Справа № 674/603/24
Провадження № 1-кп/674/73/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2024 рокум.Дунаївці

Дунаєвецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

представника потерпілих ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

цивільного відповідача ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дунаївці кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000048 від 24 січня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верхній Майдан Надвірнянського району Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_9 , 24 січня 2024 року о 12 годині 30 хвилин, здійснюючи керування автопоїзда у складі сідлового тягача марки «Mercedes-Benz Actros 1845» державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Schmitz SKO 24» державний номерний знак НОМЕР_2 , порушив вимоги пунктів 1.3, 1.5, 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху (далі-Правил), що виразилось у тому, що під час руху він, як учасник дорожнього руху, зобов?язаний знати і неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміну та створив своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху.

Так, ОСОБА_9 здійснюючи керування вищевказаним транспортним засобом максимальною масою понад 3,5 т. в порушення вимог п.11.6. Правил, на дорогах, які мають три і більше смуги для руху в одному напрямку та вимог дорожнього регулювання (значення горизонтальної дорожньої розмітки 1.8., яка позначала межу між основною смугою руху і виділеною смугою для лівого повороту чи розвороту), здійснював свій рух у крайній лівій смузі руху автодороги Н-03 сполученням «Житомир-Чернівці», яка складається з двох смуг руху у напрямку міста Хмельницького, однієї смуги яка слугує для руху ліворуч та розвороту, та двох смуг для руху у зустрічному напрямку тобто до міста Кам?янець-Подільський, в межах нерегульованого перехрестя, виявивши попереду на проїзній частині в межах крайньої лівої смуги руху небезпеку у виді легкового автомобіля марки «Volswagen 1J Golf» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_12 , який перебуваючи у нерухомому стані із світловим покажчиком лівого повороту мав намір виконати маневр повороту ліворуч, якого ОСОБА_9 завчасно міг виявити, в порушення вимог п. 12.3. Правил, негайно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення передньою лівою частиною сідлового тягача марки «Mercedes-Benz Actros 1845» із задньою правою частиною автомобіля марки «Volkswagen 1J Golf».

Внаслідок вчинення ОСОБА_9 як водієм автопоїзда у складі сідлового тягача марки «Mercedes-Benz Actros 1845» державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки «Schmitz SKO 24» державний номерний знак НОМЕР_2 ОСОБА_9 даної дорожньо-транспортної пригоди:

1)пасажир автомобіля «Volkswagen 1J Golf» малолітня ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді переломо - вивиху 1-2-3 шийних хребців з руйнуванням спинного мозку, набряку мозку, тотального субарахноїдального крововиливу верхніх поверхонь півкуль головного мозку, які мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення, стоять в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

2) пасажир автомобіля «Volkswagen 1J Golf» ОСОБА_7. ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала тілесні ушкодження у вигляді «політравми, поєднаної травми, відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку І ст., перелому кісток основи і склепіння черепа, множинних забійних ран м?яких тканин голови, закритої травми черевної порожнини, травматичного розриву селезінки, чисельних розривів печінки, гострої внутрішньої кровотечі, перелому кісток тазу» - які в сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Своїми діями ОСОБА_9 порушив вимоги пунктів 1.3., 1.5., 2.3. (б, д), 11.6., 12.3., 1.8. (широка переривчаста лінія) Правил дорожнього руху, зміст яких полягає в наступному:

п. 1.3. учасники дорожнього руху зобов?язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

п. 1.5. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров?ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

п. 2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов?язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху. п. 11.6. на дорогах, які мають три або більше смуги для руху в одному напрямку, вантажним автомобілям з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т, тракторам, самохідним машинам і механізмам дозволяється виїжджати на крайню ліву смугу лише для повороту ліворуч та розвороту, а у населених пунктах на дорогах з одностороннім рухом, крім цього, - для зупинки зліва, в дозволених випадках, з метою завантаження чи розвантаження.

п. 12.3. у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об?єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об?їзду перешкоди.

- горизонтальна розмітка: 1.8. (широка переривчаста лінія) позначає межу між основною смугою руху і смугами гальмування чи розгону (на перехрестях, перехрещеннях доріг на різних рівнях, у зоні автобусних зупинок тощо), межу між основною смугою руху і виділеною смугою для лівого повороту чи розвороту та межі велосипедної смуги.

