Єдиний унікальний номер 448/617/22
Провадження № 1-кп/448/32/24
В И Р О К

Іменем України

16.02.2024 місто Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мостиська матеріали кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000243 від 27.04.2022 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Яворів Львівської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у АДРЕСА_2 , громадянин України, українця, раніше не судимого згідно ст. 89 КК України, з середньою освітою, не працюючого, неодруженого, має на утриманні неповнолітню дитину

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі КК України),

за участі сторін кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_5 ,

обвинувачений - ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку),

потерпіла ОСОБА_7 - не з`явилася,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

1. 26 квітня 2022 приблизно о 22 год. 30 хв. ОСОБА_4 , за місцем свого проживання в приміщенні спальної кімнати будинку по АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_8 , керуючись прямим умислом, спрямованим на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, під час раптово виниклого конфлікту із батьком ОСОБА_9 , умисно наніс останньому численні удари кулаками в ділянку голови та обличчя, внаслідок чого заподіяв потерпілому закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку важкого ступеня, внутрішній мозковий крововилив, які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння відносяться до тяжкого тілесного ушкодження і перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання смерті ОСОБА_9 .

Правова кваліфікація кримінального правопорушення:

2. ДіїОСОБА_4 кваліфіковані як спричинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого

3. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 , зазначив, щовину у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнає повністю, згідний з тим, що смерть батька настала через нанесення ним ударів батькові в голову, внаслідок чого стався крововилив у мозок. Заперечив, що він зламав йому ребра, оскільки вдарив його тільки в ділянку голови, а ребра батько міг зламати перед тим, оскільки часто падав.

4. Надав пояснення, вказавши, що із батьком проживав окремо, батько жив із бабою в селі Арламівська Воля, відносини між ними були нейтральними, спілкування закінчувалося конфліктами. Крім того, батько близько 16 років з мамою не проживав та не спілкувався. За час спільного проживання із мамою вони часто сварилися, конфліктували, він заступався за маму, тому батько відчував неприязнь до нього. Батько три роки тому, перебуваючи в Польщ, отримав важку травму, рік пробув у лікарні, після цього отримав третю групу інвалідності, переніс інсульт, пересувався з допомогою палки, йому не можна було вживати алкоголю, але він його вживав і в стані сп`яніння вчиняв конфлікти.

Обвинувачений зазначив, що з кінця грудня 2021 року виїхав за межі України в Чехію на роботу, коли почалося повномасштабне вторгнення росії на Україну та був оголошений воєнний стан, вирішив із товаришами повернутися на Україну, піти військовослужбовцем у складі Збройний Сил України захищати державу. Приїхав в Україну на початку квітня 2022 та звернувся у військомат, надав необхідні документи. Оскільки на той час були великодні свята, йому сказали прийти після свят, тому поїхав в село Арламівська Воля до баби, іншого місця для проживання не мав. Батько проживав разом з бабою, намагався уникати спілкування з ним, бо він постійно вчив його жити, критикував та вчиняв конфлікти, провокував на сварку.

5. Того дня 26.04.2022 пішов з дому зранку, а ввечері близько 21.00 год. повернувся, приніс батькові 0,5 л горілки та сигарети, які він просив купити, налив йому 100 гр. горілки та хотів з ними миритися, оскільки були великодні свята. Поки він перевдягався, батько випив горілку зі стакана, решту вилив, а стакан розбив. Батько почав із ним сваритися, вчити жити, кричати, хотів вдарити палкою, яку він зламав. Перебуваючи у стані роздратування, вдарив батька 2 рази по обличчі з обох боків долонею лівої руки та штовхнув після чого він впав, при падінні також вдарився до краю ліжка. Зазначив, що перший раз наніс удар, коли батько стояв, а другий раз - коли впав. Тоді в батька з`явилася кров на обличчі, почала швидко пухнути голова, втратив свідомість, все тривало 2-3 хв. Зазначив, що вилив на нього воду і намагався привести його до свідомості та допомогти, очі в нього були відкриті, думав, що батькові стане легше і все перейде, але голова продовжувала пухнути, з вух текла кров. Баба в той час була на вулиці, перед тим баба зробила батькові чай, який він сам вилив на себе, баба чула конфлікт між ними та викликала працівників поліції.

Доповнив, що ознайомився із висновком експерта, де вказано що в батька були переламані ребра, проте він відношення до переломів не має, таких не вчиняв. Батько важко пересувався, часто падав, баба перев`язувала йому ребра після падіння, тому переломи міг отримати перед подією 26.04.2022.

Також вказав, що після вчиненого не залишав місця події, коли прибули працівники поліції відкрив їм двері та повністю розказав про обставини вчиненого, потім надавав пояснення слідчим, погодився на проведення слідчого експерименту.

Згідний із правовою кваліфікацією свого діяння.

6. Зазначив, що на момент події, яка була близько 22.00 год. не був в стані алкогольного сп`яніння. Того дня він зранку пішов з дому, і зранку приблизно о 10.00 год. вживав слабоалкогольний напій, який міг мати запах. Слідчі доставили йогоЯворівської ЦРЛ 27.04.2022 вночі, де був присутній лікар ОСОБА_10 , який не задавав йому жодних питань, не брав ніяких аналізів, в прилад «Драгер» він не дув, крові для аналізу в нього також не брали, хоча він наполягав, щоб взяли у нього кров. Лікар лише понюхав його, візуально оглянув і написав висновок, що він в стані алкогольного сп`яніння, процедура тривала близько 5 хв., документів йому не вручили ніяких, про такий висновок дізнався наступного дня. Щодо пояснень свідків, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, вказав, що їхні пояснення базуються на припущеннях, запах не свідчить про його перебування в стані алкогольного сп`яніння. Повністю заперечив факт перебування в стані алкогольного сп`яніння.

7. Вказав, що у вчиненому щиросердечно розкаюється, шкодує про вчинене, критично оцінює свої дії, оскільки мав стримати свої емоції, проігнорувати слова батька, міг вийти в іншу кімнату. Шкодує про вчинене, умислу на те, щоб спричинити батькові черепно-мозкову травму не мав. Усвідомлює, що має нести відповідальність згідно закону, готовий відбути призначене судом покарання. Просив суворо не карати. Також зазначив, що крім відповідальності перед законом має гріх, оскільки померлий був його батьком.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази

8. Крім визнання вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, його вина повністю та об`єктивно стверджується наступними дослідженими по справі доказами:

8.1. Показаннями потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений є її сином, а померлий ОСОБА_4 був її чоловіком. Вказала, що у квітні 2022 року перебувала за межами України - у Республіці Польщі, а її син обвинувачений ОСОБА_4 - перебував у Республіці Чехія. На початку повномасштабного вторгнення росії на Україну та оголошення воєнного стану до неї приїхала дочка з внуком. В той час обвинувачений, який перебував за межами України у Республіці Чехія, у квітні 2022 повернувся в Україну, вказавши, що має намір піти військовослужбовцем у Збройні Сили України з метою захисту держави. Він поїхав у с. Арламівська Воля Яворівського району, Львівської області, де проживав його батько з бабою. Через декілька днів її дочці, котра була разом з нею, зателефонували і повідомила, що ОСОБА_9 перебуває в лікарні, а потім повідомили, що він помер. Вказала, що причин смерті чоловіка ОСОБА_4 їй невідомі.

