Справа № 308/5105/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2024 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ужгород клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за №0000503 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Угорщини, угорця за національністю, уродженця Угорщини, з середньою освітою, офіційно не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно непрацюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України,-

встановив:

Слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні за №0000503 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, у якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовує тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 у невстановлений час, але не пізніше 01 лютого 2024 року у невстановленому місці, переслідуючи корисливу мету у вигляді одержання стабільних незаконних прибутків від вербування та переміщення людей, з метою їх сексуальної експлуатації, заздалегідь знаючи та розуміючи, що вказані дії є незаконними та несуть за собою кримінальну відповідальність, керуючись метою вчинення злочинів, спрямованих на порушення конституційних прав людини - особисту волю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, вступив у попередню змову з іншими невстановленими особами, з метою вчинення особливо тяжких злочинів, які полягали у вербуванні осіб жіночої статі на території Закарпатської області, їх переміщенні за кордон до Королівства Камбоджа, з метою сексуальної експлуатації у формі надання сексуальних послуг, за що отримували грошову винагороду.

Так, 01 лютого 2024 року близько 17 години 30 хвилин ОСОБА_7 , діючи умисно за попередньою змовою з невстановленою особою, реалізовуючи умисел, направлений на вербування людини, вчинене з метою експлуатації, по телефону запропонував ОСОБА_8 високооплачувану роботу за кордоном, та запропонував зустрітися для обговорення інших деталей щодо даної роботи.

03 лютого 2024 року близько 11 години 00 хвилин близько 14 години 30 хвилин ОСОБА_7 реалізовуючи свій умисел направлений на вербування, зустрівся за адресою: АДРЕСА_3 з ОСОБА_8 де знаючи, що остання перебуває у скрутному матеріальному становищі, здійснював переконання щодо доцільності та вигідності заняття проституцією на території країн Азії, гарантував гідні умови проживання, харчування, дотримання прав та інтересів, їх охорону та високу заробітню плату та вмовив її при наступній зустрічі прибути разом з ОСОБА_9 .

Після чого, 21 лютого 2024 року близько 15 години 10 хвилин ОСОБА_7 продовжуючи свій умисел направлений на вербування, зустрівся за адресою: АДРЕСА_3 з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 де продовжував запевняти останніх про гідні умови праці, забезпечення безкоштовного переміщення та оплати авіаквитків. ОСОБА_7 надав вказівку останнім надіслати йому особисті фотографії в одязі і в купальнику та заповнити анкету про ріст, вагу, сімейний стан, кількість дітей, володіння мовами, дату закінчення строку дії паспорта, з якої країни можуть здійснювати виліт на літаку та дату можливого виліту.

Після чого 28 лютого 2024 року близько 13 години 30 хвилин ОСОБА_7 продовжуючи свій умисел направлений на вербування, зустрівся за адресою: АДРЕСА_3 з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 де почав демонструвати на своєму мобільному телефоні останнім відеозаписи та фотографії з нібито місця роботи, а саме, готельні номера для проживання, меню харчування, місця надання послуг сексуального характеру тощо, та запевнив, що її чекають гарні апартаменти, умови проживання, а її клієнтами будуть порядні люди, у зв`язку з чим остання буде почувати себе у повній безпеці.

Тоді ж ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 будуть працювати в Королівстві Камбоджа, однак для цього йому необхідно надіслати скан-копії паспортів громадянина України для виїзду за кордон, для подальшого виготовлення візи.

Так, 03 березня 2024 року близько 18 години 20 хвилин ОСОБА_7 в додатку «Viber» надіслав ОСОБА_9 аудіо-повідомлення, в якому пояснив, що відповідальність за поїздку він залишає за собою, тим самим запевнив потерпілу ОСОБА_9 в безпеці вищевказаної праці.