Порушення водієм ОСОБА_9 вимог п.п. 11.6., 12.3 Правил та вимог дорожнього регулювання на ділянці дороги скоєння дорожньо-транспортної пригоди (значення горизонтальної дорожньої розмітки 1.8., яка позначала межу між основною смугою руху і виділеною смугою для лівого повороту чи розвороту), знаходяться в прямому причинному зв?язку із дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричинення смерті малолітній потерпілій ОСОБА_13 , та заподіянням тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Таким чином, діїОСОБА_9 кваліфікуються як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель малолітньої ОСОБА_13 , а також заподіяло тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 , тобто вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний у ході судового провадження обвинувачений ОСОБА_9 , вину у інкримінованому йому злочині за ч.2 ст.286 КК України визнав у повному обсязі за викладених у обвинувальному акті обставинах, не оспорюючи час, місце, спосіб, форму вини кримінального правопорушення. Вказав, що аварія сталася з його вини, але не зміг пояснити, як це сталося, видимість на дорозі була добра, проте він побачив автомобіль потерпілих лише близько 10 метрів до зіткнення і не зміг його уникнути. Не оспорював факт порушення низки пунктів Правил дорожнього руху, зазначених в обвинувальному акті, пояснив, що після ДТП намагався витягнути потерпілу ОСОБА_7 , яка була заблокована у автомобілі. Крім того, обвинувачений повідомив, що цивільний позов потерпілих визнає у повному обсязі, під час судового розгляду вживав заходів для відшкодування шкоди, направляючи поштою кошти сім`ї потерпілих, проте вони відмовляються від їх отримання.

Показання обвинуваченого щодо вчинення злочину є послідовними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та достовірності його позиції.

Захисник обвинуваченого щодо міри покарання просив не позбавляти обвинуваченого волі, застосувати положення ст.75, КК України, вказав, що його підзахисний вину визнав, щиро покаявся. Щодо цивільного позову зазначив, що потерпілі не звертались до страхової компанії із заявою для відшкодування шкоди, виникає питання щодо правильності підрахунку суми відшкодування, зазначеного у цивільному позові.

Прокурор в судовому засіданні підтримав обвинувачення, викладене в обвинувальному акті, просив визнати ОСОБА_9 винним у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на сім років.

Допитана у ході судового провадження потерпіла ОСОБА_7 , суду надала наступні показання, що 24.01.2024 в обідню пору їхали на автомобілі з чоловіком та дочкою ОСОБА_13 з с.Міцівці та здійснювали поворот ліворуч. Перед поворотом їх автомобіль зупинився, увімкнув лівий покажчик повороту та відбувся удар з іншим автомобілем. Як саме відбувся удар не пам`ятає, оскільки втратила свідомість, потім була заблокована у автомобілі. Після ДТП дочка загинула, а ОСОБА_7 не може ходити. Просила призначити максимальну міру покарання.

Допитаний у ході судового провадження потерпілий ОСОБА_7 , повідомив, що вдень 24.01.2024 він на автомобілі «Volswagen 1J Golf», в якому знаходились також дружина та дочка на задньому сидінні, здійснював поворот ліворуч в населеному пункті, видимість була добра. Перед поворотом зупинився та стояв 20-30 сек., пропускаючи зустрічні автомобілі та відчув удар в праву та задню частину свого автомобіля. Після ДТП виявилось, що за кермом вантажного автомобіля був ОСОБА_9 .. Дочка ОСОБА_13 загинула на місці події, дружина ОСОБА_7 травмована та не може пересуватись, потребує постійного догляду. Обвинувачений на місці ДТП не контактував, не просив вибачення, тільки під час суду заявив, що шкодує. Просив призначити максимальну міру покарання.

Представник потерпілих в призначенні покарання обвинуваченому просив застосувати позбавлення волі строком на десять років, яке не передбачено законом про кримінальну відповідальність, у той час як санкція ч.2 ст.286 КК України передбачає покарання вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Також, просив задовольнити цивільний позов. Підтвердив, що обвинувачений дійсно під час судового розгляду намагався надіслати кошти з відшкодування шкоди, проте потерпілі відмовилися їх отримувати та наполягають, щоб суму відшкодування визначив суд.

Свідок ОСОБА_14 , повідомила суду, що є матір`ю потерпілого ОСОБА_12 24.01.2024 до неї на зупинку в с.Міцівці приїхали на своєму автомобілі діти (потерпілі), та передали ліки, після чого вона поїхала додому. Погода була ясна, суха. Невдовзі подзвонив син та сказав, що трапилась аварія. Коли свідок приїхала на місце аварії в с.Міцівці машина сина стояла на узбіччі, задньої частини не було, а попереду стояла «фура». Невістку забрала швидка до лікарні, онучка перебувала у машині швидкої допомоги, але лікар сказала, що її не вдалось реанімувати та констатувала смерть. На даний час життя сім`ї змінилось, невістка не ходить, син їй допомагає.

Крім отриманих в судовому засіданні показань обвинуваченого ОСОБА_9 , який вину визнав повністю, показань потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_14 , висновок суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 268 КК України ґрунтується на сукупності наведених нижче доказів письмових, досліджених судом.

Протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 24.01.2024 року проведеного з 14 год.38 хв. до 17 год. 01 хв. за участю понятих на автодорозі Н-03 «Житомир-Чернівці», поблизу с.Міцівці, із схемою дорожньо-транспортної пригоди та ілюстративною таблицею до нього, під час якого було оглянуто та зафіксовано місце вчинення ДТП, погодні умови, вид події, проїзну частину, ширину дорожнього покриття, наявність дорожньої розмітки, відсутність дорожніх знаків, положення транспортних засобів на місці пригоди, локалізацію пошкоджень на транспортних засобах, завантаженість транспортного засобу, локалізацію пошкоджень та слідів контактної взаємодії, сліди гальмування, наявність відокремлених від транспортних засобів об`єктів, вилучені речі -сідловий тягач марки «Mercedes-Benz Actros 1845» державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіп марки «Schmitz SKO 24» державний номерний знак НОМЕР_2 , автомобіль марки «Volswagen 1J Golf» державний номерний знак НОМЕР_3 (а.п. 9-29).

Постановою від 24.01.2024 при визнання речовими доказами автопоїзда в складі сідлового тягача марки «Mercedes-Benz Actros 1845» державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіпа марки «Schmitz SKO 24» державний номерний знак НОМЕР_2 , та автомобіля марки «Volswagen 1J Golf» державний номерний знак НОМЕР_3 (а.п.63-64).

Роздруківкою приладу «Драгер» 7510, згідно якого ОСОБА_9 у стані алкогольного сп`яніння не перебував (а.п.41).

Протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 07.03.2024, а саме до медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 (а.п.95).

Постановою про визнання медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 речовим доказом (а.п. 103).

Протоколом проведення слідчого експерименту від 23.02.2024 року разом зі схемою, ілюстрованою таблицею до нього, який проведено за участю потерпілого ОСОБА_12 , де в присутності понятих він показав як, де, за яких обставин відбулась дорожньо-транспортна пригода 24.01.2024 року на автодорозі Н-03 «Житомир-Чернівці», поблизу с.Міцівці за участю його автомобіля та автомобіля під керуванням ОСОБА_9 (а.п. 146-160).

Викопіюванням зі Схеми організації дорожнього руху ділянки автомобільної дороги державного значення Н-03 Житомир-Чернівці км. 235-236, де зазначено розміщення дорожніх знаків та влаштування дорожньої розмітки на місці вчинення дорожньо-транспортної пригоди (а.п. 169-172).

Висновком експерта № 35 проведеним в період з 25.01.2024 по 19.02.2024 встановлено, що причиною смерті ОСОБА_13 ІНФОРМАЦІЯ_2 , явилась поєднана травма: закрита черепно-мозкова травма, переломо-вивих 1-2-3 шийних хребців з руйнуванням спинного мозку, набряк мозку, тотальний субарахноїдальний крововилив верхніх поверхонь півкуль головного мозку. Тілесні ушкодження на трупі гр. ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в вигляді переломо - вивиху 1-2-3 шийних хребців з руйнуванням спинного мозку, набряку мозку, тотального субарахноїдального крововиливу верхніх поверхонь півкуль головного мозку могли утворитися як від дії тупих твердих предметів так і при ударах об останні, з ефектом перерозгинання шийного відділу хребта, в салоні легкового автомобіля, що зіткнувся з попутнім вантажним автомобілем в день здійснення ДТП, т.б. 24.01.2024 року за умов і в термін вказаних в обставинах справи, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення і стоять в прямому причинному зв?язку з настанням смерті (згідно пункту 2.1.1 «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» із наказу МОЗ України від 17.01.95 року N? 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України») (а.п. 83-85).

Висновком експерта №128 проведеного у період з 08.03.2024 по 08.03.2024, яким зафіксовано: згідно наданих на судово-медичну експертизу медичних документів, у ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мають місце тілесні ушкодження у вигляді «політравми, поєднаної травми, відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку І ст., перелому кісток основи і склепіння черепа, множинних забійних ран м?яких тканин голови, закритої травми черевної порожнини, травматичного розриву селезінки, чисельних розривів печінки, гострої внутрішньої кровотечі, перелому кісток тазу» - які виникли від дії на тіло ОСОБА_7 тупих, твердих предметів, та при ударі тілом останньої об такі, якими могли бути конструктивні виступаючі частини салону легкового автомобіля, та їм подібні предмети, по строку свого виникнення можуть відповідати 24.01.2024року, що могло мати місце при такому виду ДТП, як зіткнення вантажного автомобіля із легковим автомобілем, де ОСОБА_7 могла знаходитися в якості пасажира легкового автомобіля, по своєму характеру, в своїй сукупності, згідно пункту 2.1. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказу МОЗ України N? 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України», відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя в момент заподіяння. (а.п. 101-102).

Висновком експерта № СЕ-19/123-24/1388-ІТ від 29.02.2024, яким встановлено, що несправностей технічного характеру гальмівної системи та системи рульового керування автомобіля «Volswagen 1J Golf» державний номерний знак НОМЕР_3 , які ю мали місце до дорожньо- транспортної пригоди та ознак, які б свідчили про непрацездатність даних систем до дорожньо-транспортного пригоди не виявлено (а.п. 109-115).