Зазначила, що померлий мав проблеми із здоров`ям після його побиття залізною трубою в Польщі, лікувався після цього, був інвалідом 3 групи, вживав алкоголь, проживав із матір`ю в селі. Вказала, що не проживала з ним майже 16 років та не спілкувалася. За час спільного проживання у них були постійні конфлікти, бив її, а їх син обвинувачений ОСОБА_12 заступався за неї, тому в нього з батьком були неприязні відносини.

Доповнила, що претензій до обвинуваченого ні морального, ні матеріального характеру не має, просила призначити обвинуваченому ОСОБА_4 , який є її сином, мінімальну міру покарання. Також просила проводити подальший розгляд справи без її участі.

8.2. Показами свідка ОСОБА_13 - працівника поліції, даними під час судового розгляду, згідно яких він вказав, що 26.04.2022 ввечері перебував у зазначеній зоні патрулювання, на службовий планшет надійшов виклик від старшої жінки ОСОБА_8 , яка перебувала у с. Арламівська Воля, хутір Ставки, та вказала, що її онук побив її сина (свого батька). Він із напарником поїхали за вказаною адресою, де їх зустріла жінка, що їх викликала, яка була стурбована і налякана. Підтвердила, що її онук побив свого батька, вказавши повністю дані онука: ОСОБА_4 . Зазначив, що двері до хати були закриті, тому він підійшов до вікна і побачив, що в кімнаті були два мужчини (старший і молодий), які лежали на різних ліжках. Старший мужчина лежав на ліжку біля вікна, на його обличчі були плями і було чути як він харчав. Зазначив, що вони з напарником чекали, а жінка постукала в двері, їй відчинив двері обвинувачений. Жінка забігла до хати і почала кричати, що він наробив. Поліцейські також зайшли до кімнати, побачив, що побитий мужчина лежав на ліжку весь в крові, був накритий ковдрою, обличчя його було побите, було у гематомах та опухле, кров текла по його лиці, з вуха, з рота, з носа, біля нього все було в крові. Бабуся пробувала до побитого щось говорити, але той нічого не відповідав, тільки харчав увесь час. Вони зразу викликали швидку та доповіли керівництву. Зазначив, що в хаті, крім обвинуваченого, більше нікого не було. Обвинувачений пояснив поліцейським, що кілька раз вдарив батька, від нього було чути запах алкоголю, поводив себе спокійно. Доповнив, що вони чекали приїзду групи слідчих та швидкої, а жінка принесла паспорти, щоб встановити особи. ОСОБА_4 сидів біля них, майже не спілкувався, бабуся питала його, що він наробив, на що обвинувачений відповів, що декілька разів вдарив батька, за те, що вчив його жити, не вказував чим саме вдарив і як. Швидка допомога приїхала скоро і повідомили, що в побитого дуже серйозні травми, тому вони будуть госпіталізувати його в лікарню у м.Новояворівськ. На місце події також приїхали слідчі, які встановлювали всі обставини, а він через декілька годин поїхав з місця події.

8.3. Показами свідка ОСОБА_15 - працівника поліції, даними під час судового розгляду, згідно яких він вказав, що 26.04.2022 ввечері перебував на чергуванні із ОСОБА_16 , на службовий планшет надійшов виклик від старшої жінки із с. Арламівська Воля, яка вказала, що її онук побив свого батька. Він із напарником поїхали за вказаною адресою с. Арламівська Воля, с.Ставок, їх зустріла жінка та, що дзвонила. Вона повідомила, що внук прийшов у нетверезому стані, побив батька, а вона боялася, щоб її також не побив і боялася спати. Вказав, що двері були закриті, тому вони підійшли до вікна, він побачив в кімнаті два мужчини, більше нікого в хаті не бачив. Старший мужчина лежав на ліжку біля вікна, головою до них, накритий ковдрою, а молодший лежав на ліжку в іншій кімнаті. Жінка постукала в двері, їй відчинив двері обвинувачений, який перед тим спитав «То ви баба?», вказав, що обвинувачений був у нетверезому стані. В кімнаті на ліжку лежав старший побитий мужчина, одягнутий в сорочку, накритий ковдрою, все було в крові, кров текла з його обличчя, носа, рота, вуха, кров всюди стікала, обличчя було повністю опухле і синє, очі закриті. Вони питали чи він їх чує, але побитий нічого не відповідав тільки хрипів, з рота текла кров. Бабуся питала обвинуваченого, що він зробив з татом, він відповів що «приїхав до тата, хотів випити, а тато почав вчити його жити», при цьому, обвинувачений вказував рукою на алкоголь, який стояв на столі. На столі стояла бутила від горілки, не звернув увагу чи була повною. Обвинувачений поводив себе спокійно, вказав їм, що пару раз вдарив батька, бо батько почав його злити і вчити жити. Також зазначив, що вони з напарником повідомили керівництво, чекали приїзду групи слідчих та швидкої, а жінка ходила і плакала. Швидка допомога приїхала скоро, побитий за весь час до пам`яті не приходив, медики повідомили, що в побитого сильна кровотеча і внутрішні пошкодження, тому його будуть госпіталізувати його в лікарню у м.Новояворівськ, виносили його легенько, через сильну кровотечу, крім того, викликали з лікарні швидку, яка мала їхати їм назустріч. На місце події також приїхали слідчі, які встановлювали обставини прдії, а він через декілька годин поїхав з місця події.

8.4. Показами свідка ОСОБА_8 - баби обвинуваченого, даними безпосередньо під час судового розгляду, згідно яких вона вказала, що проживала у с. Арламова Воля, хутір Ставки разом із сином ОСОБА_9 , до них приїхав онук обвинувачений ОСОБА_12 , який хотів іти на війну воювати. Зазначила, що 26.04.2022 ввечері прийшов онук із баклажкою рідини, що в ній було їй невідомо. Вказала, що онук того дня був агресивний можливо п`яний, але не бачила, щоб він вживав алкоголь. ОСОБА_9 пив чай він їй сказав, що ОСОБА_12 вилив на нього чай і зламав його палицю. Вони між собою спілкувалися, не чула, щоб сварилися. Вказала, що передчувала щось погане, тому пішла на вулицю, щоб викликати поліцію і чекала їх приїзду. Разом з поліцейськими зайшли до хати, двері були закриті, обвинувачений відкрив їм двері. Побачила свого сина ОСОБА_9 на ліжку, який лежав на ньому, а біля нього була кров. Зазначила, що кров була на ліжку і на голові сина. Вона зверталася до нього, він не відповідав їй, очі не відкривав, голова була опухла, чула кров у нього в горлі. На обличчі крові не було, під головою було мокро. Крові також не бачила ні на стіні, ні на підлозі. До нього викликали спочатку одну швидку, а потім другу. В будинку був тільки обвинувачений і її син. Доповнила, що померлий колись переніс інсульт 3-4 роки тому, йому віднімало ліву руку, не міг ходити, не раз мав переломи кісток, напередодні чи того дня переломів не мав, міг випити алкоголю. Онукові було відомо, що батько мав такі проблеми із здоров`ям і ходив з допомогою палички. Обвинувачений їй нічого не пояснював, спілкувався із поліцейськими, потім його забрали.

