Справа № 346/4041/23
Провадження № 1-кс/346/424/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 р.м. Коломия

Cлідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання: ОСОБА_2 , за участю представника скаржника: ОСОБА_3 та скаржника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, скаргу ОСОБА_4 , на постанову дізнавача про закриття кримінального провадження №0000175, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України, а також визнання незаконною бездіяльності, яка полягає у невиконанні письмових вказівок прокурора і невиконання обов`язків з встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, визнання незаконною дії дізнавача, яка полягає у внесенні до постанови про закриття кримінального провадження завідомо неправдивих відомостей,

в с т а н о в и в :

До суду, із скаргою на постанову дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000175 від 21 червня 2023 року, звернувся ОСОБА_4 .

Аргументи скаржника.

За заявою ОСОБА_4 було внесено відомості до реєстру досудових розслідувань щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 358 КК України, в якому він має статус потерпілої особи, оскільки у офіційному документі, на його думку, був підроблений його підпис, його адвокатом: ОСОБА_6 . І на виконання постанови про призначення експертизи, під час досудового розслідування було здобуто висновок експерта 08.12.2023, яким підтверджено, що заява про уточнення даних позивача від 08.12.2016 підроблена підписана не ним, а іншою особою.

Але незважаючи на це, дізнавач не грунтуючись на жодному доказі який був би у матеріалах кримінального провадження, прийняла постанову про закриття кримінального провадження, в якій вказала, що ОСОБА_4 не виключає факту, що він особисто уповноважив ОСОБА_6 на подачу заяви про уточнення даних позивача; що він припускає, що міг підписати таку заяву, однак не пригадує достеменно.

Також постанова обгрунтована тим, що 13.12.2023 року ОСОБА_4 звернувся до дізнавача із заявою, в якій просив припинити розгляд його заяви та закрити кримінальне провадження, оскільки на даний час він не має жодних претензій, і допускає, що вказану заяву міг підписати сам та передати в наступному її своєму адвокату ОСОБА_6 для долучення до адміністративної справи. Але заява ОСОБА_4 від 13.12.2023 року про відмову від обвинувачення не може бути підставою для закриття кримінального провадження, він надав її не розуміючи процесуальних наслідків. Крім того, ця заява зроблена без консультацій з його нинішнім адвокатом, а пізніше від цієї заяви він відмовився.

Позиція органу досудового розслідування.

Будь-який представник до суду не з`явився, і будь-яких заперечень проти задоволення вказаної скарги до суду не надійшло. Проте з огляду на зміст постанови про закриття кримінального провадження, дізнавач прийняла її оскільки вважала, що в даному випадку вбачаються цивільно-правові відносини. А тому, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення, воно підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, і тому вона прийняла оскаржувану постанову.

Оцінка суду щодо можливості розгляду скарги.

В силу положень частини 3 статті 306 КПК України розгляд будь-яких скарг на рішення під час досудового розслідування здійснюється за обов`язковою участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення яких оскаржується. Відсутність слідчого, дізнавача чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Отже, за цими положеннями особа, яка подала скаргу або її захисник чи представник, має обов`язок приймати участь у розгляді скарги.

Разом з цим суд відзначає, що КПК України, не врегульовано питання щодо правових наслідків неявки цих осіб для розгляду скарги, а тому на виконання положень частини 6 статті 9 КПК України (якими передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу) суд застосовує частину 3 статті 26 КПК України якою передбачено, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим кодексом.

Оцінка суду щодо скарги, по суті.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

Розглядаючи дану скаргу, слідчий суддя виходить із того, що вона пов`язана із судовим контролем за дотриманням права будь-якої людини захищати свої права і свободи будь-якими не забороненими законом засобами від порушень і протиправних посягань інших (частина 5 статі 56 Конституції України), і зокрема, з огляду на положення частини 1 статті 2 КПК України, через притягнення до кримінальної відповідальності особу чи осіб, які порушують її право чи свободу.

І суд відзначає, що вказаному праву будь-якої людини захищати своє право чи свободу саме у порядку кримінального провадження кореспондує, передбачений частиною 2 статті 9 КПК України обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

При цьому слідчий суддя відзначає, що вказані положення, також представляють собою одну з основних засад кримінального провадження законність (пункт 2 частини 1 статті 7 та частина 2 статті 9 КПК України).

Тож цілком очевидно, що не кожне кримінальне провадження може мати наслідком захист прав чи свобод людини, яка його ініціювала, шляхом притягнення до кримінальної відповідальності іншої особи. Але у кожному кримінальному провадженні особа, яка здійснює досудове розслідування повинна всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Одним з документів, який складається у випадку закінчення кримінального провадження є постанова про закриття кримінального провадження, яку з огляду на положення пункту 7 частини 2 статті 40-1 КПК України уповноважений приймати дізнавач, але за наявності підстав, передбачених статтею 284 КПК України. А однією з таких підстав є випадок, передбачений пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України, зокрема:якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Проте слід відзначити, що в силу положень частини 2 статті 9 КПК України, дізнавач уповноважений прийняти постанову про закриття кримінального провадження з вказаної підстави, виключно після всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, як тих обставин, що викривають, так і тих, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставин, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, з обов`язковим наданням таким обставинам належної правової оцінки.

