Справа № 202/6324/24
Провадження № 1-кс/202/5942/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

захисника ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5 (в режимі ВКЗ)

слідчого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який є захисником підозрюваного ОСОБА_4 , на повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 15.06.2024 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст.15, п.1, п.11, п.12 ч.2 ст.115 КК України, кримінальному провадженні №0000749 від 11.04.2024

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною скаргою, яку мотивував тим, що 15 червня 2024 року в рамках кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000749 від 11.04.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. 1 п. 11. п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України було повідомлено про підозру ОСОБА_4 .

Згідно повідомлення про підозру врученого ОСОБА_7 останній підозрюються у тому що в невстановленому в ході досудового розслідування місці та час, але не пізніше 16:05 годин 04.04.2024, у ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебував за межами України, на грунті неприязних відносин та невирішених, як на думку останнього, фінансових питань з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник злочинний умисел на організацію умисного вбивства останнього.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 в невстановлений точний час та місце, але не пізніше 16:05 годин 04.04.2024, надав підпорядкованим йому ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вказівку як замовлення умисного вбивства ОСОБА_9 , згідно розробленого ним плану, із застосуванням невстановленої в ході досудового розслідування вогнепальної автоматичної зброї, з обов`язковою умовою попереднього приниження останнього шляхом вчинення щодо нього дій неприроднього сексуального характеру.

Так, ОСОБА_8 , спрямовуючи, інструктуючи та координуючи дії ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , організував умисне вбивство ОСОБА_9 та відповідно до розподілення ролей, згідно узгодженого ним злочинного плану, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , повинні були зупинити автомобіль марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_9 , а далі шляхом застосування невстановленої вогнепальної автоматичної зброї вчинити обумовлені дії щодо приниження останнього, після чого позбавити його життя.

Так, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , які виступили в ролі виконавців замовного злочину, достовірно розуміючи протиправний характер вказаних дій, дали свою згоду ОСОБА_8 та таким чином вступили з ним у злочинну змову.

З метою реалізації вказаного злочину ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , дотримуючись інструкцій ОСОБА_8 , діючи за вказівкою останнього, розпочали підготовку до його вчинення, а саме: підготували знаряддя вчинення злочину - невстановлену в ході досудового розслідування автоматичну вогнепальну зборю, яку помістили в автомобіль марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_2 , користувачем якого є ОСОБА_10 та достовірно знаючи, що ОСОБА_9 є користувачем та пересувається на автомобілі марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснили заходи щодо встановлення його місцезнаходження.

Так, приблизно о 16:05 годині ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , діючи згідно заздалегідь розподілених ролей, на виконання попередньо розробленого ОСОБА_8 злочинного плану, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, маючи прямий умисел направлений на позбавлення життя ОСОБА_9 , тобто посягаючи на найвищу соціальну цінність життя людини, при цьому передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання у вигляді смерті останнього, рухаючись по вулиці Івана Добровольського м. Кривого Рогу на автомобілі марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_2 , почали переслідування автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , в якому за кермом на той момент перебував ОСОБА_9 , а на передньому пасажирському сидінні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Відразу після виявлення транспортного засобу «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , про факт його виявлення доповіли ОСОБА_8 в телефонному режимі і отримали від останнього вказівку на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , невстановленій особі на ім`я ОСОБА_12 (у випадку його появи) та усім іншим особам в автомобілі, крім дітей, шляхом застосування невстановленої автоматичної вогнепальної зброї (з умовою щодо позбавлення життя ОСОБА_9 лише після попереднього приниження останнього вчинення щодо нього дій неприроднього сексуального характеру з обов`язковою відеофіксацією вказаних дій).

В ході зазначеної розмови з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , на виконання замовлення останнього, доповіли про готовність його виконання в будьякий час, навіть якщо не вдасться цього разу.

Так, ОСОБА_10 спільно з ОСОБА_4 , на виконання вказівки ОСОБА_8 , діючи умисно, узгоджено між собою, продовжуючи реалізовувати вищевказаний злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою вбивства ОСОБА_9 та інших осіб, які перебували в автомобілі марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , рухаючись позаду вказаного автомобіля, скоротивши відстань, здійснили його обгін та зупинились на ділянці дороги неподалік від домоволодіння АДРЕСА_1 .