8.5. Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від №0000243 від 27.04.2022 (Т.1 а.с.180), яким підтверджується внесення відповідних відомостей про кримінальне правопорушення і початок досудового розслідування за ч.1 ст.121 КК України. Із змісту якого встановлено, що 26.04.2022 у Яворівський РВП ГУНП надійшло телефонне повідомлення із лікарні швидкої медичної допомоги про те, що із с. Ставки Яворівського району госпіталізований в реанімаційне відділення гр. ОСОБА_9 із черепно-мозковою травмою забій головного мозку отриманою внаслідок нанесення тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_12 .

8.6. Рапортом помічника чергового ЧЧ ВнП №1 Яворівського РВП від 27.04.2022 згідно якого встановлено, що 26.04.2022 о 20:21 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 26.04.2022 о 20:14 за адресою: АДРЕСА_6, Заявниця повідомила, що її онук, приїхав додому в стані алкогольного сп`яніння та дебоширить. Заявниця просить скерувати поліцію, перебував у місцях позбавлення волі. Заявник: ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 (Т.1 а.с.181).

8.7. Рапортом ст. інспектора чергового СРПП №4 Яворівського РВП ГУПН у Львівській області від 27.04.2022, згідно якого встановлено, що 27.04.2022 о 01:30 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що за адресою: с. Ставки, вул. Батярівка, лікарня ШМД Прадо повідомила про те, що гр. ОСОБА_9 , доставлений з АДРЕСА_5, бригада №70, діагноз: відкрита ЧМТ, госпіталізований в реанімаційне відділення (Т.1 а.с.182).

8.8. Рапортом помічника чергового ЧЧ ВнП №1 Яворівського РВП від 27.04.2022 згідно якого встановлено, що 27.04.2022 о 01:22 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 27.04.2022 о 01:18 за адресою: АДРЕСА_3 повідомили про те, що побив син о 21:00 доставлений бригадою №701 о 23:30 батько гр. ОСОБА_9 61 рік, проживає АДРЕСА_6. Діагноз: 3ЧМТ, забій головного мозку, госпіталізований у реанімацію (Т.1 а.с.183).

8.9. Доручення начальника СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області від 27.04.2022 про проведення досудового розслідування (Т. 1 а.с.184).

8.10. Постановою про призначення групи слідчих від 27.04.2022, повідомлення про початок досудового розслідування від 27.04.2022, постанова про призначення групи прокурорів від 27.04.2022 (Т. 1 а.с.185-189).

8.11. Протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 26.06.2022 ОСОБА_8 реєстрація, заява ОСОБА_8 (Т. 1 а.с.190-192).

8.12. Протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_6 від 27.04.2022, під час якого виявлені сліди речовини бурого кольору на поверхні підодіяльника ковдри на спальному ліжку, на поверхні наволочки подушки, на підлозі спальної кімнати, на спіні праворуч у спальній кімнаті (Т. 1 а.с.193-195).

8.13. Фототаблиці до протоколу огляду місця події за адресою: АДРЕСА_6 від 27.04.2022 за фактом нанесення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 (Т. 1 а.с.196-204).

8.14. Повідомлення про стан пацієнта ОСОБА_9 під час транспортування.

8.15. Повідомлення КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» пацієнт ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 госпіталізований в ургентному порядку 26.04.2022 о 23:53 у відділення анестезіології та інтенсивної терапії ВП «Лікарня Святого Пантелеймона» КНП «1 територіальне медичне об?єднання м. Львова» з діагнозом: ЗЧМТ. Забій головного мозку важкого ступеня. Гостра субдуральна гематома (СГ) лівої гемісфери. Набряк головного мозку, Хронічна СДГ правої гемісфери. Геморагічне вогнище лобної частки справа. Енцефаломаляційні зміни скроневої частки справа. Двобічні навколоорбітальні гематоми. Множинні забої м?яких тканин обличчя. Аспіраційний синдром. Етанол крові - 0%, етанол сечі - 0%. (Т. 1 а.с.209).

8.16. Протоколом про затримання від 27.04.2022, із змісту якого встановлено, що о 02 год. 17 хв. старшим слідчим СВ Яворівського районного відділу поліції ГУ НП у Львівській області ОСОБА_18 в порядку ст.208 КПК України затриманий за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.121 КК України ОСОБА_4 (Т. 1 а.с.218-220).

Фото таблицями до протоколом про затримання від 27.04.2022 (Т. 1 а.с.221-224).

8.17. Протоколом про проведення слідчого експерименту від 28.04.2022 за адресою: АДРЕСА_6, за участю ОСОБА_4 та його захисника (Т.1 а.с.235-238).

8.18. Відеодиском долученим до протоколу про проведення слідчого експерименту від 28.04.2022, який оглянутий в судовому засіданні, на якому обвинувачений (за адресою: АДРЕСА_6) надав слідчому пояснення з метою уточнення відомостей, що мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Пояснив, що батько близько 15 років з мамою не живе, коли випив алкоголю, то провокував його на сварку, скандалив із бабою та сусідами. Вказав, що 26.04.2022 прийшов ввечері до баби, яка проживала з батьком, приніс батькові 0,5 л горілки та сигарети, налив йому 100 гр. горілки та хотів з ними миритися, оскільки були великодні свята. Поки він перевдягався, батько випив горілку зі стакана, а решту вилив, почав із ним сваритися, вчити жити, кричати, хотів вдарити палкою, яку він зламав. Зазначив, що вдарив батька 2 рази по обличчі з обох боків (перший удар долонею, а потім коли впав кулаком), після чого він впав і вдарився до краю ліжка. Тоді в батька з`явилася кров на обличчі, почала пухнути голова, все тривало 2-3 хв. Зазначив, що батько мав травму 3 роки тому, пролежав рік у лікарні, йому не можна було вживати алкоголь, перед подією часто падав, не міг без палки пересуватися. Баба в той час була на вулиці, перед тим баба зробила батькові чай, який він сам вилив на себе. Зазначив, що на момент події був в слабенькому сп`янінні, того дня ще зранку випив алкоголь (Т.1 а.с.239).

