ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/165/24 Доповідач - ОСОБА_1
Справа № 953/6950/23 Слідчий суддя - ОСОБА_2
Категорія: у порядку КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 січня 2024 року про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 000000179 від 15 лютого 2023 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 114-1, частиною 2 статті 28, частиною 3 статті 332 КК України,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08.01.2024 задоволено клопотання слідчого.

Продовжено підозрюваній ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою в Державній установу «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 40 днів - до 16.02.2024 включно, без визначення застави.

Не погодившись з вказаною ухвалою, захисник підозрюваної ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яку в подальшому доповнив, де просить ухвалу слідчого судді від 08.02.2024 скасувати та визначити підозрюваній міру запобіжного заходу, не пов`язану з триманням під вартою. У разі продовження підозрюваній міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, визначити розмір застави в межах, визначених пунктом 2 частини 5 статті 182 КПК України, а саме від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник посилається на невідповідність оскаржуваної ухвали вимогам, встановленим статтею 370 КПК України та вважає, що ухвалу слідчим суддею постановлено на підставі неповно з`ясованих обставин провадження, а зроблені висновки не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що під час розгляду клопотання слідчого, стороною захисту надавались аргументи обставин недоведеності заявлених стороною обвинувачення ризиків, а також відсутність складів інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень. Крім того, захисником надавалися відомості які характеризують особу підозрюваної, які доводять її патріотичну налаштованість.

Захисник вважає, що слідчий суддя поверхнево розглянув клопотання слідчого, не надав жодної правової оцінки твердженням сторони обвинувачення та запереченням сторони захисту, взявши до уваги тяжкість покарання яке може загрожувати підозрюваній ОСОБА_6 .

Звертає увагу на те, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частиною 1 статті 177 КПК України та вважає, що до підозрюваної ОСОБА_6 можливо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, також можливо застосувати до неї заставу, з огляду на недоведеність стороною обвинувачення факту існування ризиків, з врахуванням особи - підозрюваної та її індивідуальних особливостей.

Повідомлені належним чином про час та місце розгляду апеляційної скарги захисник підозрюваної та прокурор до суду апеляційної інстанції не прибули, подали заяви про розгляд апеляційної скарги без їх участі.

Відповідно вимог частини 4 статті 405 КПК України дані обставини не є перешкодою для апеляційного розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши представлені матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Частиною 6 статті 176 КПК України, передбачено, що під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно абзацу 8 частини 4 статті 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Продовжуючи підозрюваній ОСОБА_6 строк тримання під вартою, без визначення розміру застави, слідчий суддя виходив з тих обставин, що під час досудового слідства встановлено та підтверджено у судовому засіданні продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 177 КПК України, та оцінивши сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 тяжких кримінальних правопорушень у сфері злочинів проти основ національної безпеки України, вчинене в умовах воєнного стану, тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких підозрюється, дійшов висновку, що на час розгляду поданого клопотання, ризики не зменшилися та продовжують існувати. Слідчий суддя врахував обставини, які характеризують особу підозрюваної та дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваною процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 177 КПК України.

При цьому, з врахуванням вимог частини 4 статті 183 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування до підозрюваної альтернативного запобіжного заходу - застави.

З такими висновками слідчого судді щодо продовження строку тримання під вартою, без визначення розміру застави відносно підозрюваної ОСОБА_6 , суд апеляційної інстанції погоджується та вважає, що мотиви прийнятого слідчим суддею рішення викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам статті 196 КПК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених частиною 2 статті 28, частиною 1 статті 114-1, частиною 2 статті 28, частиною 3 статті 332 КК України, які відповідно до статті 12 КК України є тяжкими злочинами.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження та тих обставин, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб в період часу з травня по листопад 2023 року із корисливих мотивів, умисних протиправних дій, що виразились у перешкоджанні законній діяльності збройних сил України та інших військових формувань шляхом організації незаконного переправлення через державний кордон України осіб, які підлягають призову на військову службу під час проведення мобілізації в умовах дії воєнного стану та в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а також сприянні його вчинення шляхом надання засобів та вказівок, на думку суду апеляційної інстанції у цьому кримінальному провадженні існує беззаперечно суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому, належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_6 може вдатися до дій, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 177 КПК України, що в свою чергу, призведе до порушення розумних строків судового розгляду.