Далі, ОСОБА_10 вийшовши з транспортного засобу марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_2 , з боку водійського сидіння та здійснив не менше 3 пострілів з невстановленої в ході досудового розслідування автоматичної вогнепальної зброї в праву частину автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , де в якості пасажира перебував ОСОБА_11 .

В цей же час, ОСОБА_9 , почувши постріли, продовжив рух на автомобілі марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , по АДРЕСА_1 , у зв`язку з проведенням ремонтних робіт на вказаній ділянці дороги зменшив швидкість, чим скористались ОСОБА_10 з ОСОБА_4 та наблизившись, зупинили автомобіль «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_2 і здійснили не менше п`яти пострілів в сторону автомобіля, де перебували ОСОБА_9 та ОСОБА_11 .

Далі ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , діючи на виконання вказівок ОСОБА_8 , бажаючи довести свої злочинні дії, спрямовані на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_9 , невстановленій особі на ім`я ОСОБА_12 (у випадку його появи) та усім іншим особам в автомобілі, крім дітей, продовжуючи переслідування автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснили ще декілька пострілів з невстановленої автоматичної вогнепальної зброї в напрямку зазначеного автомобіля.

Після чого, наближаючись до перехрестя вул. Прорізної вул. Алмазної та вул. Ньютона вул. Окружної в м. Кривий Ріг, ОСОБА_10 та ОСОБА_4 , побоюючись їх викриття, з метою уникнення кримінальної відповідальності, не вчинивши усі дії, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, зникли з місця вчинення кримінального правопорушення (злочину) у невідомому напрямку.

Однак на думку сторони захисту, дані наведені в повідомленні про підозру не підтверджуються жодними доказами. А ті докази які є в матеріалах справи ніяким чином не підтверджують причетність ОСОБА_7 до подій про які йдеться в повідомленні про підозру.

Так, в заяві про вчинення кримінального правопорушення, заявник жодного разу не вказує про ОСОБА_7 та його причетність до вчинення кримінального правопорушення, чи підозру про можливу участь ОСОБА_7 в неправомірних діях.

Протокол допиту потерпілого, в якому ОСОБА_11 вказує що бачив двох осіб, водія та пасажира ( якого впізнати не зможе так як не запам`ятав лице), показів щодо участі ОСОБА_7 під час подій що відбулись 04 квітня 2024 року приблизно о 16:20 ОСОБА_11 не надає.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 22.05.2024 року свідок ОСОБА_9 на питання слідчого чи знає він особу яка вийшла з пасажирського сидіння автомобіля «Volkswagen Touareg» повідомив « НОМЕР_3 я вважаю, що це був ОСОБА_13 ». Тобто свідок ОСОБА_9 не бачив особу яка вийшла з пасажирського сидіння автомобіля «Volkswagen Touareg», а припустив що це Був ОСОБА_7 . Свідок ОСОБА_11 під час слідчого експерименту жодного разу на говорив щось про ОСОБА_7 та пояснив що особу яка була на пасажирському сидінні не зможе впізнати.

З приводу протоколу огляду оптичного носія інформації, та висновку експерта № 147 від 05.06.2024 з проведення судово-лінгвістичної експертизи, стороною захисну, в зв`язку з пасивністю проведення досудового розслідування стороною обвинувачення було подано заяву про проведення експертизи відео-звукозапису, за результатами якої було надано висновок експерта № 5789 від 25.07.2024 яким встановлено що , що відеозапис який було оглянуто монтажу, переривання, змін запису відеозображення не містить. Однак виявлений монтаж звукової частини відеофайлу. Тобто основний доказ на підставі якого було змінену правову кваліфікацію діяння що інкримінується ОСОБА_7 не є оригінальним, та зазнав спотворення, а отже є недопустимим доказом.

Відповідно до протоколів огляду, жодних доказів що свідчили б про причетність ОСОБА_7 до злочину в якому звинувачують ОСОБА_7 не було знайдено.

Щодо протоколу огляду оптичного диску з відео з камер спостереження, то хотілось б звернути увагу на те що дане відео отримано з АЗС «ОККО» що розташована за межами м. Кривий Ріг, а саме Криворізький район, с. Вільне, Кіровоградське Шосе 4а.

Відтак, вважає, що наявні в матеріалах кримінального провадження №0000169 докази в своїй сукупності свідчать про відсутність підстав для повідомлення про підозру на момент вчинення відповідної процесуальної дії та відповідність тому мінімальному, який закріплений в п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України.