8.19. Постанова про відібрання зразків змивів рук для проведення експертизи від 27.04.2022, протоколом про отримання зразків змивів рук від 27.04.2022, 29.04.2022 (Т.1 а.с.245-248).

8.20. Реєстрація повідомлення від 02.05.2022 від чергового ВП №1 Львівського РВП про те, що 02.05.2022 р., о 13:02 год. за адресою: АДРЕСА_4 , судмедексперт повідомив про труп ОСОБА_9 , : ІНФОРМАЦІЯ_3 , жит. с. Арламівська Воля, Яворівський р-н, Д/3 черепно-мозкова травма, травму отримав у побуті 26.04.2022 року, за адресою с.Арламівська Воля, Яворівський район, до лікарні був доставлений в 23.53 год. Помер ІНФОРМАЦІЯ_4 в 10.10 год. Доставили з реанімації в морг (Т.1 а.с.249).

8.21. Реєстрація, рапорт ДОП СП ВП №1 ЛРУП №1 ГУНП у Львівській області від 05.05.2022 згідно якого телефонне повідомлення ОСОБА_19 про те, що із реанімації доставили у морг ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає: АДРЕСА_5 . Діагноз: черепно-мозкова травма, отримав в побуті 26.04.2022. Помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . У ході розгляду звернення встановлено, що подія зареєстрована у Яворівському РВП ГУНП у Львівській області від 27.04.2022, ЄРДР № 0000243 за ч. 1 ст. 121 КК України. Матеріали підлягають скеруванню у Яворівський РВП ГУП у Львівській області для розгляду та прийняття рішення (Т.2 а.с.186-189).

8.22. Протокол огляду трупа ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , фото таблиці до протоколу огляду трупа від 02.05.2022 (Т.1 а.с.250-255).

8.23. Лікарське свідоцтво про смерть від 03.05.2022 ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 із довідкою про причину смерті, в якій вказано, що причиною смерті є напад із застосуванням фізичної сили (Т.1 а.с.256).

8.24. Постановою Яворівського РВП у Львівській області від 04.05.2022 про зміну кваліфікації в даному кримінальному провадженні на ч.2 ст. 121 КК України (Т.1 а.с.258).

8.25. Повідомлення ОСОБА_4 від 04.05.2022 про зміну раніше оголошеної підозри ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України (Т.1 а.с.259).

8.26. Заява про залучення до участі у справі потерпілої ОСОБА_7 (Т.1 а.с.260).

8.27. Висновком експерта ОСОБА_20 №64/22 від 02.05.2022, із змісту якого встановлено, що згідно медичної карти стаціонарного хворого № 19753, смерть гр. ОСОБА_4 настала ІНФОРМАЦІЯ_5 о 05:10 год. Причиною смерті була поєднана травма у вигляді тупої закритої черепно-мозкової травми в вигляді крововиливів в м?які оболонки головного мозку та тупої травми грудної клітки в вигляді множинних прямих правобічних переломів ребер.

При експертизі трупа виявлені морфологічні ознаки гіпертрофії міокарда, атерокальциноз аорти. Атеросклерозу судин серця, легень, печінки, нирок.

При експертизі трупа виявлені наступні ушкодження: при зовнішньому дослідженні - синці в обох навколо орбітальних ділянках, синець в правій скронево-виличній ділянці з переходом на мушлю правого вуха, синець на спинці носа, на передній поверхні правого плеча правої, садна на носі та передній поверхні лівого передпліччя; пр. внутрішньому дослідженні - крововиливи в м`які тканини голови зі сторони їх внутрішньої поверхні в лівій тім`яно-потиличній ділянці, крововиливи в м`які оболонки правої лобної, лівої тім`яно-потиличної, потиличної посередині та мозочка, закриті прямі переломи 3,4,5,6,7,8 ребер праворуч по середньо-ключичній лінії. Вказані ушкодження могли утворитись 26 квітня 2022 року від контакту з тупими предметами, якими могли бути удари кулаками сторонньої особи з послідуючим падінням на тверду поверхню, знаходяться в причинному зв?язку зі смертю і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення. При поступленні в «1 тмо м. Львова» в крові та сечі потерпілого ОСОБА_4 етанол не виявлено (результат токсикологічного дослідження №2093 від 27.07.2022). Кров гр. ОСОБА_4 відноситься до групи AB(IV), резус-фактор позитивний (Т.1 а.с.261-266).

8.28. В судовому засіданні для роз`яснення висновку був допитаний експерт ОСОБА_21 , який пояснив, що причиною смерті ОСОБА_9 була черепно-мозкової травма у виді крововиливів в м?які оболонки головного мозку до якої додана травма грудної клітки з переломами ребер. На тілі були виявлені тілесні ушкодження: два синці навколо очей, синець на правому вусі, синець та садна на спинці носа, синець на передній поверхні правого плеча правої, садна на передній поверхні лівого передпліччя. Вказав, що синці могли утворитися від ударів тупим предметом, враховуючи кількість синців, ударів на ділянку обличчя було нанесено 4, та 1 удар у ділянку правого плеча, який міг утворитися як від удару, так і від падіння. Зазначив, що механізм утворення синців від контакту з тупим предметом, які могли бути ударами кулака, від ляпаса вони не могли утворитися, оскільки від ляпаса утворюється почервоніння. А механізм утворення саден при контакті з тупим предметом внаслідок тертя з ним, що могло утворитися при падінні. Також зазначив, що травма головного мозку, крововилив та переломи ребер могли утворитися в один період, перелом ребер міг відбутися із різницею в часі 1-2 год.

Крововилив у м`які ділянки мозку відбувся початково внаслідок прикладання сили в ділянку голови, що могло утворитися від удару кулаком людини, а потім доповнилося ударом від падіння при контакті з переважаючою поверхнею (стіна чи підлога). Доповнив, що отримані травми не могли утворитися від ляпаса та падіння на дерев`яну спинку ліжка, яка є обмеженою поверхнею, крім того, при падінні на спинку ліжка мали б бути синці на задній частині голови, які в даному випадку відсутні.

Механізм утворення перелому ребер у даному виродку був контакту з тупим предметом з прикладанням сили. Зазначив, що ребра у віці ОСОБА_9 легко зламати, також вказав, що переломи ребер могли відбутися від того, що людина сама впала.

Підсумував, що в даному випадку бути нанесені удари в ділянку обличчя від чого настала закрита черепно-мозкова травма та крововилив у мозку, від удару падіння прискорилося, відбувся удар із переважаючою поверхнею, а крововилив у мозку посилився, а в результаті настала смерть людини. Саме удари спричинили такі наслідки, а не поштовх, оскільки від поштовху немає синців, бо синці є місцем прикладання сили.

8.29. Висновком експерта №430/2022 від 03.05.2022, із змісту якого встановлено, що кров ОСОБА_4 відноситься до групи АВ (Т.2 а.с.125-127).

Висновком експерта №429/2022-ім. від 03.05.2022, із змісту якого встановлено, що кров ОСОБА_9 відноситься до групи АВ (Т.2 а.с.125-131).