Висновком експерта № СЕ-19/123-24/1385-ІТ від 01.03.2024, яким встановлено, що робоча гальмівна система та система рульового керування автопоїзда у складі сідлового тягача «Mercedes-Benz Actros 1845» державний номерний знак НОМЕР_1 , напівпричіпа марки «Schmitz SKO 24» державний номерний знак НОМЕР_2 , перебували у працездатному стані та виконували свої конструктивні функцї (а.п. 121-129).

Висновком експерта № СЕ-19/123-24/1389-ІТ від 06.03.2024, яким встановлено, що згідно зафіксованій під час огляду місця події слідовій інформації, первинний контакт при даному зіткненні автопоїзда в складі сідлового тягача «Mercedes-Benz Actros 1845», р.н. НОМЕР_4 і напівпричепа «Schmitz SKO 24» р.н. НОМЕР_2 та автомобіля «Volkswagen 1J Golf», р.н. НОМЕР_5 мав місце на лівій смузі руху в напрямку до м. Хмельницький (призначеної для повороту та розвороту транспортних засобів), дещо раніше початку утворення ділянки осипу дрібних уламків сірого і червоного кольорів та лакофарбового покриття від транспортних засобів позначеної на схемі під N?1. В початковій фазі зіткнення у взаємному контакті перебували передня, переважно ліва, частина автопоїзда у складі сідлового тягача ««Mercedes-Benz Actros 1845», р.н. НОМЕР_4 і напівпричепа «Schmitz SKO 24» р.н. НОМЕР_2 і задня, переважно праіва частина автомобіля «Volswagen 1J Golf» державний номерний знак НОМЕР_3 (а.п.137-145).

Висновком експерта № СЕ-19/123-24/2719-ІТ від 12.03.2024, яким встановлено, у дорожньо-транспортній ситуації, яка досліджувалась водій автомобіля Mercedes - Benz Actros 1845 (номерний знак НОМЕР_1 ), з напівпричепом Schmitz SKO 24 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 з технічної точки зору повинен був діяти відповідно до вимог п.п.11.6.,12.6. (г), 12.9.(0), Правил дорожнього руху та у відповідності значення горизонтальної дорожньої розмітки 1.8 Правил дорожнього руху. Зокрема, рухаючись всупереч вимогам п.11.6. Правил дорожнього руху при фактичному положенні автомобіля Mercedes - Benz Actros 1845 (номерний знак НОМЕР_1 ), з напівпричепом Schmitz SKO 24 (номерний знак НОМЕР_2 ) в процесі розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди, водій даного автомобіля ОСОБА_9 , з технічної точки зору повинен був діяти у відповідності до технічних вимог п. 12.3. Правил дорожнього руху. Експертне дослідження питання стосовно технічної можливості запобігання зіткнення з боку водія автомобіля Mercedes - Benz Actros 1845 (номерний знак НОМЕР_1 ), з напівпричепом Schmitz SKO 24 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 є методично недоцільним (вказана технічна можливість визначалась виконанням вимог п.11.6. Правил дорожнього руху у відповідності до дорожнього регулювання на ділянці дороги скоєння ДТП (значення горизонтальної дорожньої розмітки 1.8 ПДР, яка позначала межу між основною смугою руху і виділеною смугою для лівого повороту чи розвороту), для чого водій автомобіля Mercedes - Benz Actros 1845 (номерний знак НОМЕР_1 ), з напівпричепом Schmitz SKO 24 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 не мав будь-яких перешкод технічного характеру. Крім того, у дорожньо-транспортній ситуації, яка досліджувалась, при заданих обставинах виникнення перешкоди для руху, водій автомобіля Mercedes - Benz Actros 1845 (номерний знак НОМЕР_1 ), з напівпричепом Schmitz SKO 24 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 мав технічну можливість зупинитися до місця зупинки автомобіля Volkswagen 1J Golf (номерний знак НОМЕР_3 ) шляхом своєчасного застосування екстреного гальмування. У дорожньо-транспортній ситуації, яка досліджувалась зупинний шлях автомобіля Mercedes - Benz Actros 1845 (номерний знак НОМЕР_1 ), з напівпричепом Schmitz SKO 24 (номерний знак НОМЕР_2 ) в даних дорожніх умовах складає 85,74 м. У дорожньо-транспортній ситуації, яка досліджувалась в діях водія автомобіля Mercedes - Benz Actros 1845 (номерний знак НОМЕР_6 ), з напівпричепом Schmitz SKO 24 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 з технічної точки зору вбачаються невідповідності вимогам п.11.6. Правил дорожнього руху та вимог дорожнього регулювання на ділянці дороги скоєння дорожньо-транспортної пригоди (значення горизонтальної дорожньої розмітки 1.8, яка позначала межу між основною смугою руху і виділеною смугою для лівого повороту чи розвороту), стосовно курсового напряму його руху прямо при проїзді ділянки дороги скоєння дорожньо-транспортної пригоди, які з технічної точки зору перебували в причинному зв?язку з виникненням події дорожньо-транспортної пригоди. За фактичних обставин розвитку даної дорожньо-транспортної пригоди дії водія автомобіля Mercedes - Benz Actros 1845 (номерний знак НОМЕР_1 ), з напівпричепом Schmitz SKO 24 (номерний знак НОМЕР_2 ) ОСОБА_9 , з технічної точки зору не відповідали вимогам п.12.3. Правил дорожнього руху, в частині зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, які перебували у причинному зв?язку з настанням події дорожньої транспортної пригоди.