Крім того, для вирішення питання стосовно обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Враховуючи викладене, просив слідчого суддю скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 11.04.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 15, п. 1 п. 11. п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України в рамках кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР за №. 0000749.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 доводи скарги підтримали на наполягали на її задоволенні.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні заперечували проти доводів скарги та пояснили, що сукупність здобутих під час досудового розслідування доказів свідчить про обґрунтовану підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Надали матеріали кримінального провадження для огляду у судовому засіданні.

Заслухавши учасників судового розгляду скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження, дослідивши матеріали додані до скарги, слідчий суддя прийшов до наступного.

Слідчим управлінням ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000749 від 11.04.2024.

15.06.2024 в рамках вказаного кримінального провадженні повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.27, ч.3 ст.15, п.1, п.11, п.12 ч.2 ст.115 КК України, ОСОБА_4 .

Приписами ч.1 ст.276 КПК України встановлено, що повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 КПК, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених КПК запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (стаття 277 КПК).

Дослідження повідомлення про підозру ОСОБА_4 від 15.06.2024 дає підстави стверджувати, що вона за своїм змістом та формою відповідає вимогам статті 277 КПК України.

Слідчий суддя звертає увагу, що на стадії досудового розслідування, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття «обґрунтована підозра» як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява N42310/04, рішення від 21.04.2011 року, остаточне 21.07.2011 року), слідчий суддя може оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

При цьому слідчий суддя зазначає, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що необхідні для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри, з врахуванням положень ст. 17 КПК України, не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п.10 ч.1 ст.303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування, зокрема, при розгляді скарги, відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України, слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри, в рамках розгляду зазначеної скарги, неможливий.

Тобто, можливість оскарження повідомлення про підозру відповідно до п.10 ч.1 ст.303 КПК України пов`язана виключно з питанням її обґрунтованості, тобто достатності доказів для її повідомлення, а не з будь-якими іншими. Слідчий суддя перевіряє обґрунтованість підозри, а саме: стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення у вчинені якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу й місця його вчинення, а також інші суттєві обставини, відомі на момент повідомлення про підозру. Але така особа не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності й допустимості.

Тому повідомлення про підозру слідчий суддя скасовує лише в разі, якщо воно є необґрунтованим, тобто нездатним переконати стороннього спостерігача, що особа може бути причетна до кримінального правопорушення. Ніякі інші порушення слідчим чи прокурором норм КПК не можуть бути підставою для скасування підозри, оскільки вони тягнуть за собою інші передбачені цим кодексом процесуальні наслідки.

У даній справі слідчим суддею встановлено, що на момент повідомлення про підозру, а саме на 15.06.2024, стороною обвинувачення забезпечено «достатність доказів» при повідомленні про підозру ОСОБА_4 .

Так, з оглянутих матеріалів кримінального провадження слідчим суддею встановлено, що станом на 15.06.2024 обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри підтверджувалась заявою про вчинення кримінального правопорушення від 10.04.2024, згідно якої ОСОБА_14 повідомила про скоєння кримінального правопорушення, яке мало місце 04.04.2024; протоколом огляду від 12.04.2024 транспортного засобу «Volkswagen Toureg», д.н.з. НОМЕР_1 , в ході якого виявлено пошкодження на задньому правому диску транспортного засобу у вигляді вм`ятин; протоколами огляду від 12.04.2024 транспортного засобу марки «BMW 740d», д.н.з. НОМЕР_4 , в ході якого виявлено пошкодження у вигляді отвору на задній кришці багажника та вм`ятини в багажному відсіку та металевий предмет, схожий на фрагменту кулі у ребрі жорсткості багажного відсіку; протоколом допиту в якості свідка ОСОБА_14 від 18.04.2024, яка вказала про факти погроз її родині та повідомила про обставини при яких було здійснено постіли по транспортному засобу її чоловіка ОСОБА_9 ; протоколом слідчого експерименту з потерпілим ОСОБА_11 від 22.05.2024 , який вказав на обставини вчинення відносно останнього злочину щодо події; протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 від 22.05.2024, який вказав на обставини, які мали місце 04.04.2024; висновком експерта № 147 від 05.06.2024 судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи; протоколом огляду речей-оптичного носія інформації від 19.05.2024, в ході якого оглянуто відеозапис, надісланий ОСОБА_14 з подіями, які мали місця 04.04.2024.

