. Крім того їй завдана моральна шкода, розмір відшкодування якої, враховуючи характер та обсяг фізичних, душевних, психічних страждань характеру її немайнових втрат становлять 10000 грн., які просить стягнути з ОСОБА_4 .

Цивільний позов з аналогічним обґрунтуванням заподіяної моральної шкоди пред`явлено і до обвинуваченої ОСОБА_5 , розмір відшкодування моральної шкоди 10000 грн.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повністю заперечували щодо задоволення цивільного позову.

Положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України встановлено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Також у ч. 1 ст. 368, частинах 3, 4 ст. 374 КПК України передбачено, що при ухваленні вироку суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, і якщо так, то на чию користь, в якому розмірі та порядку, а в мотивувальній та резолютивній частинах вироку зазначаються підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду, рішення про цивільний позов.

Цивільний позов розглядається у кримінальному провадженні за правилами, визначеними КПК України, і при цьому застосовуються норми ЦК України.

При вирішенні питання про стягнення з обвинуваченого заподіяної потерпілій матеріальної шкоди, суд виходить з такого.

Вирішуючи питання про відшкодування матеріальної шкоди, суд має керуватися відповідними нормами цивільного та іншого законодавства, які регулюють майнову відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам, підприємствам, установам, організаціям, державі.

Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Під час судового розгляду кримінального провадження суд вважає, що заявлені вимоги про відшкодування матеріальної шкоди не знайшли підтвердження, зокрема, не доведено причинно-наслідковий зв`язок заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій із пошкодженням застібки сережки, крім того, не доведеної вартість самих пошкоджень, оскільки оціночна вартість сережок, визначена у специфікації до публічної оферти щодо укладення договору ломбардного кредиту та застави, є лише грошовою сумою, яка визначається працівником ломбарду виходячи із виду предмету застави з урахуванням кон`юнктури ринку, цін, які склалися на ринку на даний вид майна, його якісних показників та ступеню його ліквідності; таким чином, вказана оціночна вартість не є належним підтвердженням вартості наявних пошкоджень.

Таким чином, цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Згідно з п.1 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Щодо відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Зокрема, п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31.03.95 року регламентовано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Поряд з цим, суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілої ОСОБА_7 , яка була завдана кримінальним правопорушенням, та виходячи з положень ст. 128 КПК України, та норм ЦК України, визначає розмір такої шкоди для стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав цивільний позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне стягнути з обвинувачених/цивільних відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь потерпілої/цивільного позивача ОСОБА_7 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди.

Речові докази та процесуальні витрати відсутні.

Зважаючи на те, що запобіжний захід стосовно обвинувачених судом не обирався і клопотання щодо обрання такого стороною кримінального провадження не заявлялось, тому суд доходить переконання про відсутність підстав для вирішення цього питання.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Дмитрівка, Джанкойського району АР Крим, та мешканки АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_7 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог цивільного позову відмовити.

ОСОБА_5 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_7 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень моральної шкоди.

У задоволенні решти вимог цивільного позову відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок можуть бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд Закарпатської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченим та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Хустського

районного суду ОСОБА_1