Наведені вище та досліджені в ході судового розгляду докази є належними і допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

У зв`язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що винуватість обвинуваченого в судовому засіданні доведена, та його дії правильно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть малолітньої ОСОБА_13 , а також заподіяло тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_7 .

При призначенні обвинуваченому покарання судом враховуються вимоги, передбачені ч.1ст. 65 КК України, а саме суд враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

При призначенні покарання, суд згідно із вимогами ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, який згідно ст.12 КК України є тяжким злочином, вчиненим з необережності, тобто обвинувачений не мав умислу на вчинення інкримінованого йому злочину, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні злочину визнав, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має зареєстроване місце проживання, під час судового розгляду вживав заходів для відшкодування шкоди потерпілим, проте вони відмовились від отримання коштів.

Відповідно до ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого. Згідно висновку досудової доповіді органу пробації ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, ОСОБА_9 не схильний до вчинення насильницьких дій, спокійний, врівноважений, наркотичні засоби та алкогольні речовини не вживає, стосунків з особами з антисоціальною поведінкою не має. Дослідження інформації, що характеризує ОСОБА_9 , результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, а також ймовірної небезпеки для суспільства свідчать про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства.

Обставиною, яка пом`якшує його покарання, згідно ст. 66 КК України суд визнає беззаперечне визнання обвинуваченим своєї вини. Той факт, що обвинувачений визнав свою вину, не може безумовно свідчити про щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, що й щирий жаль з цього приводу та осуд своєї поведінки (постанова першої судової палати Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду від 27 квітня 2021 року, у справі № 520/16394/16-к). Як повідомили потерпілі вибачень, окрім, як в суді ОСОБА_9 не приносив, в ході судового розгляду щирого жалю не висловлював, отже, підстави для врахування як пом`якшуючої обставини щирого каяття відсутні.

Обставин, які обтяжують його покарання, згідно ст.67 КК України суд не встановлено.

Згідно з частиною другої статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Також, суд враховує обставини конкретного кримінального правопорушення, зокрема злочин, передбачений ч.2 ст. 286 КК України, хоча і відноситься до злочинів вчинених з необережності, однак полягає в тому, що вчиняється під час керування джерелом підвищеної небезпеки, а саме транспортним засобом. В даному випадку допущення ОСОБА_9 грубих порушень правил безпеки дорожнього руху під час керування вантажним транспортним засобом, призвело до непоправних наслідків у виді смерті малолітньої дитини ОСОБА_13 , та стійкого розладу здоров`я потерпілої ОСОБА_7 , яка на час розгляду справи самостійно пересуватись не може. Потерпілі просили призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Враховуючи наведене, характер та ступінь тяжкості скоєного, особу обвинуваченого, обставини правопорушення, суд дійшов висновку, що до обвинуваченого слід застосувати покарання, яке суд вважає доцільним і достатнім для його виправлення в межах санкції ч. 2 ст.268 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для призначення покарання із застосуванням положень ст.ст. 69 та 75 КК України, з врахуванням вчиненого, та особи обвинуваченого, суд не знаходить.

Суд вважає за необхідне, враховуючи конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення, застосувати до обвинуваченого додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік. Такий розмір додаткового покарання на думку суду буде повною мірою відповідати характеру вчинених обвинуваченим дій та їх наслідків.

Додаткове покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами в силу ч. 4 ст. 72 КК України підлягає самостійному виконанню.

Вирішуючи заявлений у даному кримінальному провадженні цивільний позов, суд виходить з наступних міркувань.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно положень ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Верховним Судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Вина обвинуваченого у спричиненні шкоди потерпілим в судовому засіданні доведено повністю та не оспорюються обвинуваченим.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_11 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу НОМЕР_7 (номерний знак НОМЕР_6 ) ОСОБА_11 , була застрахована в ПРАТ «Страхова компанія «Еталон» за договором (полісом) № ЕР-217345649 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в межах визначеного ліміту згідно полісу: за шкоду заподіяну життю/здоров`ю 320 000 грн., за шкоду заподіяну майну 160 000 грн., розмір франшизи 3 200 грн..

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон).

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Цивільний позивач ОСОБА_12 простить стягнути з ПРАТ «Страхова компанія «Еталон» в межах суми страхового відшкодування, збитки, завдані майну (транспортному засобу «Volswagen 1J Golf» державний номерний знак НОМЕР_3 ) в сумі 132 332 грн. 71 коп., шкоду, завдану смертю малолітньої доньки в сумі 12 492 грн., моральну шкоду завдану смертю доньки в сумі 42 600 грн.

Цивільний позивач ОСОБА_7 простить стягнути з ПРАТ «Страхова компанія «Еталон» 9498 грн.17 коп. шкоди, пов`язаної з лікуванням, 7573 грн.33 коп. страхового відшкодування за завдання шкоди здоров`ю, 474 грн.91 коп. моральної шкоди заподіяної завданням шкоди здоров`ю потерпілої, 42 600 грн. моральної шкоди, завданої смертю малолітньої дочки.

При обрахуванні суми відшкодування матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП транспортному засобу «Volswagen 1J Golf» береться до уваги показник матеріального збитку завданого власнику КТЗ.

Вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

За змістом статті 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно зі звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.

Відповідно до ст.12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Так відповідно, до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні від 29.03.2024 року №310/24-26 ринкова вартість КТЗ «Volswagen 1J Golf» державний номерний знак НОМЕР_3 , станом на 24.01.2024 складає: 152833 грн. 48 коп... Вартість відновлюваного ремонту КТЗ з урахуванням фізичного зносу становить 541407 грн. 27 коп.. Вартість матеріального збитку завданого власнику КТЗ «Volswagen 1J Golf», пошкодженого внаслідок ДТП, складає 152833 грн. 48 коп. Утилізаційна вартість КТЗ «Volswagen 1J Golf» становить 20500 грн. 77 коп.

Таким чином, транспортний засіб «Volswagen 1J Golf» державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить на праві власності потерпілому ОСОБА_12 вважається фізично знищеним.

Отже, сума страхового відшкодування, яке має бути виплачено ОСОБА_12 становить 129 132 грн. 71 коп. (152833, 48 розмір збитку - 20500,77 утилізаційна вартість - 3200 франшиза), тобто позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Згідно ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» поняття «шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого», включає, зокрема, моральну шкоду, витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Щодо відшкодування на користь ОСОБА_12 витрат, пов`язаних зі смертю дочки в сумі 12492 грн..

Страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (п. 27.4 ст. 27 Закону).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» поховання померлого це комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству.

ОСОБА_12 надано копію свідоцтва про смерть дочки, довідку Солобковецької сільської ради про поховання ОСОБА_13 , накладу та квитанції про сплату витрат на поховання в сумі 9 8 92 грн.

Тобто, позовні вимоги потерпілого ОСОБА_12 про відшкодування витрат на поховання підлягають частковому задоволенню в розмірі, підтвердженому наявними в матеріалах справи доказами в сумі 9 8 92 грн.

Щодо відшкодування моральної шкоди, завданою смертю малолітньої дочки потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_7 ..

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам).

Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

У зв`язку зі смертю малолітньої дочки потерпілим беззаперечно завдано глибоких моральних страждань, отже вони мають право на відшкодування моральної шкоди зі страховика в розмірі 12 мінімальних заробітних плат, а саме в загальній сумі 85 200 грн. (12*7100), тобто по 42600 кожному з батьків.

Щодо стягнення на користь ОСОБА_7 шкоди, пов`язаної з лікуваннямв сумі 9498 грн. 17 коп. та страхового відшкодування за завдання шкоди здоров`ю в сумі 7573 грн.33 коп.

Відповідно до ст.24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів (п.24.1)

Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я, але не більше 120 днів (п.24.2).

Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті (п.2.4.3).

Суд дослідивши зібрані під час судового розгляду, зокрема виписку з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_7 про перебування на стаціонарному лікуванні протягом 32 днів з 24.01.2024 по 19.02.2024 у ортопедично-травматологічному відділенні КНП «Хмельницька обласна лікарня», довідку КНП «Хмельницька обласна лікарня» від 06.02.2024, де вказано діагноз політравма; травматичний розрив селезінки, закритий перелом кіток тазу, чеки та квитанції на оплату лікарських препаратів, вважає доведеним, що потерпілій ОСОБА_7 завдана шкода, яка пов`язана з її лікуванням, у заявленому нею розмірі 9498 грн. 17 коп., яка підлягає стягненню зі страховика. Разом з цим, положення п. 24.2 ст.24 Закону в такому випадку не застосовуються, оскільки позивачем доведено та підтверджено документально суму витрат на лікування, що є більшою мінімального розміру страхового відшкодування, отже не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення відшкодування за завдання шкоди здоров`ю в сумі 7573 грн.33 коп.

Щодо відшкодування потерпілій ОСОБА_7 моральної шкоди, завданої здоров`ю.