Для того, щоб ОСОБА_9 виявила бажання виїхати на роботу за кордон ОСОБА_7 повідомляв інформацію про можливість хорошого, без проблемного і забезпеченого життя, якого можна легко досягнути заробляючи значні суми грошей працюючи повією за кордоном, таким чином впливав на її свідомість, намагаючись викликати у неї інтерес до зайняття проституцією та отримати від ОСОБА_9 згоду на таку діяльність, тобто вербував її для експлуатації у сфері надання оплатних сексуальних послуг у Королівстві Камбоджа.

Після чого, 05 березня 2024 року близько 10 години 00 хвилин ОСОБА_7 в додатку «Viber» надіслав ОСОБА_9 аудіо-повідомлення, в якому знову наголосив, що йому необхідно скан-копію паспорту громадянина України для виїзду за кордон, для подальшого виготовлення візи та необхідність надати фотограції потерпілої ОСОБА_9 .

Так, 11 березня 2024 року близько 11 години 16 хвилин, після отримання вищезазначеного, ОСОБА_7 в додатку «Viber» надіслав ОСОБА_9 електронний документ, який являється візою в Королівство Камбоджу (Kingdom of Cambodia).

Того ж дня близько 20 години 30 хвилин ОСОБА_7 в додатку «Viber» надіслав ОСОБА_9 аудіо-повідомлення, в якому пояснив, що вже придбав авіаквиток на 18.03.2024 до Королівства Камбоджа та наголосив на тому, що ОСОБА_9 в такому разі вже повинна здійснити поїздку, так як всі необхідні документи готові.

Після цього, 14 березня 2024 року близько 11 години 00 хвилин ОСОБА_7 в додатку «Viber» надіслав ОСОБА_9 електронний документ, який являється авіаквитком на літак до Королівства Камбоджа, тим самим забезпечив можливість переміщення потерпілої за кордон з метою сексуальної експлуатації та надав вказівку роздрукувати його. Тоді ОСОБА_7 повідомив потерпілій ОСОБА_9 про те, що в період часу з 01 години 00 хвилин по 03 годину 00 хвилин 18 березня 2024 року він приїде на власному автомобілі до м. Ужгород, де зустрінеться з нею та здійснить її переміщення через державний кордон України через КПП «Лужанка», забезпечить її вчасне прибуття до аеропорту в м. Відень де передасть її невстановленій особі, для подальшого виліту в Королівство Камбоджа.

Після цього, реалізуючи всій протиправний умисел, спрямований на переміщення людини та передання третім особам з метою експлуатації 18 березня 2024 року близько 02 години 12 хвилин за адресою: АДРЕСА_4 ОСОБА_7 за допомогою автомобіля марки «Renault» моделі «Master» д.н.з. НОМЕР_1 запросив ОСОБА_9 до автомобіля та цього ж дня близько 08 години 25 хвилин здійснив виїзд через КПП «Косино», що за адресою: АДРЕСА_5 разом з ОСОБА_9 де був затриманий працівниками поліції.

Підозрюваним у кримінальному провадженні є ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин Угорщини, угорець за національністю, уродженець Угорщини, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово непрацюючий, раніше не судимий.

Слідчий вказує, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_11 у вчиненні злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 08 лютого 2024 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 08 лютого 2024 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 від 18.03.2024; повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 18.03.2024; протокол додаткового допиту потерпілої ОСОБА_8 від 16.03.2024; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2024; протокол огляду предмета (мобільного телефону ОСОБА_8 ) від 18.03.2024; протокол огляду предмета (мобільного телефону ОСОБА_9 ) від 18.03.2024; протокол додаткового допиту потерпілої ОСОБА_9 від 18.03.2024; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.03.2024; протокол огляду предмета (мобільного телефону ОСОБА_12 ) від 18.03.2024; протокол огляду аудіозапису від 18.03.2024; протокол за результатами проведення НСРД аудіо, - відеоконтроль відносно ОСОБА_12 від 18.03.2024.

