КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

01 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0000137 за апеляційною скаргою заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 на вирок Іванківського районного суду Київської області від 26 жовтня 2023 року, ухвалений щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оране Іванківського району Київської області, українця, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який обвинувачується у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

Згідно з вироком Іванківського районного суду Київської області від 26 жовтня 2023 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та засуджено до покарання:

- за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.;

- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, суд визначив ОСОБА_6 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

Цим же вироком судом вирішені питання щодо речових доказів та відшкодування процесуальних витрат.

Як встановлено вироком суду, у 2016 році у невстановлений точний час, перебуваючи за місцем свого проживання ОСОБА_6 , діючи умисно з метою підробки невстановленою особою посвідчення водія, яке згідно Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року, є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами, та видається особі, яка пройшла медичний огляд у порядку, встановленому Міністерством охорони здоров`я України, а також підготовку або перепідготовку відповідно до встановлених планів і програм та склала теоретичний і практичний іспити у Територіальному сервісному центрі МВС України, через мережу Інтернет вступив у злочинну змову з невстановленою особою.

Остання повідомила, що за грошову винагороду у сумі 7500 гривень, зможе виготовити посвідчення водія на право керування транспортними засобами на ім`я ОСОБА_6 категорій «А1», «А», «В». При цьому, невстановлена особа повідомила про необхідність подання персональних даних, з метою їх розміщення на посвідченні водія, що надає право керування транспортними засобами.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного, протиправного умислу, ОСОБА_6 надав вищевказаній невстановлений особі, персональні дані про себе та власне фотозображення в електронній формі, які були використані в подальшому для підробки у невстановленому місці та невстановлений час посвідчення водія категорій «А1», «А», «В» серії НОМЕР_1 від 22.04.2016 року, на ім`я ОСОБА_6 територіальним сервісним центром МВС № 8042 (згідно відомостей у самому документі), тобто ОСОБА_6 надав засоби та сприяв підробленню посвідчення водія, достовірно знаючи, що не вчиняв визначених законодавством дій щодо отримання посвідчення водія.

Восени 2016 року, точних дати та часу не встановлено, невстановлена особа виготовила та надіслала поштовим зв`язком ОСОБА_6 для подальшого використання посвідчення водія серії НОМЕР_1 на право керування транспортними засобами категорій «А1», «А», «В» на ім`я ОСОБА_6 , бланк якого не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника - України.

Таким чином, ОСОБА_6 , вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, а саме пособництво в підробленні посвідчення з метою його використання.

Крім того, 15 вересня 2023 року, близько 10 години, ОСОБА_6 , перебуваючи на автодорозі поблизу с. Сукачі Вишгородського району Київській області, знаходячись за кермом та користуючись транспортним засобом - автомобілем марки «ЗАЗ Таврія» із реєстраційним номером НОМЕР_2 , маючи при собі завідомо підроблений офіційний документ, а саме посвідчення водія серії НОМЕР_1 , виданого 22.04.2016 Територіальним сервісним центром № 8042 , із зазначенням його анкетних відомостей, під час обслуговування території в складі добового наряду був зупинений працівниками відділу реагування патрульної поліції Вишгородського РУП ГУ НП в Київській області.

Виконуючи законну вимогу працівників поліції, щодо надання документів на транспортний засіб та посвідчення водія, діючи в особистих інтересах, умисно, достовірно знаючи, що посвідчення водія є підробленим, оскільки ОСОБА_6 не вчиняв визначених законодавством дій щодо отримання посвідчення водія, усвідомлюючи свої протиправні дії, вважаючи, що працівники поліції не запідозрять його у використанні завідомо підробленого документу, для посвідчення своєї особи та спеціального статусу у частині підтвердження права на керування транспортними засобами, пред`явив та надав для перевірки співробітникам поліції завідомо підроблений офіційний документ, а саме - бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 , видане на ім`я ОСОБА_6 , яке не відповідає за способами друку та спеціальними елементами захисту аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території країни виробника - України, тобто використав завідомо підроблений документ.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, заступник керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Іванківського районного суду Київської області від 26 жовтня 2023 року змінити в частині призначеного покарання. Призначити ОСОБА_6 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн., та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності; за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. У решті вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, заступник керівника Київської обласної прокуратури, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, посилається на те, що вирок суду щодо ОСОБА_6 є незаконним, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, як зазначає у своїй апеляційній скарзі заступник керівника Київської обласної прокуратури, відповідно до ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягав застосуванню.

Як зазначається в апеляційній скарзі, з матеріалів провадження, встановлено, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, восени 2016 року, у зв`язку з чим строк давності притягнення його до кримінальної відповідальності за цим правопорушенням закінчився весною 2019 року.

При цьому, звертає увагу апелянт на те, що під час судового провадження, не було встановлено фактів вчинення ОСОБА_6 інших злочинів.

Разом з тим, апелянт зазначає, що ОСОБА_6 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення. передбачене ч. 4 ст. 358 КК України, 19.09.2023, тобто більше ніж через 4 роки після закінчення строку давності за кримінальним правопорушенням, яке кваліфіковане за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України.