Моральна шкода відшкодовується страховиком у сумі 5 відсотків, від розміру шкоди заподіяної здоров`ю відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року № 1961-IV.

Судом було визнано обгрунтованою позовну вимогу про стягнення коштів за шкоду, завдану здоров`ю в розмірі 9498 грн. 17 коп., а тому є підстави для стягнення моральної шкоди у розмірі 5% від вказаної суми - 474 грн. 91 коп. (9498,17 грн *0,05), оскільки тривалість хвороби та стійкість втрати здоров`я завдають ОСОБА_7 моральних страждань.

При цьому, судом не беруться до уваги доводи захисника щодо не звернення потерпілих до ПРАТ «Страхова компанія «Еталон» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 по справі № 465/4287/15 зробила висновок про те, що попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом до страховика (або МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону № 1961-IV, загалом не є обов`язком та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

Крім того, позивачі просили стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_11 та ОСОБА_9 моральну шкоду в сумі 700 000 - на користь ОСОБА_12 , 1000 000 грн. - на користь ОСОБА_7

Частинами першою-третьою статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Судом встановлено, що внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, який перебував у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_11 , під час керування джерелом підвищеної небезпеки, потерпілі ОСОБА_12 та ОСОБА_7 дійсно зазнали моральних страждань, пов`язаних із настанням невідворотних наслідків у вигляді смерті їхньої дочки. Крім того, ОСОБА_7 внаслідок отримання тяжких тілесних ушкоджень не здатна самостійно пересуватись, що спричинило зміну її способу життя, отже моральні страждання на даний час продовжуються. В судовому засіданні достовірно встановлено, що моральна шкода потерпілим завдана внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, в результаті смерті дочки та стійкого розладу здоров`я матері тяжкість вимушених втрат є непоправною та такою, яку неможливо компенсувати у будь-який спосіб.

Отже, внаслідок винних дій ОСОБА_9 потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_7 було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

З усталеної практики Верхового Суду вбачається, що норми статті 1172 ЦК України застосовуються як до відшкодування матеріальної, так і моральної шкоди.

На дату вчинення ДТП ОСОБА_9 виконував трудові обов`язки, будучи працівником ФОП ОСОБА_11 .

Проте, згідно з вимогами позовної заяви позивачі просять стягнути моральну шкоду солідарно як з роботодавця, так і з обвинуваченого.

В даному випадку суд враховує позицію обвинуваченого, який неодноразово в ході судового розгляду повідомляв суду про визнання позову у повному обсязі та висловлював бажання добровільного відшкодування шкоди. ФОП ОСОБА_11 відзиву на позов не подав.

Крім того, в судових дебатах захисник повідомив суду, що ОСОБА_9 надіслав на адресу потерпілих кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди та продемонстрував відповідні квитанції, які не були взяті судом до уваги в силу невідповідності стадії судового процесу для подання доказів.

Таким чином, враховуючи позицію обвинуваченого, який повністю позов визнає, виходячи зі ступеня тяжкості та характеру тілесних ушкоджень, спричинених потерпілій ОСОБА_7 , їх тяжких наслідків, а також смерті малолітньої ОСОБА_13 , глибина і тривалість фізичних, душевних та психічних страждань, завданих потерпілим ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , які вони зазнали у зв`язку зі смертю їх дитини, та внаслідок стійкої втрати здоров`я, враховуючи принципи розумності та справедливості, а також те, що моральна шкода не є способом збагачення, розмір моральної шкоди, вказаний у позовній заяві є обгрунтованим.

Суд вважає за необхідне визначити заподіяну потерпілій ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 1000000 гривень, а ОСОБА_12 700 000 гривень.

Разом з цим, вказані суми підлягають зменшенню на суму страхового відшкодування в рахунок компенсації моральної шкоди, яке підлягає стягненню зі страховика ПРАТ «Страхова компанія «Еталон». Отже остаточний розрахунок суми моральної шкоди, який підлягає стягненню з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 наступний. Розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_7 956 925 гривень 09 коп. (1000000 - 42600 - 474,91). Розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь ОСОБА_12 657400 гривень (700000 - 42600).

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати. За відсутності в обвинуваченого коштів, достатніх для відшкодування зазначених витрат, вони компенсуються потерпілому за рахунок Державного бюджету України у випадках та в порядку, передбачених законом для компенсації шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В змісті позовної заяви представник позивачів вказав, що сума витрат на професійну правничу допомогу, яку позивачі понесли та планують понести 30 000 грн. На підтвердження своїх повноважень подав суду ордер та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю. Проте, документів на підтвердження понесення таких витрат не додав.

В судових дебатах представник позивачів просив долучити до матеріалів справи докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, що не передбачено нормами КПК України.

З врахуванням наведеного, відсутні підстави для стягнення з обвинуваченого витрат на професійну правничу допомогу.