8.30. Висновком експерта №433/2022-ім від 03.05.2022, із змісту якого встановлено, що кров ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО.

Кров від трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО.

В слідах на двох марлевих тампонах зі змивами з правої та лівої долонь громадянина ОСОБА_4 (об?єкти №1,2) виявлено кров людини та групи АВ, що може походити від будь-якої особи з групою крові АВ за ізосерологічною системою АВ0, як від ОСОБА_4 , так і від трупа ОСОБА_9 (Т.2 а.с.133-136).

8.31. Висновком експерта №435/2022-ім від 03.05.2022, із змісту якого встановлено, що кров від трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. Кров гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО.

У слідах на наволочці з подушки із спальної кімнати №2 (об?єкти №1,2,3,4,5,6,7,8), вилученій 27.04.2022 року під час огляду місця події, а саме будинку по АДРЕСА_2 , виявлено кров людини групи АВ, яка може походити від будь-якої особи з такою ж груповою характеристикою крові за ізосерологічною системою в тому числі від потерпілого ОСОБА_9 та підозрюваного ОСОБА_4 (Т.2 а.с.133-141).

8.32. Висновком експерта №434/2022-ім від 03.05.2022, із змісту якого встановлено, що кров від трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. Кров гр-на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. У слідах на фрагменті бавовняної тканини із спальні кімнати №2 (об?єкт №1,2,3,4,5,6,7,8) - вилученого під час огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_2 - виявлена кров людини групи АВ за ізосерологічною системою АВО, що може походити від будь-якої особи з групою крові АВ за ізосерологічною системою АВО в тому числі як від трупа ОСОБА_9 так і від ОСОБА_4 (Т.2 а.с.143-146).

8.33. Висновком експерта №432/2022-ім від 03.05.2022, із змісту якого встановлено, що кров від трупа ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. Кров ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відноситься до групи АВ за ізосерологічною системою АВО. В слідах на светрі, вилученому у підозрюваного ОСОБА_4 (об?єкти №1,4) виявлено кров людини групи АВ за ізосерологічною системою АВО, що може походити від будь-якої особи з аналогічною групою крові за ізосерологічною системою АВО, в тому числі як від громадянина ОСОБА_4 , так і від трупа ОСОБА_9 .

???В слідах на светрі, вилученому у підозрюваного ОСОБА_4 (об?єкти №7,8) виявлено кров людини. Антигени А і В та ізогемаглютиніни анти-А і анти-В ізосерологічної системи АВО не виявлено, тому висловитися про групову приналежність виявленої крові неможливо. В слідах на светрі, вилученому у підозрюваного ОСОБА_4 крові не виявлено (Т.2 а.с.148-151).

8.34. Висновком судово-психіатричного експерта №172 від 14.06.2022, із змісту якого встановлено, що на даний час ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням, недоумством, тимчасовим або іншим хворобливим розладом психічної діяльності не страждає, може усвідомлювати свої дії та керувати ними.

У період інкримінованих йому дій, ОСОБА_4 психічним захворюванням, недоумством не страждав, не виявляв ознак будь-яких тимчасових чи інших хворобливих розладів психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Клінічних ознак наркоманії чи хронічного алкоголізму у ОСОБА_4 не виявлено, не потребує відповідного лікування. За своїм психічним станом ОСОБА_4 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (Т.2 а.с.152-154).

8.35. Матеріалами №431-569 ВП №1 Яворівського РВП у Львівській області по заяві ОСОБА_8 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_6 (Т.2 а.с.156-166).

8.36. Протоколом огляду предметів від 10.06.2022 (Т.2 а.с.190-191).

Щодо висновку про результати медичного огляду ОСОБА_4 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів.

8.37. В обвинувальному акті та в судовому засіданні сторона обвинувачення вказала, що обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення ОСОБА_4 злочину у стані алкогольного сп`яніння.

До матеріалі справи стороною обвинувачення долучений висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_4 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, Вказаний висновок виданий лікарем Яворівської ЦРЛ ОСОБА_23 від 27.04.2022 о 03.00 год., із змісту кого встановлено, що ОСОБА_4 перебуває в стані алкогольного сп`яніння, вказано, що він оглянутий лікарем ОСОБА_23 (Т.1 а.с.226). Крім того, прокурор вказала, що перебування ОСОБА_4 підтверджується поясненнями свідків, які вказали, що чули запах алкоголю від обвинуваченого.

В судовому засіданні ОСОБА_4 зазначив, що на момент події, яка була 26.04.2022 близько 22.00 год. не був в стані алкогольного сп`яніння. Того дня він зранку пішов з дому, і зранку приблизно о 10.00 год. вживав слабоалкогольний напій, який міг мати запах. Після події, слідчі доставили йогоЯворівської ЦРЛ 27.04.2022 вночі, де був присутній лікар ОСОБА_10 , який не задавав йому жодних питань, не брав ніяких аналізів, на прилад «Драгер» він не дув, крові для аналізу в нього також не брати, хоча він наполягав, щоб взяли у нього кров. Лікар лише понюхав його, візуально оглянув і написав висновок, що він перебуває стані алкогольного сп`яніння, процедура тривала близько 5 хв. Щодо пояснень свідків, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, вказав, що їхні пояснення базуються на припущеннях, запах не свідчить про його перебування в стані алкогольного сп`яніння. Повністю заперечив факт перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заявив про недопустимість доказу - висновку лікаря, який наданий прокурором на підтвердження вчинення обвинуваченим даного кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння. Вказав, що не було проведено належного огляду обвинуваченого, процедура тривала 5 хв., всупереч вимогам Інструкції лікар не застосував методу продуву спеціального технічного засобу алкотестеру Драгер для виявлення стану алкогольного сп?яніння ОСОБА_4 . Крім того, лікарем не відбиралися зразки біологічного середовища ОСОБА_4 для проведення лабораторного дослідження на стан алкогольного сп?яніння, а саме: крові, сечі, слини, чи інші зразків біологічного середовища. Зазначив, що вказані обставин свідчать про порушення обов`язкових вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС та МОЗ України, яка застосовується і в даній справі. При цьому, лікар, який видавав висновок не є наркологом. Крім того, лікар в судове засідання не з`явився, пояснень не надав. Тому висновок лікаря про перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп`яніння є неналежним та недопустимим доказом у справі та не може бути прийнятий судом до уваги.

Оцінюючи наданий стороною обвинувачення висновок, який, на переконання сторони обвинувачення, вказує на стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого, суд враховує наступне.

01.03.2023 суд скерував на адресу КНП Яворівської центрального районної лікарні повідомлення про виклик лікаря ОСОБА_23 в судове засідання на 20.03.2023 (Т.2 а.с.11).