І з огляду на це та положення пункту 2 частини 5 статті 110 КПК України, всі ці обставини та їх належна правова оцінка повинні знайти свій зовнішній прояв саме у мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження.

Однак з огляду на зміст постанови про закриття кримінального провадження від 14.12.2023р., яку оскаржує потерпілий (а.с.7-10), дійсно, висновки дізнавача про те, що ОСОБА_4 не виключає факту, що він особисто уповноважив ОСОБА_6 на подачу заяви про уточнення даних позивача та те, що він припускає, що міг підписати таку заяву, однак не пригадує достеменно, не грунтується на жодному доказі матеріалів кримінального провадження (а.с.1-118).

В силу положень частини 1 статті 358 КК України, кримінальним проступком являється підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

При цьому суд відзначає, що у своїй заяві потерпілий чітко вказав на особу, яка на його думку могла вчинити вказаний проступок. Але матеріали кримінального провадження не містять відомостей про допит ОСОБА_6 .

Внаслідок чого суд вважає, що прийняття постанови про закриття кримінального провадження було передчасним, позаяк свій обов`язок, передбачений частиною 2 статті 9 (з урахуванням частини 1 статті 40-1) КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та надання їм належної правової оцінки дізнавач повною мірою не виконала.

А не виконання цього обов`язку повною мірою порушує право скаржника на притягнення до кримінальної відповідальності осіб, якщо такі вчинили щодо нього кримінальне правопорушення, що потребує додатковому з`ясуванню. І тому, у даній ситуації, її право підлягає судовому захисту.

Через, що прийнята дізнавачем постанова про закриття кримінального провадження дійсно підлягає скасуванню, як така, що прийнята із порушенням частини 2 статті 9 КПК України, тобто порушенням однієї з таких засад кримінального провадження, як законність.

Отже скарга ОСОБА_4 у цій частині підлягає задоволенню.

Що стосується вимог його скарги щодо про визнання незаконною бездіяльності дізнавача, яка полягає у невиконанні письмових вказівок прокурора від 09.11.2023 року, то тут суд виходить з наступного.

Дійсно, у матеріалах кримінального провадження є письмові вказівки прокурора дізнавчці про необхідність долучення до матеріалів справи належним чином засвідченої копії ухвали суду від 13.07.2023, про надання процесуального статусу документам, які надав ОСОБА_4 (а.с.11). Але ці вказівки дізнавачкою були виконані.

Разом з цим, письмові вказівки містять вказівку про встановлення та допит у якості свідків осіб, яким відомі факти вчинення кримінального правопорушення; вжиття інших заходів, спрямованих на повне, всебічне та неупереджене дослідження всіх обставин кримінального провадження; провести інші слідчі (розшукові дії), спрямовані на встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Але суд відзначає, що право прокурора, передбачене п.4 ч.2 ст.36 КПК України, давати вказівки щодо проведення слідчий (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій, якому кореспондує обов`язок дізнавача, передбачений ч.3 ст.40-1 КПК України, їх виконувати, вочевидь, зводиться до надання прокурором конкретно визначених, а не абстрактних вказівок, які у протилежному випадку неможливо було би виконати.

І тому суд вважає, що дізнавач не допустила незаконної бездіяльності щодо невиконання вказівок прокурора, і в цій частині скарга не підлягає задоволенню, окрім бездіяльності щодо допиту у якості свідка адвоката ОСОБА_6 . Тому у цій частині скарга підлягає задоволенню.

Разом з цим, з огляду на проведені дізнавачкою процесуальні дії, суд не може погодитись із задоволенням скарги в частині невиконання обов`язків із встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, оскільки процесуальні дії, спрямовані на виконання вказаного обов`язку, дізнавачкою проводились.

Що стосується вимог скарги про визнання незаконними дії дізнавачки, які полягають у внесенні до постанови про закриття кримінального провадження завідомо неправдивих відомостей, то у задоволенні скарги в цій частині також слід відмовити, на тій підставі, що при розгляді судом скарг на рішення, дії чи бездіяльність, слідчий суддя не має компетенції на те аби встановлювати суб`єктивну сторону діяння будь-якого дізнавача,а також встановлювати чи були правдиві чи не правдиві будь-які відомості.

Таким чином, на підставі вище викладеного та керуючись статтями 1-29,32,36,40,40-1,60,110,214,215,284,303-310,369-372,376,392-395,532 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_4 - задовольнити частково.

Скасувати постанову дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 про закриття кримінального провадження №0000175 від 21.06.2023 року, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України.

Визнати незаконною бездіяльність дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , яка полягає у невиконанні письмових вказівок прокурора від 09.11.2023 року, в частині вказівки щодо допиту у якості свідка: адвоката ОСОБА_6 . Відмовити у задоволенні скарги, в частині визнання незаконною бездіяльності дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , щодо невиконання інших письмових вказівок прокурора від 09.11.2023 року, а також у невиконанні обов`язків із встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення.

Відмовити у задоволенні скарги, в частині визнання незаконною дії дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління національної поліції в Івано-Франківській області лейтенанта поліції ОСОБА_7 , яка полягає у внесенні до постанови про закриття кримінального провадження завідомо неправдивих відомостей.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 13 квітня 2024 року о 17 годині.

Слідчий суддя: ОСОБА_1