Обвинувачений ОСОБА_9 був затриманий в порядку ст.208 КПК України 24.01.2024, 26.01.2024 щодо обвинуваченого слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду був обраний запобіжний захід - тримання під вартою із визначенням застави, яку внесено, та 29.01.2024 року його було звільнено з-під варти.

Суд вважає, що обвинуваченому до набрання вироком законної сили слід залишити запобіжний захід у виді застави.

Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21.06.2017 (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII. Таким чином, відповідно до ч.5 ст.72 КК України, строк попереднього ув`язнення зараховується судом у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосоване попереднє ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, суд вважає за необхідне врахувати це у своєму рішенні, тобто у строк відбування покарання зарахувати строк перебування ОСОБА_9 під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Процесуальні витрати в даному кримінальному провадженні на залучення експертів відповідно до ст. 124 КПК України необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, його вина доведена в повному обсязі.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2024 року на речові докази скасувати.

Питання речових доказів слід вирішити в порядку ст.100 КПК України,

Відповідно до ч.15 ст.615 КПК України, в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд вважає за можливе обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.368, 370, 374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 6 (шість) місяців з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

В силу вимог ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з моменту затримання 24.01.2024 року по 29.01.2024 року (день внесення застави) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Початок відбуття основного покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_9 обчислювати з моменту набрання вироком законної сили та фактичного його звернення до виконання.

В силу ч. 4 ст. 72 КК України призначене ОСОБА_9 додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на один рік виконувати самостійно.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_9 обчислювати з дати відбуття основного покарання.

Арешт, накладений слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 січня 2024 року на речові докази - скасувати.

Запобіжний захід ОСОБА_9 у вигляді застави до вступу вироку законної сили залишити без змін з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати до прокурора, суду за кожною вимогою; повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; не відлучатись із населеного пункту, у якому він зареєстрований, проживає, чи перебуває без дозволу прокурора або суду; здати на зберігання відповідному органу свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд за межі України (за наявності). Контроль за виконанням обов`язків обвинуваченим покласти на прокурорів, що входять до групи прокурорів по кримінальному провадженню.

Після набрання вироком законної сили заставу, сплачену заставодавцем ОСОБА_16 в загальній сумі 151 400 грн., відповідно до ухвал слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26.01.2024 року та Хмельницького апеляційного суду від 06.02.2024 року - повернути платнику.

Стягнути з ОСОБА_9 в дохід держави процесуальні витрати за проведення судових інженерно-транспортних, транспортно-трасологічної експертиз в даному кримінальному провадженні в сумі 29533 гривні 92 копійки.

Речові докази:

- автомобіль марки «Volswagen 1J Golf» державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_12 , автомобіль марки «Mercedes-Benz Actros 1845» державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_17 , напівпричеп марки «Schmitz SKO 24» державний номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_18 , які знаходяться на території спеціального майданчику для тимчасового затриманих транспортних засобів ГУНП в Хмельницькій області за адресою м.Кам`янець-Подільський, вул.Голосківське шосе (навпроти території ЗАТ «Рембудсервіс») - повернути за належністю власникам;

- медичну карту стаціонарного хворого ОСОБА_7 , яка передана на відповідальне зберігання у КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради - залишити у володінні КНП «Хмельницька обласна лікарня» Хмельницької обласної ради.

Цивільний позов ОСОБА_12 , ОСОБА_7 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», фізичної особи - підприємця ОСОБА_11 , ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» () на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_8 ) страхове відшкодування: за матеріальну шкоду, заподіяну майну внаслідок ДТП в розмірі 129 132 (сто двадцять дев`ять тисяч сто тридцять дві ) грн. 71 коп., за шкоду, завдану смертю потерпілого в розмірі 9 8 92 (дев`ять тисяч вісімсот дев`яносто дві) грн. - витрати на поховання та моральну шкоду завдану смертю малолітньої дочки в сумі 42600 (сорок дві тисячі шістсот) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» () на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_9 ) страхове відшкодування: в рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням в сумі 9498 (дев`ять тисяч чотириста дев`яносто вісім) грн.17 коп., 464 (чотириста шістдесят чотири) гривні 91 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди заподіяної здоров`ю, 42600 (сорок дві тисячі шістсот) гривень моральної шкоди, заподіяної смертю малолітньої дочки.

Стягнути солідарно з фізичної особи - підприємця ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_10 ) та ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_11 ) моральну шкоду на користь ОСОБА_12 (РНОКПП НОМЕР_8 ) в розмірі 657400 (шістсот п`ятдесят сім тисяч чотириста) гривень.

Стягнути солідарно з фізичної особи - підприємця ОСОБА_11 (РНОКПП НОМЕР_10 ) та ОСОБА_9 (РНОКПП НОМЕР_11 ) моральну шкоду на користь ОСОБА_7 (РНОКПП НОМЕР_9 ) в розмірі 956 925 (дев`ятсот п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот двадцять п`ять)гривень 09 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку в день його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1