ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 711/4218/15-к

провадження № 51-6349км19

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

виправданого ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на ухвалу Черкаського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 .

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03 березня 2023 року залишено без задоволення заяву заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2017 року щодо ОСОБА_6 .

Черкаський апеляційний суд ухвалою від 27 лютого 2024 року апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 залишив без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду, а провадження закрити.

На обґрунтування своїх вимог прокурор указує на те, що, постановляючи ухвалу, суд апеляційної інстанції не виконав вимог пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9, ч. 1 ст. 370, ч. 2 ст. 461 КПК України та здійснив перегляд за нововиявленими обставинами виправдувального вироку Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2017 року стосовно ОСОБА_6 поза межами строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Вважає, що на момент розгляду апеляційної скарги прокурора минули строки давності, визначені у ч. 1 ст. 49 КК України, у тому числі і за найтяжчим злочином, інкримінованим ОСОБА_6 (ч. 2 ст. 372 КК України). Тому стверджує, що апеляційний суд, здійснивши розгляд провадження по суті, допустив істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки повинен був закрити кримінальне провадження з урахуванням того, що строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності минули і перегляд виправдувального вироку в силу положень ч. 2 ст. 461 КПК України в даному випадку не допускається. Зокрема, акцентує увагу на тому, що суд апеляційної інстанції, дослідивши матеріали кримінального провадження, надані докази, прийнявши до уваги висновки суду першої інстанції та вказавши на їх законність та обґрунтованість, надав оцінку законності рішенню суду першої інстанції та фактично переглянув вирок Придніпровського районного суду м. Черкас від 19 травня 2017 щодо ОСОБА_6 . Крім того прокурор зазначає, що, на його думку,апеляційний суд неправильно розтлумачив положення ч. 2 ст. 461 КПК України, оскільки вважає, що цією нормою закону обмежується неможливість «порушення питання про скасування виправдувального вироку», а саме «перегляд за нововиявленими обставинами виправдувального вироку» судом у цілому у відповідному порядку, визначеному КПК України.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор ОСОБА_5 підтримала подану касаційну скаргу та уточнила свої вимоги, а саме просила ухвалу апеляційного суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

ОСОБА_6 та його захисник вважали касаційну скаргу сторони обвинувачення необґрунтованою та просили залишити її без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши наведені в касаційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви Суду

Згідно зі ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.

У касаційній скарзі прокурор не погоджується з ухвалою суду апеляційної інстанції, при цьому вважає, що апеляційний суд мав би закрити кримінальне провадження, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги строки давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 закінчилися і перегляд виправдувального вироку згідно з положеннями ч. 2 ст. 461 КПК України не допускається.

Проте колегія суддів не погоджується з доводами прокурора з огляду на таке.

Порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами регламентовано главою 34 КПК України, у якій наведено вичерпний перелік нововиявлених обставин, за наявності яких можуть бути переглянуті судові рішення, що набрали законної сили. Процедура перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є відмінною від судового розгляду.

Кримінальне провадження за нововиявленими обставинами є формою перегляду рішень судів, що набрали законної сили. За змістом ця стадія кримінального процесу виступає як механізм, що доповнює звичайні заходи забезпечення правосудності судових рішень у кримінальних справах. Цей вид провадження має резервне значення та використовується лише у випадку, якщо вичерпані всі інші допустимі засоби процесуально-правового захисту.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 461 КПК України перегляд за нововиявленими обставинами виправдувального вироку допускається лише протягом передбачених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 467 КПК України суд має право скасувати вирок чи ухвалу і ухвалити новий вирок чи постановити ухвалу або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами без задоволення. При ухваленні нового судового рішення суд користується повноваженнями суду відповідної інстанції. Судове рішення за наслідками кримінального провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржене в порядку, передбаченому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції. З набранням законної сили новим судовим рішенням втрачають законну силу судові рішення інших судів у цьому кримінальному провадженні.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19 травня 2017 року було визнано ОСОБА_6 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні та виправдано: за ч. 1 ст. 364 КК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення; за ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 372 КК України за недоведеністю вчинення ним кримінальних правопорушень. Указаний вирок переглядався судами апеляційної та касаційної інстанцій і був залишений без змін.