Суд апеляційної інстанції, оцінюючи сукупність встановлених обставин, погоджується з висновком слідчого судді, що застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу є недоцільним та вважає, що порядок розгляду слідчим суддею клопотання про продовження запобіжного заходу підозрюваній ОСОБА_6 відповідає вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

На переконання суду апеляційної інстанції слідчим суддею враховані положення статей 176, 177, 178, 183 КПК України, дані про особу, перевірені додані слідчим до клопотання матеріали про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою.

Дослідивши матеріали провадження, судом апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий навів об`єктивні обставини, що заважають завершенню досудового розслідування, а саме:

- є необхідність завершення огляду вилученого майна та вирішення питання про проведення відповідних судових експертиз;

- необхідність отримання висновку експерта за результатом проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи;

- необхідність проведення огляду отриманих матеріалів за результатом проведення судової комп`ютерно-технічної експертизи;

- необхідність отримання відповіді на запит із ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо перебування визначених осіб на військовому обліку;

- необхідність отримання відповіді на запит із ДПСУ щодо перетину державного кордону України визначеними особами;

- необхідність розсекречення процесуальних документів, що стали підставою проведення негласних слідчих (розшукових) дій у даному кримінальному провадженні;

- необхідність проведення інших слідчих (розшукових) та процесуальних дій, направлених на встановлення обставин, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні;

- необхідність виконання процесуальних дій, направлених на завершення досудового розслідування та ознайомлення сторони захисту із матеріалами кримінального провадження в порядку, визначеному статтею 290 КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що завершити досудове розслідування до строку дії запобіжного заходу ОСОБА_6 , який закінчується 17.01.2024 є неможливим, оскільки у кримінальному провадженні необхідно виконати низку процесуальних дій, без яких неможливо завершити повне, всебічне та об`єктивне досудове розслідування.

Доводи, на які посилається в апеляційній скарзі захисник підозрюваної стосовно недоведеності ризиків, заявлених у клопотанні слідчого, спростовуються матеріалами провадження, що свідчить про прийняття слідчим суддею обґрунтованого рішення, та з цього приводу апеляційний суд зазначає наступне.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58).

Надаючи оцінку можливості переховуватися підозрюваним від суду, або вчинити інше кримінальне правопорушення, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

На думку суду апеляційної інстанції, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Належить також врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрювана може переховуватись від правоохоронних органів та суду, здійснити незаконний вплив на свідків, враховуючи встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про наявність у підозрюваної ОСОБА_6 обставин, які позитивно її характеризують та міцні соціальні зав`язки, суд апеляційної інстанції приймає їх до уваги, проте зазначені обставини не зменшують існування ризиків, оскільки ці обставини існували і на час вчинення кримінальних правопорушень у яких вона підозрюється, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють вчинення дій підозрюваною, пов`язаних з вищенаведеними ризиками при обранні нею певної моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчиненню дій, передбачених пунктами 1, 2, 3 частиною 1 статті 177 КК України.

Вимога апеляційної скарги щодо застосування до підозрюваної запобіжного заходу непов`язаного з триманням під вартою, не ґрунтується на вимогах кримінального-процесуального законодавства, оскільки відповідно до частини 8 статті 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Таким запобіжним заходом, є тримання під вартою.

З огляду на викладене, на переконання суду апеляційної інстанції, саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваної, є виправданим та відповідає виключності запобіжного заходу, задля досягнення завдань кримінального провадження та вважає, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може бути достатнім для запобігання ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини 1 статті 177 КПК України, а тому підстав для застосування до ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу - застави, не вбачає.

У зв`язку із наведеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо відсутності підстав для скасування ухвали слідчого судді, оскільки порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та вмотивоване рішення, колегією суддів не встановлено, а наведені в апеляційній скарзі доводи захисника не є достатніми для її скасування.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 08 січня 2024 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України.

Головуючий -

Судді: