Провадження № 1-кс/734/760/24 Справа № 734/4766/24
У х в а л а

іменем України

25 жовтня 2024 року смт Козелець

Слідчий суддя Козелецького районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні зали суду в смт. Козелець клопотання слідчого у кримінальному провадженні начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (смт. Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000406, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України відносно:

підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп Сумської області, українця, громадянина України, розлученого, непрацюючого, з професійно-технічною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № 003951707 виданий 23.09.2019, орган що видав 7418, раніше судимого 20.07.2021 Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років і 2 місяців позбавлення волі, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України ОСОБА_4 по кримінальному провадженню №0000406, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2024 року, звернувся слідчий у кримінальному провадженні начальник слідчого відділення відділення поліції № 1 (смт. Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області підполковник поліції ОСОБА_6 мотивуючи клопотання зокрема наступним.

Слідчим відділенням відділення поліції № 1 (смт Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області, за процесуального керівництва Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000406 від 24.10.2024 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.10.2024 близько 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 перебуваючи на АДРЕСА_2 , побачив раніше не знайомого йому ОСОБА_7 , котрий рухався попереду нього по вказаній вулиці в напрямку вулиці Татарівській (Гагаріна). Після чого ОСОБА_4 наздогнав ОСОБА_7 та попросив надати йому грошові кошти, однак той відмовив на його прохання. Тоді ОСОБА_4 помітив у руках ОСОБА_7 мобільний телефон Nokia G21 ІМЕІ 1 : НОМЕР_1 , ІМЕІ 2 : НОМЕР_2 і гаманець та у нього виник умисел, спрямований на відкрите викрадення вказаного майна (грабіж). Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 випередив ОСОБА_7 , та чекав останнього на перехресті АДРЕСА_2 . Дочекавшись там ОСОБА_7 , усвідомлюючи що 24.02.2022 указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затверджений законом України від 24.02.2022 № 2002-ІХ, на всій території України введено воєнний стан, який неодноразово продовжувався, останній раз Указом Президента України №469/2024 від 23.07.2024, строк дії воєнного стану продовжено з 05 години 30 хвилин 12 серпня 2024 року строком на 90 діб, розуміючи, що його дії є очевидними для ОСОБА_7 , діючи умисно, відкрито, з метою незаконного збагачення, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, його наслідки та бажаючи їх настання ОСОБА_4 відкрито заволодів належним ОСОБА_7 вищевказаним мобільним телефоном та гаманцем у якому знаходились банківські картки, шляхом ривку, вихопивши їх з рук ОСОБА_7 , після чого почав тікати з місця скоєння кримінального правопорушення. Вимоги потерпілого ОСОБА_7 зупинитись та віддати належне йому майно, а саме мобільний Nokia G21 та гаманець з банківськими картками, ОСОБА_4 проігнорував, зник з місця скоєння злочину та в подальшому розпорядився викраденим на власний розсуд, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду в розмірі 3 100 грн.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Конотоп Конотопського району Сумської області, українець, громадянин України, розлучений, непрацюючий, з професійно-технічною освітою, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт № 003951707 виданий 23.09.2019, орган що видав 7418, раніше судимий 20.07.2021 Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років і 2 місяців позбавлення волі, судимість не знята і не погашена у встановленому законом порядку.

25.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами:

протоколами огляду місця події від 24.10.2024;

протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 24.10.2024;

протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ;

протоколом затримання особи ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 25.10.2024;

речовими доказами, а також іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Сторона обвинувачення на підставі оцінки сукупності отриманих доказів стверджує, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованому йому кримінального правопорушення є достатньою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

На даний час є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. За таких обставин, у разі доведення вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, до останнього буде застосоване виключно реальне покарання у виді позбавлення волі. Наведена обставина у виді безальтернативності та тяжкості покарання сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного вчинити дії з метою переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Крім цього ОСОБА_4 20.07.2021 судимий Козелецьким районним судом Чернігівської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років та 2 місяці позбавлення волі, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Також на цей час через військові дії російської федерації частина території України є тимчасово окупованою та не підконтрольна органам державної влади, що може надати підозрюваному ОСОБА_4 можливість переховуватися на вказаній території.

Так Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Наявність ризику незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що перебуваючи на волі ОСОБА_4 з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може здійснювати вплив на потерпілого, свідків, які вже надали викривальні показання щодо вчинення ним вказаного злочину, а також враховуючи те, що серед осіб, які підлягають допиту як потерпілий та свідки є особи з якими підозрюваний проживає в одному населеному пункті, які під тиском ОСОБА_4 шляхом прохань, залякування, примусу, погроз або застосування насильства можуть змінити або не надавати викривальні показання щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, що у свою чергу може призвести до неможливості притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на потерпілого і свідків залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, може бути виражений у створенні підозрюваним ОСОБА_4 штучних доказів та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 будучи звільненим в 2024 році з місць відбування покарання за вчинення крадіжки, знову вчинив умисний злочин проти власності з корисливих спонукань, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років. У зв`язку з чим, він добре усвідомлює міру покарання за вчинені ним злочини. Це свідчить про схильність останнього до вчинення майнових злочинів, тобто існує велика вірогідність вчинення підозрюваним нових кримінальних правопорушень.

Більш м`які запобіжні заходи застосовані до ОСОБА_4 не забезпечать виконання ним процесуальних обов`язків та запобіганню вищезазначеним ризикам.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків, так як ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, переховуватися від органу досудового розслідування та суду, впливати на свідків.

В матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які відомості про осіб, які заслуговують на довіру, у зв`язку з чим запобіжний захід у вигляді особистої поруки обрати неможливо.

Запобіжний захід у вигляді застави також не забезпечить виконання покладених на підозрюваного обов`язків, оскільки ОСОБА_4 не надав стороні обвинувачення та суду будь-які відомості про заставодавців, які б могли внести кошти на спеціальний рахунок.

Домашній арешт, як альтернативний запобіжний захід, не може бути застосований у зв`язку із можливістю впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадження, серед яких особи, з якими підозрюваний проживає в одному населеному пункті, а також вчинити нове кримінальне правопорушення та переховуватись від органу досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав зазначених в клопотанні.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважає за можливе обрати запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Метою застосування запобіжного заходу (в тому числі у виді тримання під вартою) є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам кримінального провадження (стаття 177 КПК). Такі ризики закон пов`язує зі спробами переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. КПК покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

Слідчий у клопотанні обґрунтовує необхідність обрання запобіжного заходу підозрюваному у виді тримання під вартою з метою запобігання ризикам, визначених ст. 177 КПК України, а саме:

- переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме підозрюваний може створити штучні докази та підбурити осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій;

- вчинити інше кримінальне правопорушення.

Необхідно зауважити, що на даному етапі кримінального провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, винуватість чи невинуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом доказування «обґрунтована підозра»).

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox,CampbellandHartleyv.theUnitedKingdom від 30.08.1990 (заяви №12244/86, 12245/86; 12383/86)) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява №42310/04)).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 цієї статті.

Статтею 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Застосування більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, у вигляді домашнього арешту, застави, особистої поруки чи особистого зобов`язання - не зможе запобігти викладеним ризикам.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, наданими стороною обвинувачення доказами доведені ті обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого кримінального правопорушення.

Вказані докази є належними та допустимими, так як надані відповідно до вимог та правил ст. 184 КПК України, а саме є копіями матеріалів доданими до клопотання, якими відповідно до ст. 184 п.1 ч. 3 ст. 184 КПК України, слідчий обгрунтовує доводи клопотання.

Тому є достатні підстави вважати, що при обранні відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, він буде переховуватись від органів досудового розслідування та суду, або може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також при обранні запобіжного заходу слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

За таких обставин, слідчий суддя вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України і приходить до висновку по необхідність обрання підозрюваному ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, але не більше строку досудового розслідування.

Крім того, виходячи з вимог ст. 197, ч. 2 ст. 209 КПК України, слідчий суддя вважає, що строк тримання під вартою підозрюваномку ОСОБА_4 слід рахувати з часу фактичного затримання, а саме з 24 жовтня 2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи особу підозрюваного та для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, а також забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, слідчий суддя визначає розмір застави відповідно до розмірів передбачених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, яку необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст. 177-179, 182-184, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

клопотання слідчого у кримінальному провадженні начальника слідчого відділення відділення поліції № 1 (смт. Козелець) Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області підполковника поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000406, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.10.2024 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб.

Строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , обчислювати з 24 жовтня 2024 року по 22 грудня 2024 року включно.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України слідчий суддя встановлює підозрюваному ОСОБА_4 заставу в розмірі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, яку необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМ України.

В разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю, або суд. З моменту звільнення ОСОБА_4 з під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатись таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

В разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- не відлучатись із постійного місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування з свідками;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на підозрюваного ОСОБА_4 на строк не більше двох місяців.

Підозрюваному роз`яснюється положення ч. 8, 10 ст. 182 КПК України, згідно з якими у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали слідчого судді про застосування запобіжного заходу вручити підозрюваному негайно після її оголошення під розписку.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду, а особою, що перебуває під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали в повному обсязі.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 30 жовтня 2024 року о 14 годині 20 хвилин в залі судових засідань Козелецького районного суду Чернігівської області.

Слідчий суддя ОСОБА_10