04.04.2023 на адресу суду надійшла відповідь т.в.о. директора КНП Яворівської центрального районної лікарні ОСОБА_24 , в якій зазначено, що згідно наказу №84-к від 23.03.22 року ОСОБА_23 був прийнятий на посаду лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії КНП ЯМР ЛО «ЯДРА». Згідно наказу №272-к від 01.08.22 року ОСОБА_23 був звільнений з посади лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії КНП ЯМР ЛО «ЯЦРЛ» за згодою сторін. Зазначено, що ОСОБА_23 не є працівником КНП ЯМР ЛО «ЯДРЛ» на час здійснення судового виклику, то у адміністрації підприємства відсутні будь-які правові підстави для забезпечення прибуття ОСОБА_23 в судове засідання, яке відбудеться на 11 год. 15 хв. 20 березня 2023 року (Т.2 а.с.41).

Ухвалою суду від 19.06.2023 суд постановив задовольнити клопотання захисника обвинуваченого, який підтвердив наявність труднощів для отримання інформації самостійно, витребувати з КНП Яворівської міської ради Львівської області Яворівської центральної районної лікарні інформацію про те:

- Чи проводився у КНП Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» 27.04.2022 медичний огляд ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на стан алкогольного сп?яніння методом продуву спеціального технічного засобу Алкотестер (Драггер);

???- Чи відбиралися у КНП Яворівської міської ради Львівської області «Яворівська центральна районна лікарня» 27.04.2022 зразки біологічного середовища ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення лабораторного дослідження на стан алкогольного сп?яніння, а саме: крові, сечі, слини, інших зразків біологічного середовища;

- Якщо вищевказані медичні огляди та дослідження проводилися, то які були встановлені результати;

- Надати сертифікати якості на алкотестер (Драггер).

18.07.2023 на адресу суду надійшла відповідь т.в.о. директора КНП Яворівської центрального районної лікарні ОСОБА_25 , в якій зазначено, що огляд ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проводився 27 квітня 2022 року у КНП ЦМР ЛО «ЯЦРЛ» лікарем ОСОБА_23 на вимогу старшого слідчого СВ Яворівського РВІ ГУНП у Львівській області ОСОБА_18 зазначеною вимогою ставилися запитання, які лікар мав встановити під час огляду ОСОБА_4 , а саме: чи перебуває у стані алкогольного сп?яніння, якщо перебуває, то яка ступень сп?яніння, які тілесні ушкодження наявні на тілі; встановити можливість утримання в умовах ІТТ. У відповіді на витребувану інформацію також вказано:

- огляд ОСОБА_4 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння проводився лікарем без застосування газоаналізатору «Драгер», у зв?язку з відсутністю приладу у лікаря на час огляду на підставі даних зовнішнього огляду та пояснень особи, яка оглядалася;

- на підставі огляду ОСОБА_4 (запах алкоголю) та його пояснень (вживав алкоголь 8 годин тому у кількості 250-750 мл), лікарем зроблений висновок про знаходження ОСОБА_4 у стані алкогольного сп?яніння на час огляду;

??- зразки біологічного середовища (крові, сечі, слини, інші) у ОСОБА_4 не відбиралися, так як таке питання слідчим не ставилося;

- тілесних ушкоджень не мав.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши зазначений доказ, оцінивши його згідно досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження та за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Як визначив Європейський суд з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04), суд при оцінені доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумними сумнівом» і «така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Органи державної влади та їх посадові особи, у тому числі і ті, що здійснюють досудове розслідування, згідно ч.2 ст.19 Конституції України, зобов`язані діяти лише в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Відповідно до ч.3 ст. 62 Конституції України, рішення Конституційного Суду України №12-рп/2011 від 20.10.2011 року, п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів.

Згідно із вимогами ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. Згідно із ч.2, 3 даної статті, у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими. Крім того, ч.1 ст.87 КПК України закріплює, що недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Категорія «очевидна недопустимість доказів» є оціночною. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у інформаційному листі № 223-1446/0/4-12 від 05.10.2012 «Про деякі питання порядку здійснення судового розгляду в судовому провадженні у першій інстанції відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» зазначає, що застосоване законодавцем при наданні визначення поняття "докази" формулювання "фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку" та положення ч.3 ст.17 КПК про те, що обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, свідчать, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч.2 ст.89 КПК тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення (п. 8).

Європейський суд з прав людини, ухвалюючи рішення у справах «Шенк проти Швейцарії» від 12.07.1988, «Тейксейра де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, «Яллог проти Німеччини» від 11.07.2006, «Шабельник проти України» від 19.02.2009, зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази, а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя, на недоторканість житла тощо.

З рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011 від 20.10.2011, слідує, що визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі (абз.4 п.3.2).

Згідно ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. В статті 85 КПК України закріплено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

В даній справі судом встановлено, що згідно відповіді на витребувану інформацію з КНП Яворівської центрального районної лікарні встановлено, що огляд ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проводився 27 квітня 2022 року у КНИ ЯМР ЛО «ЯЦРЛ» лікарем ОСОБА_23 на вимогу старшого слідчого, зазначеною вимогою ставилися запитання, які лікар мав встановити під час огляду ОСОБА_4 , зокрема чи перебуває у стані алкогольного сп?яніння, якщо перебуває, то яка ступень сп?яніння. Вказано, що огляд ОСОБА_4 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння проводився лікарем без застосування газоаналізатору «Драгер», у зв?язку з відсутністю приладу у лікаря на час огляду на підставі даних зовнішнього огляду та пояснень особи, яка оглядалася. На підставі візуального огляду ОСОБА_4 та його пояснень лікар зробив висновок про перебування ОСОБА_4 у стані алкогольного сп?яніння на час огляду. Встановлено, що зразки біологічного середовища (крові, сечі, слини, інші) у ОСОБА_4 не відбиралися, так як таке питання слідчим не ставилося.

Крім того, 01.03.2023 суд скерував на адресу КНП Яворівської центрального районної лікарні повідомлення про виклик лікаря ОСОБА_23 в судове засідання на 20.03.2023 (Т.2 а.с.11), 04.04.2023 на адресу суду надійшла відповідь директора лікарні, що згідно наказу №84-к від 23.03.22 ОСОБА_23 був прийнятий на посаду лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії, а згідно наказу №272-к від 01.08.22 ОСОБА_23 був звільнений з посади лікаря-анестезіолога відділення анестезіології та інтенсивної терапії за згодою сторін, ОСОБА_23 не є працівником КНП ЯМР ЛО «ЯДРЛ» на час здійснення судового виклику, у адміністрації підприємства відсутні будь-які правові підстави для забезпечення прибуття ОСОБА_23 в судове засідання.

Так, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом МВС України, МОЗ України від 09 листопада 2015 року №1452/735, (далі - Інструкція) визначено процедуру проведення огляду водіїв транспортних засобів на стан сп`яніння в закладах охорони здоров`я та оформлення результатів такого огляду.

