Провадження № 1-кс/947/5185/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2024 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001420 від 06.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001420 від 06.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У клопотанні прокурор, з метою забезпечення збереження речових доказів, просить накласти арешт на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучене 11.04.2024 в ході санкціонованого обшуку в буд. АДРЕСА_1 , а саме на: 2 карткотримачі за номерами мобільних телефонів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та сім-карту, на якій зазначено номер НОМЕР_3 .

Прокурор ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання за його відсутності.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001420 від 06.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за фактом незаконного переправлення осіб через державний кордон України, організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями або сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів або усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб та вчинені з корисливих мотивів.

Відповідно до матеріалів досудового розслідування, до СУ ГУНП надійшли матеріали 26 прикордонного загону щодо діяльності на території м. Одеси групи осіб, яка займається організацією незаконного перетину державного кордону України за грошову винагороду у розмірі від 4000 до 8000 доларів США, шляхом виготовлення відповідних документів.

За результатами проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій установлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення може бути причетний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового розслідування, у період часу з 07.24 год. до 08.33 год. 11.04.2024 проведено санкціонований обшук за місцем мешкання ОСОБА_4 , а саме в буд. АДРЕСА_1 , де було виявлено та вилучено: 2 карткотримачі за номерами мобільних телефонів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та сім-карта, на якій зазначено номер НОМЕР_3 .

11.04.2024 слідчим у даному кримінальному провадженні прийнято процесуальне рішення та в порядку ст. 110 КПК України винесено постанову про визнання вилученого майна речовим доказом.

У відповідності до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Статтею 132 КПК України встановлені загальні правила застосування заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до положень ст.170 КПК України майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину може бути арештоване на підставі рішення слідчого судді. Арешт майна може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться чи зберігаються в банках або інших фінансових установах. Арешт майна може бути застосований з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

При вирішенні клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя враховує, що закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження, досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

В даному випадку слідчий суддя вважає, що наразі існує необхідність в дослідженні вилучених сім карток, оскільки зафіксована на них інформація може бути використана як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином в ході розгляду клопотання знайшли своє підтвердження доводи прокурора про те, що ОСОБА_4 , не надав свій мобільний телефон, але є докази його постійного спілкування із заявниками та іншими особами причетними до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, номери мобільних телефонів зазначених на карткотримачах та сім-картка може бути підтвердженням їхнього використання для незаконної діяльності ОСОБА_4 , а саме обговорення виготовлення військово-облікових документів, що звільняють від військової служби, а також інші обставини вчинення кримінального правопорушення.

За викладених обставин та відповідних норм кримінального процесуального законодавства, слідчий суддя приходить до переконання, що матеріалами клопотання обґрунтовано та в судовому засіданні встановлено необхідність застосування на даній стадії досудового розслідування, такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, тимчасово вилученого під час проведення обшуку, з метою уникнення можливості його відчуження, забезпечення збереження речових доказів, які можливо були засобами вчинення злочинів, та відповідно залишили на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку, що у випадку його незастосування, це може призвести до наслідків, які можуть перешкоджати досудовому розслідуванню, а тому це є необхідною умовою досягнення дієвості даного кримінального провадження.

Вирішуючи питання про накладення арешту, слідчий суддя враховує й те, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту.

Критерії розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження є оціночними поняттями. Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що будь-яке втручання у право особи з боку держави має забезпечувати «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

На переконання слідчого судді, загальні інтереси суспільства у вигляді досягнення завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України (зокрема, захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування тощо), виправдовують ступінь втручання у право власності особи, яке пов`язане з накладенням арешту на належне їй майно.

Відповідно до пункту 18 частини першої статті 3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні,

Мета судового контролю полягає в тому, щоб досудове розслідування в кримінальних провадженнях проводилось із дотриманням принципу верховенства права.

У порядку встановленому КПК, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення даного клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001420 від 06.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - задовольнити.

Накласти арешт із забороною користування, володіння та розпорядження на майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке вилучене 11.04.2024 в ході санкціонованого обшуку в буд. АДРЕСА_1 , а саме на:

- 2 карткотримачі за номерами мобільних телефонів НОМЕР_1 , НОМЕР_2 та сім-карту, на якій зазначено номер НОМЕР_3 .

Виконання ухвали покласти на прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1