Слідчий вказує, що зважаючи на встановлені під час досудового розслідування обставини вчинення кримінальних правопорушень, відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України встановлені та підтверджені ризики, передбачені п. п. 1, 2, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, якими обґрунтовується необхідність у застосуванні щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме:

Запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Злочин, який інкримінуються ОСОБА_11 , є особливо тяжким і передбачає призначення позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, що у разі визнання винним останнього у вчиненні даного кримінального правопорушення, вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

ОСОБА_10 являється громадянином Угорщини та у разі не перебування під вартою останній може безперешкодно покинути територію України та більше не з`являтись до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Так, у ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Запобігання спробам незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні.

Будучи знайомим з потерпілою ОСОБА_9 та ОСОБА_8 підозрюваний ОСОБА_10 може незаконно впливати на останніх. ОСОБА_10 володіє контактними номерами телефону потерпілих, так як проводив з ними електронне листування та здійснював дзвінки. Крім того ОСОБА_10 володіє інформацію про місце проживання потерпілих, які йому про це повідомляли.

Запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Перебуваючи на волі, ОСОБА_10 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, зокрема, підшукуючи осіб, що можуть надати вигідні для нього неправдиві показання, чи штучно створити докази, в тому числі в електронному вигляді, які б підвереджували його невинуватість у вчиненні інкримінованого злочину. Дані дії підозрюваний ОСОБА_10 може здійснювати за допомогою невстановлених осіб, які перебувають на даний час за межами території України та діяли з ним за попередньою змовою.

Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

ОСОБА_10 під час спілкуванні з потерпілими повідомляв, що він з іншими невстановленими особами вже здійснював такі дії, та пояснював, що інші дівчата вже перебувають за кордоном та

Слідчий вказує, що у даному випадку ініціювання перед судом питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стало наслідком ретельного дослідження обставин кримінального правопорушення, а також особи підозрюваного. Висновки сторони обвинувачення, що інші запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим кримінальним процесуальним законом є не припущенням, а об`єктивною дійсністю.

У зв`язку з чим особисте зобов`язання, особиста порука підозрюваного, домашній арешт та застава будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, оскільки застосування таких запобіжних заходу, як:

- особисте зобов`язання не може забезпечити належне виконання покладених на особу обов`язків, оскільки підозрюваний перебуваючи на волі може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи будь-яким чином перешкоджати суду встановити всі обставини події, може здійснити виїзд за межі території України так як являється громадянином Угорщини;

- особиста порука також не може бути застосована, як запобіжний захід, оскільки підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілих так як володіє контактними номерами телефону потерпілих, проводив з ними електронне листування та здійснював дзвінки, крім того може вчинити інше кримінальне правопорушення;

- домашній арешт також не зможе забезпечити належне виконання покладених на особу обов`язків, оскільки підозрюваний може будь-яким чином перешкоджати суду всі обставини події, штучно створити докази, в тому числі в електронному вигляді, які б підвереджували його невинуватість у вчиненні інкримінованого злочину. Дані дії підозрюваний може здійснювати за допомогою невстановлених осіб, які перебувають на даний час за межами території України та діяли з ним за попередньою змовою

- застава також не може забезпечити належне виконання покладених на особу обов`язків, оскільки існує ризик того, що перебуваючи на волі підозрюваний, який являється громадянином Угорщини може безперешкодно покинути територію України та більше не з`являтись до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Слідчий зазначає, що під час обрання вказаного запобіжного заходу слідчим та прокурором враховано такі обставини:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення. Стороною обвинувачення взято до уваги, що у матеріалах досудового розслідування містяться докази, які є вагомими для повідомлення ОСОБА_11 про підозру, та свідчать про об`єктивний зв`язок між підозрюваним та вчиненим кримінальним правопорушенням. Перелік доказів вказаний вище, а саме на 4 аркуші цього клопотання;