Положення ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 47, ч. 1 ст. 94, п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України дають підстави для висновку, що при оскарженні повідомлення про підозру слідчий суддя уповноважений перевіряти достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Таку перевірку слідчий суддя здійснює виключно з метою судового контролю за дотриманням саме прав, свобод та інтересів особи у кримінальному провадженні.

Стандарт достатніх підстав (доказів) використовується в широкому колі різноманітних ситуацій, що виникають в ході кримінального провадження, тому вони не є сталими, а залежать від конкретної ситуації, мети постановлення тих чи інших процесуальних рішень, вчинення процесуальних дій та їх правових наслідків. При цьому вони застосовуються як для прийняття процесуальних рішень слідчим суддею, судом (наприклад, статті 157, 163, ч. 5 ст. 234, 260 КПК України), так і слідчими, прокурорами (зокрема, статті 134, 271, 276 КПК України).

Як вбачається p пункту 3 частини 1 статті 276 КПК України, повідомлення про підозру передбачає дотримання стандарту достатніх підстав (доказів). У цьому контексті необхідно з`ясувати яким є зміст цього стандарту саме з метою повідомлення особі про підозру.

Рівень обґрунтованості, доведеності підозри має корелювати зі ступенем обмеження прав і свобод підозрюваного, що випливають та/бо можуть бути пов`язані із прийняттям відповідного процесуального рішення чи вчинення процесуальної дії. При цьому чим більшим є втручання в права, свободи і законні інтереси людини, тим більшою має бути «вага» і «якість» доказів, якими обґрунтовується її причетність до скоєння відповідного кримінального правопорушення. Отже стандарт доказування (переконання) поступово зростає з перебігом ефективного розслідування, а втручання у права і свободи особи потребує більш глибокого обґрунтування, що повною мірою узгоджується із об`єктивним розширенням можливостей сторони обвинувачення в цьому напрямку.

У разі, коли повідомлення про підозру спричиняє лише виникнення обов`язків підозрюваного, які передбачені пунктами 1 та 3 частини 7 статті 42 КПК України, та не тягне для нього інших обмежень, наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення може досягати мінімального рівня відповідного стандарту доказування (переконання), необхідного для виправдання зазначеного вище втручання в права, свободи і законні інтереси людини.

Крім того, з моменту повідомлення особі про підозру, вона набуває статусу підозрюваного. Оскільки обсяг процесуальних прав підозрюваного (стаття 42 КПК України) значно більший, ніж у особи, якій таке повідомлення ще не вручене (хоча фактичні обставини можуть свідчити про подібну перспективу), вона набуває можливостей активно себе захищати, відстоювати свою позицію в кримінальному провадженні. Отже з моментом повідомлення особі про підозру фактично пов`язується початок реалізації принципу змагальності в кримінальному процесі.

Саме у зв`язку із цим пункт 3 частини 1 статті 276 КПК закріплює обов`язок, а не право здійснити повідомлення про підозру. Адже неповідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення при наявності достатніх доказів для цього тягне порушення таких загальних засад кримінального провадження, як забезпечення права на захист та змагальність сторін.

Враховуючи викладене, стандарт достатніх підстав (доказів) для мети повідомлення особі про підозру є нижчим ніж стандарт «обґрунтованої підозри», адже останній згідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КПК використовується для обґрунтування необхідності значно серйознішого обмеження прав, свобод і законних інтересів людини через, зокрема, застосування заходів забезпечення кримінального провадження та не зумовлює наділення підозрюваного додатковими правами.

Слідчий суддя вважає, що зі змісту матеріалів кримінального провадження, зокрема повідомлення про підозру від 15.06.2024, а саме викладення в ньому фактичних обставин кримінального правопорушення у вчинені якого підозрюється ОСОБА_4 , з зазначенням часу й місця його вчинення, а також інших суттєвих обставини, відомих на момент повідомлення про підозру, вбачається, що воно відповідає критеріям щодо здатності переконати стороннього спостерігача, що особа може бути причетна до кримінального правопорушення, тобто вказана причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є імовірною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст.89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, не надаючи оцінку щодо допустимості чи не допустимості доказів зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, приходить до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 303-307, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня оголошення.

Повний текст ухвали слідчий суддя склав 24.09.2024

Слідчий суддя ОСОБА_1