18 березня 2021 року прокурор звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вказаного вище вироку.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 03 березня 2023 року заяву прокурора залишено без задоволення. Своє рішення місцевий суд мотивував тим, що одні обставини, на які посилається прокурор у заяві (наявність вироку щодо ОСОБА_10 ), не спростовують висновків суду про недоведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, а інші - з огляду на положення ст. 459 КПК України не можуть вважатися нововиявленими, оскільки або були відомі прокурору під час розгляду кримінальної справи на момент ухвалення вироку, або ж є фактично новими доказами, зібраними після ухвалення вироку суду першої інстанції.

Не погоджуючись із таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу місцевого суду та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що висновок місцевого суду не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження. Також зазначав, що суд першої інстанції не взяв до уваги нових доказів, поданих прокурором під час розгляду його заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку, та допустив неповноту судового розгляду.

Черкаський апеляційний суд ухвалою від 27 лютого 2024 року апеляційну скаргу прокурора залишив без задоволення, а ухвалу місцевого суду - без змін.

Залишаючи без змін рішення місцевого суду, апеляційний суд погодився з висновком цього суду про відсутність підстав для перегляду виправдувального вироку за нововиявленими обставинами. Крім того, зазначив, що, приймаючи рішення, апеляційний суд ураховує положення ч. 2 ст. 461 КПК України, згідно з якою перегляд за нововиявленими обставинами виправдувального вироку допускається лише протягом передбачених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У касаційній скарзі прокурор не наводить аргументів на спростування цього висновку, оскільки погоджується з висновками попередніх судів про відсутність нововиявлених обставин для перегляду виправдувального вироку стосовно ОСОБА_6 .

Щодо тверджень прокурора про необхідність закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 необхідно зазначити таке.

Статтею 284 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження. Усі підстави закриття кримінального провадження поділяються на реабілітуючі та нереабілітуючі. Реабілітуючими є ті підстави, що пов`язані з констатацією факту того, що підозрюваний/обвинувачений не вчиняв кримінального правопорушення. На противагу цьому нереабілітуючими є ті, що вирішують питання про вчинення особою кримінального правопорушення.

Однією з таких підстав для закриття кримінального провадження є звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, яка регламентована ст. 49 КК України.

Закриття кримінального провадження за ст. 49 КК України є нереабілітуючою підставою, оскільки може бути застосована лише щодо тієї особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Разом з тим, стосовно ОСОБА_6 ухвалений виправдувальний вирок, який залишений без зміни судами апеляційної та касаційної інстанцій. Тобто були встановлені реабілітуючі обставини.

Відповідно, за будь-яких обставин суд не може скасувати судові рішення і закрити кримінальне провадження з нереабілітуючих підстав у кримінальному провадженні, у якому був постановлений виправдувальний вирок, тобто встановлені обставини, які реабілітують особу.

Інші доводи прокурора не впливають загалом на правильність ухвали суду апеляційної інстанції, у тому числі й щодо неправильного трактування цим судом положень ч. 2 ст. 461 КПК України.

Отже, апеляційний суд діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала цього суду є обґрунтованою та вмотивованою, підстав вважати її незаконною в ході касаційного розгляду не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які передбачено ст. 412 КПК України та які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, у тому числі й тих, на які вказував прокурор у касаційній скарзі, Суд не встановив.

Ураховуючи наведене, колегія суддів уважає, що рішення суду апеляційної інстанції є законним й обґрунтованим, а касаційна скарга прокурора - такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд

ухвалив:

Ухвалу Черкаського апеляційного суду від 27 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора ОСОБА_5 - без задоволення.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3