2)тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується. Враховано, що у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, останньому загрожує покарання у вигляді позбавлення волі волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого. Слідчим та прокурором взято до уваги, що підозрюваний ОСОБА_10 не належить до неповнолітніх осіб, осіб похилого віку, тяжко хворих, багатодітних батьків тощо, а тому не існує обставин, які б істотно впливали на доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

4) репутацію підозрюваного, обвинуваченого. Стороною обвинувачення враховано, що факторів, які формують репутацію підозрюваного та впливають на обрання запобіжного заходу, наприклад участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, участь у бойових діях при виконанні інтернаціонального обов`язку або у складі миротворчих сил ООН, наявність поранень при виконанні службового або громадянського обов`язку, держаних нагород, почесних звань тощо, не встановлено;

6 )наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого. Слідчим та прокурором враховано, що підозрюваний не судимий раніше.

7) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення та ризику продовження чи повторення протиправної поведінки. Встановлено, що відносно ОСОБА_4 у на розгляді перебуває обвинувальний акт за ознаками вчинення кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 263 та ч. 2 ст. 190 КК України, в рамках якого підозрюваному ОСОБА_4 вже обирався запобіжний захід у вигляді отримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор подане клопотання підтримав з мотивів, наведених у ньому та просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вказав, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України. Зазначив, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підозрюваний ОСОБА_10 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив, вказав, що вісім років з`являється на судові виклики і нікуди не втік. Також зазначив, що він один працює і утримує дружину, двох дітей та її батьків. Дав пояснення щодо обставин, зокрема що він лише перекладав потерпілим повідомлення, які отримував від свого роботодавця ОСОБА_13 , у якого працює близько року, та займається перевезенням людей за кордон на роботу. Декілька разів зустрічався з потерпілими щоб перекласти отримані повідомлення від ОСОБА_13 , які стосувалися роботи за кордоном, в Тайланді, ОСОБА_14 . Потерпілі йому задавали різні питання щодо умов роботи, проживання, але він знав лише те що було у надісланих йому повідомленнях.

У судовому засіданні захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Зазначив, що ризики зазначені в клопотання не обґрунтовані, оскільки підозрюваний не має наміру впливати на свідків та потерпілих, немає можливості знищити докази, оскільки такі вже зібрані, має місці соціальні зв`язки, цивільну дружину, двох дітей. Також, просив врахувати, що його підзахисний не володіє активами, не має у власності рухомого чи нерухомого майна.

Заслухавши позицію прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Ужгородським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000503 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.02.2024 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України.

Згідно протоколу про затримання підозрюваного від 18.03.2024 року, ОСОБА_4 затримано о 08 год. 25 хв. 18.03.2024 року за адресою: АДРЕСА_5 , в порядку ст.208 КПК України.

18.03.2024 року ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.149 КК України, а саме у вербуванні, переміщенні людини з метою експлуатації, з використанням уразливого стану потерпілих, вчиненого щодо кількох осіб за попередньою змовою групою осіб.

Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно положень ст. 178 КК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

ОСОБА_15 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.149 КК України, за вчинення якого передбаченого покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років, та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 від 08 лютого 2024 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_9 від 08 лютого 2024 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 від 18.03.2024 року; протокол додаткового допиту потерпілої ОСОБА_8 від 16.03.2024 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 16.03.2024 року; протокол огляду предмета (мобільного телефону ОСОБА_8 ) від 18.03.2024 року; протокол огляду предмета (мобільного телефону ОСОБА_9 ) від 18.03.2024 року; протокол додаткового допиту потерпілої ОСОБА_9 від 18.03.2024 року; протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.03.2024 року; протокол огляду предмета (мобільного телефону ОСОБА_12 ) від 18.03.2024 року; протокол огляду аудіозапису від 18.03.2024 року; протокол за результатами проведення НСРД аудіо, - відеоконтроль відносно ОСОБА_12 від 18.03.2024 року та інші матеріали клопотання, вважаю, обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_11 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого злочину, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані слідчому судді разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_16 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.149 КК України. Більше того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_10 передбачає виключно покарання у виді позбавленням волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Крім того, слідчий суддя враховує тяжкість покарання, що загрожує останньому в разі визнання винним у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, що хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, в сукупності з наведеними вище обставинами суттєво збільшує ризик втечі, а тому враховується слідчим суддею при оцінюванні ризиків. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також слідчий суддя бере до уваги, що ОСОБА_10 є громадянином Угорщини, тому зможе безперешкодно покинути територію України.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих та свідків слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Ризик незаконного впливу на свідків, у кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому ОСОБА_10 має реальну можливість спілкуватись із свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Разом з тим, слідчий суддя вважає недоведеними інші вказані в клопотанні ризики, такі носять формальний характер та належним чином не підтверджені.

Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні .

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_10 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено виключно покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, злочини вчинено умисно, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, а саме те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, згідно характеристики виданої Великодобронською сільською радою характеризується позитивно за місцем проживання.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та судового розгляду.

Жодних даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі матеріали клопотання не містять та такі не були надані стороною захисту.

Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, та те, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

У відповідності з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ч.5 ст.182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена, враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

Так, із структури статті 5 Конвенції, в цілому, та її пункту 3, зокрема, випливає, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (§ 42 рішення ЄСПЛ у справі Musuc v. Moldova від 06.11.2007, заява №. 42440/06, та § 139 рішення ЄСПЛ у справі ОСОБА_17 проти Росії від 12.04.2009, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави, як і у вирішенні питання про необхідність продовження ув`язнення підозрюваного. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain, заява № 12050/ 04, § 79).

Положення КПК України та практика ЄСПЛ орієнтують на такі критерії, які необхідно врахувати при визначені розміру застави: обставини кримінального правопорушення; особливий характер справи; майновий стан підозрюваного; його сімейний стан, у тому числі матеріальне становище близьких осіб; масштаб його фінансових операцій; даних про особу підозрюваного; встановлені ризики, передбачені статтею 177 КПК України; «професійне середовище» підозрюваного; помірність обраного розміру застави та можливість її виконання, а також за певних обставин шкода, завдана кримінальним правопорушенням тощо.

Разом з цим, при визначенні розміру застави слід не допускати встановлення такого її розміру, що є завідомо непомірним для особи та призводить до неможливості виконання застави. З одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

Виходячи з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_10 з урахуванням положення Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2024 року складає 3028 гривні, та з урахуванням даних щодо майнового стану підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є необхідним визначити заставу у розмірі розмірі чотирьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 211 200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) грн. 00 коп. Такий розмір застави, на переконання слідчого судді, буде відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, зможе запобігти ризикам, передбаченими ст.177 КПК України та буде з одного боку утримувати підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не перетворить обраний запобіжний захід на безальтернативне ув`язнення.

Доказів щодо наявності в підозрюваного такого майнового стану, який б свідчив про те, що вказаний розмір застави не здатен забезпечити виконання підозрюваний, у разі її внесення, покладених на нього обов`язків, стороною обвинувачення надано не було.

У випадку внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, та зобов`язати ОСОБА_18 : прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожного вимогою та визначеною ними періодичністю;не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_2 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи; утримуватись від спілкування із потерпілими, свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження.

Відповідно до ч. 4 ст.202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває підозрюваний, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Згідно протоколу затримання ОСОБА_4 затримано о 08 год. 25 хв. 18.03.2024 року, а тому строк тримання під вартою слід обчислювати із вказаного моменту.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, а саме до 16 травня 2024 року (включно).

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України - в розмірі чотирьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 211 200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) грн. 00 коп.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожного вимогою та визначеною ними періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає ( АДРЕСА_2 ) без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання та роботи;

- утримуватись від спілкування із потерпілими, свідками у кримінальному провадженні щодо обставин вказаного кримінального провадження;

Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Строк дії покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 16 травня 2024 року (включно).

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1