Процедура проведення медичного огляду на стан сп`яніння включає в себе 2 етапи:

1) клінічний огляд, який представляє собою огляд зовнішнього виду освідуваної особи, аналіз поведінки обстежуваної особи, визначення мовної здатності, вегетативно-судинної реакції, дихання, пульсу, артеріального тиску, реакції на світло, огляд зіниць очей, ністагм при погляді вбік, обстеження рухової сфери, міміки, ходи, точності рухів, тремтіння повік, язика, пальців рук;

2) огляд із застосуванням спеціальних науково-технічних засобів, які дозволяють визначити наявність алкоголю в біологічному середовищі освідуваної особи (за допомогою лабораторної діагностики). У разі проведення такого огляду, його результати мають переважаючий характер над клінічним оглядом.

Відповідно до п. 9 розділу ІІІ інструкції, використання в закладах охорони здоров`я для проведення лабораторних досліджень вимірювальної техніки та обладнання, дозволених МОЗ, підтверджується сертифікатом відповідності та свідоцтвом про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.

Із системного аналізу пунктів 3, 8, 15, 16 розділу ІІІ вказаної інструкції вбачається, що, огляд у закладах охорони здоров`я щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем. Після цього проводиться лабораторне дослідження (за допомогою приладів) метою якого є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння. Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, видається на підставі акту медичного огляду у якому, серед іншого, зазначаються ознаки сп`яніння особи, що безпосередньо виявлені та встановлені лікарем. За результатами огляду на стан сп`яніння та лабораторними дослідженнями встановлюється діагноз, який також вноситься до акту медичного огляду.

Тобто огляд особи щодо виявлення стану сп`яніння проводиться лікарем закладу охорони здоров`я. Прилад фіксує показники щодо ступеню стану сп`яніння, а лікар під час огляду особи виявляє та фіксує ознаки сп`яніння.

Згідно п.22 розділу ІІІ Інструкції, висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.

Згідно із ст.9 Конституції України, а також ст. 17 Закону України «Про міжнародні договори» від 22.12.1993р., міжнародні договори, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою України, є часткою національного законодавства України. Також передбачається, що якщо міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, які передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору України. Тобто в такому випадку міжнародно-правові норми мають пріоритетне значення.

17.07.1997р. Україна ратифікувала Європейську Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод», а також Протоколи 1, 2, 4, 6, 7, 11, які є невід`ємною частиною Конвенції, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського Суду з прав людини по всім питанням, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Згідно із ч.1 ст.6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наведена обставина зазначена у Рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.2008 в справі «Хужин та інші проти Росії», де Європейський суд з прав людини «нагадує, що положення §2 статті 6 Конвенції спрямоване на те, щоби убезпечити обвинувачену особу від порушень її права на справедливий процес упередженими твердженнями, що тісно пов`язані з розглядом її справи в суді. Презумпція невинуватості, закріплена в §2 статті 6, є одним із елементів справедливого судового розгляду, про який зазначається у §1 статті 6 Конвенції (AllenetdeRibemontv. France, §35). Цей принцип забороняє формування передчасної позиції суду, в якій би відображалася думка про те, що особа, обвинувачена у вчиненні злочину, є винуватою ще до того, коли її вина була доведена відповідно до закону (Minelliv. Switzerland). Суд чітко дотримується тієї позиції, що презумпція невинуватості порушується у випадку, коли судове рішення або твердження посадової особи стосовно обвинуваченого відображає думку про те, що вона є винуватою, тоді як її вина не була попередньо доведена відповідно до закону.

Статтею 94 КПК України на суд покладено обов`язок оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вказане суд здійснює за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом.

Отримання стороною обвинувачення доказу з недотриманням встановленого КПК України порядку є порушенням таких загальних засад кримінального провадження як законність, забезпечення доведеності вини (ст.ст.9, 17 КПК України) й істотно обмежує фундаментальне право обвинуваченого на захист.

З урахуванням вищенаведених та встановлених судом обставин, суд вбачає недопустимість висновку про результати медичного огляду ОСОБА_4 з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, який проводився лікарем лише візуально, без застосуванням спеціальних науково-технічних засобів, які дозволяють визначити наявність алкоголю в біологічному середовищі освідуваної особи (за допомогою лабораторної діагностики), оскільки процедура проведення медичного огляду була здійснена із порушенням вимог Інструкції №1452/735, а дані висновку вважаються недійсними.

Тому, суд приходить до висновку, що вказаний висновок в розумінні ст.86 КПК України є недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України.

Щодо пояснень свідків, які вказали, що чули запах від обвинуваченого, то їхні пояснення базуються на припущеннях, наявність запаху особи, само по собі, не свідчить про факт його перебування в стані алкогольного сп`яніння.

Інших доказів на підтвердження протилежного стороною обвинувачення суду не надано.

Суд, оцінивши наданий стороною обвинувачення доказ на підтвердження стану алкогольного сп`яніння у обвинуваченого на момент вчинення злочину, врахувавши ті порушення, які були допущені при його отриманні, дійшов висновку про те, що такий доказ отриманий із істотним порушенням встановленого кримінальним процесуальним законом порядку. Відтак є неналежним та таким, що не може братися судом до уваги при доведеності вчинення обвинуваченим ОСОБА_4 злочину за наявності обтяжуючої обставини.

Тому, із пред`явленого ОСОБА_4 органом досудового розслідування обвинувачення за ч.2 ст.121 КК України, на переконання суду, слід виключити обставину, яка обтяжує покарання, а саме: вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, оскільки така не знайшла свого підтвердження в суді, ґрунтувалась на доказах, визнаними судом недопустимими.

ІV. Оцінка Суду

9. Дослідивши надані сторонами кримінального провадження докази, та, даючи їм належну правову оцінку, суд приходить до наступного висновку.

10. Згідно ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

11.Частиною першою статті 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

12. В силу вимог ст.ст. 370, 373 КПК України суд обґрунтовує вирок лише на доказах, які були розглянуті у судовому засіданні і обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

13. Судом в межах повноважень, визначених ч. 3 ст. 26 КПК України та відповідно до ч. 6 ст.22 КПК України були створені всі необхідні умови та вжиті всі можливі заходи для реалізації стороною захисту її процесуальних прав, в тому числі права відстоювати свою правову позицію та надавати докази на її обґрунтування, а також для повного та об'єктивного з'ясування обставин на підставі наданих сторонами доказів.