Таким чином, апелянт звертає увагу на те, що станом на момент ухвалення оскаржуваного вироку, строк давності притягнення ОСОБА_6 за інкримінованим йому кримінальним правопорушенням, за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, минув, у зв`язку з чим необхідно застосувати положення ч. 5 ст. 74 КК України та звільнити обвинуваченого від призначеного за цим правопорушенням покарання у виді 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

Заслухавши доповідь судді-доповідача; пояснення прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури та просив її задовольнити; провівши судові дебати; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури підлягає задоволенню лише частково, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_6 у пособництві в підробленні посвідчення водія на право керування транспортними засобами категорій «А1», «А», «В» з метою його використання, а також у використанні завідомо підробленого документу, тобто у скоєнні кримінальних проступків, передбачених відповідно ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358та ч. 4 ст. 358 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам, встановленим органом досудового розслідування, оскільки вирок суду був ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України.

Порушень при розгляді обвинувального акта щодо вчинення ОСОБА_6 кримінальних проступків у спрощеному порядку, колегія суддів не вбачає, а тому встановлені органом досудового розслідування обставини, як і правова кваліфікація дій обвинуваченого, відповідно до вимог ч. 1 ст. 394 КПК України, не є предметом апеляційного розгляду, у зв`язку з чим, згідно положень ч. 1 ст. 404 цього Кодексу, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої заступником керівника Київської обласної прокуратури апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, згідно з вимогами ст. 65 КК України, врахував, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, згідно зі ст. 12 цього Кодексу, є кримінальними проступками, дані про особу винного, такий що не судимий, характеризується Іванківською селищною радою позитивно, обвинувачений на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює.

Обставиною, що, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнав його щире каяття.

Обставин, що, відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Враховуючи характер та ступінь тяжкості кримінальних проступків, їх наслідки, пом'якшуючі покарання обставини, дані про особу обвинуваченого, беззастережне визнання вини у вчиненні кримінальних правопорушень, суд першої інстанції визнав необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358та за ч. 4 ст. 358 КК України, окремо за кожне кримінальне правопорушення, у виді штрафу, та, на підставі ст. 70 КК України, визначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, що, на думку суду, буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого.

Приймаючи до уваги наведені в оскаржуваному вироку мотиви призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, як окремо за кожне кримінальне правопорушення, так і за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що не суперечать вимогам закону України про кримінальну відповідальність, якими регламентуються загальні засади призначення покарання.

Разом з тим, незважаючи на це, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури про наявність законних підстав для зміни вироку, ухваленого щодо ОСОБА_6 , в частині призначеного йому покарання, з огляду на таке.

Як обґрунтовано зазначається в апеляційній скарзі прокурора, станом на момент ухвалення оскаржуваного вироку, строк давності притягнення ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, закінчився, оскільки з моменту вчинення вказаного кримінального проступку (2016 рік точний час досудовим розслідуванням не встановлений), минув строк, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 цього Кодексу, а саме більше ніж три роки, у зв`язку з чим, відповідно до положень, передбачених ч. 5 ст. 74 КК України, ОСОБА_6 , підлягає звільненню від покарання, призначеного йому судом за вчинення вказаного вище кримінального проступку, у виді 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

Крім того, у зв`язку зі звільненням ОСОБА_6 від покарання, призначеного йому за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, до нього не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 70 цього Кодексу, які передбачають призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, а тому із резолютивної частини оскаржуваного вироку необхідно виключити посилання на призначення обвинуваченому покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України.

Що ж стосується покарання, призначеного ОСОБА_6 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., то в цій частині, як і решті, вирок необхідно залишити без змін.

З огляду на вищенаведене, апеляційна скарга заступника керівника Київської обласної прокуратури, підлягає задоволенню лише частково, оскільки у скарзі прокурора не наведено, а судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для зміни вироку та призначення ОСОБА_6 іншого за видом чи розміром покарання, в порівнянні з тим, яке йому призначив суд першої інстанції.

У зв`язку з цим, за наслідками розгляду апеляційної скарги заступника керівника Київської обласної прокуратури, колегія суддів вважає необхідним ухвалити рішення, яким вказану скаргу задовольнити частково; вирок суду ухвалений щодо ОСОБА_6 змінити в частині в частині призначеного йому покарання, а саме: на підставі ст.49 КК України, звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності; виключити із резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України та вважати його засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

У решті вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 408, 418 та 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Іванківського районного суду Київської області від 28 жовтня 2023 року,ухвалений щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного йому покарання.

У відповідності до вимог, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 49 та ч. 5 ст. 74 КК України, звільнити ОСОБА_6 від покарання, призначеного за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключити із резолютивної частини вироку посилання на призначення ОСОБА_6 покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України.

Вважати ОСОБА_6 засудженим за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

У решті вирок суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала Київського апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді: _____________ _____________ _____________

( ОСОБА_1 ) ( ОСОБА_2 ) ( ОСОБА_3 )

Номер справи : 366/3182/23

Номер провадження : 11-кп/824/633/2024

Категорія: ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України

Головуючий у 1-й інстанції - суддя ОСОБА_8

Доповідач - суддя ОСОБА_1