14. Згідно ст. 23 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

15. Так, кимінальна відповідальність за ч. 2 ст. 121 КК України настає внаслідок заподіяння особі умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілого. З об`єктивної сторони цей злочин характеризується суспільно небезпечним, протиправним діянням та суспільно небезпечними наслідками, що настали для здоров`я потерпілого у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень, а також смерті. До того ж тяжкі тілесні ушкодження і смерть потерпілого перебувають у причинному зв`язку між собою та із вчиненим суспільно небезпечним діянням. Суб`єктивна сторона цього злочину характеризується двома формами вини - умислом (прямим/непрямим) щодо суспільно небезпечного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження і необережністю (злочинною самовпевненістю чи злочинною недбалістю) щодо настання смерті потерпілого (похідні наслідки). При цьому винний усвідомлює можливість настання похідного наслідку в результаті настання первинного. Для застосування ч. 2 ст. 121 КК України обов`язковою і необхідною умовою є встановлення необхідного причинного зв`язку між тяжкими тілесними ушкодженнями і смертю, що настала. Частина 2 статті 121 КК України може бути застосована і в тому разі, коли смертельний наслідок, який перебував у причинному зв`язку з умисним тілесним ушкодженням, не був усунений лікарським втручанням, хоча й міг бути ним усунений, зокрема через несвоєчасне надання медичної допомоги, відсутність необхідних препаратів чи обладнання, лікарську помилку тощо.

16. Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, Суд приходить до переконання, що вони перебувають в об`єктивному взаємозв`язку, нічим не спростовані, передбачені як джерела доказування КПК України та зібрані у відповідності з чинним кримінально-процесуальним законодавством. Суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого доведена повністю, доведеним повністю є факт вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та винуватість ОСОБА_4 у його вчиненні, що не викликає у суду сумнівів. Будь-яких належних та допустимих доказів стороною захисту на спростування доказів обвинувачення ОСОБА_4 під час судового розгляду суду не надано.

17. Судовий розгляд провадження проводився відносно обвинуваченого ОСОБА_4 в межах пред`явленого йому обвинувачення.

18. Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено.

19. Суд, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оцінені Судом відповідно до статті 94 КПК, приходить до переконання, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані як умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

20. Вина ОСОБА_4 у скоєному доведена у повному обсязі поза розумним сумнівом.

V. Призначення покарання

21. При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , Суд, у відповідності до вимог ст.65 КК України, враховує обставини справи, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

22. Відповідно до роз`яснень п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року із змінами та доповненнями «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали) тощо.

23. Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових злочинів. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч.1 ст.1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання злочинам.

24. Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

25. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», п 20: При призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.

26. Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , Суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, бере до уваги санкцію ч. 2 ст. 121 КК України та відповідно до статті 65 КК враховує:

26.1. класифікацію кримінального правопорушення, яке згідно із статтею 12 КК України відноситься до тяжкого злочину;

26.2. наслідки та обставини вчиненого кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів протиправної діяльності) кількість ударів, завдана ними шкода;

26.3. поведінка обвинуваченого після вчиненого злочину, який не покинув місце події, надав пояснення працівникам поліції, які прибули, про обставини вчиненого кримінального правопорушення;

26.4. відношення винного до вчиненого діяння висловлене в суді, який зазначив, що щиро розкаюється у вчиненому, відчуває провину за свої дії та їх наслідки, критично оцінив свої дії і вказав, що готовий нести відповідальність згідно закону та готовий до призначеного судом покарання;

26.5. враховується вік обвинуваченого, його матеріальний та сімейний стан, має на утриманні неповнолітню дитину;

26.6. обвинувачений кримінальне правопорушення вчинив вперше, судимостей не має згідно ст. 89 КК України;

26.7. стан здоров`я ОСОБА_4 , який на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває;

26.8. наявність постійного місця проживання, за місцем проживання характеризується нейтрально;

26.9. суд враховує також, що обвинувачений під час розгляду справи неодноразово заявляв про намір звернутися до прокурора із клопотанням про зміну запобіжного заходу, оскільки виявив бажання мобілізуватися військовослужбовцем до Збройних Сил України. Зазначав, що його захисник та він зверталися до командирів військових частини із наданням усіх необхідних документів, проте не отримав позитивної відповіді.

26.10. відсутність обставини, які обтяжують покарання.

27. Прокурор в судовому засіданні просила призначати покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 8 років.

28. ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні просили призначитипокарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

29. Суд враховує думку потерпілої, яка в судовому засіданні вказала, що обвинувачений є її сином, немає до нього претензій ні матеріального, ні морального характеру, просила про призначення ОСОБА_4 мінімального покарання, передбаченого санкцією статті ч. 2 ст. 121 КК України.

30. Суд також враховує, що у кримінальних провадженнях № 205/7091/16-к у постанові від 17 жовтня 2019 року, № 206/5073/15-к у постанові від 12 вересня 2018 року, Верховний Суд наголосив, що поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання.

31. З огляду на викладене, та, враховуючи думку учасників кримінального провадження, керуючись принципом законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку та погоджується з думкою сторін кримінального провадження, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе в умовах ізоляції його від суспільства.

32. Необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а водночас запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами, буде покарання в межах санкції інкримінованої йому статті КК України у виді позбавлення волі на строк 7 років.

33. Суд дійшов переконання, що таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

VІ. Інші рішення, щодо питань, які вирішуються Судом при ухваленні вироку

Вирішення питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

34. Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

35. Ухвалами слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 28.04.2023 накладено арешт на речові докази у даному кримінальному провадженні, Суд приходить до висновку про необхідність скасування арешту з вищезазначеного майна, оскільки на даний час обставини, які були підставою накладення арешту на вказане майно відсутні.

Вирішення питання долі речових доказів.

36. Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, під час ухвалення судового рішення суд повинен вирішити питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів.

37. Питання про долю речових доказів вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

38. Процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

39. Цивільний позов у справі відсутній.

40. Запобіжний захід - тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

Керуючись статтями 368, 370-371, 373,374, 376 Кримінального процесуального кодексу України, Суд,

У Х В А Л И В :

1. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 121 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

2. Запобіжний захід - тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до вступу вироку в законну силу залишити без змін.

3. Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 27 квітня 2022 року.

4. Цивільний позов під час досудового розслідування та судового розгляду не пред`явлений.

5. Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

6. Заходи забезпечення у виді арешту, накладені на підставі ухвал слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 28.04.2022 - скасувати.

7. Речові докази: фрагмент тканини із речовиною бурого кольору із спальної кімнати №2, наволочка із подушки із речовиною бурого кольору із спальної кімнати №2, змив речовини бурого кольору з підлоги кімнати №2, змив речовини бурого кольору з стіни кімнати №2, светр темно-зеленого кольору із білими полосами із слідами речовини бурого кольору в ділянці правого рукава біля кисті, зразки крові ОСОБА_4 , зразки змивів з рук ОСОБА_4 , зразки крові трупа ОСОБА_4 , які зберігаються у камері зберігання речових доказів у Яворівському РВП ГУНІ у Львівській області, що в м. Яворів вул. Івана Франка, 16 Львівської області - знищити.

8. На вирок може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

9. Вирок, якщо інше не передбачено Кримінальним процесуальним кодексом України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

10. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

11.Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду виготовлений та підписаний суддею в нарадчій кімнаті, проголошений учасникам справи 16.02.2024.

Суддя ОСОБА_1