Справа № 454/4879/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/90/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в режимі відеоеконференції апеляційну скаргу законного представника ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 8 січня 2024 року про відмову у відкритті провадження за скаргою законного представника потерпілої - ОСОБА_6 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

апелянта ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

вищевказаною ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою законного представника потерпілої - ОСОБА_6 в порядку ст. 303 КПК України на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, законний представник ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 8 січня 2024 року скасувати; постановити нову ухвалу про задоволення її скарги слідчому судді та, постановляючи ухвалу за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді про обрання заходу у виді тримання під вартою, апеляційним судом вирішити питання щодо запобіжного заходу в порядку, визначеному главою 18 розділу ІІ цього Кодексу.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт покликається на те, що 12 грудня 2023 року нею старшому слідчому слідчого відділу ВП №2 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 було подано клопотання про застосування запобіжного заходу триманні під вартою, зміну кваліфікації кримінального правопорушення від 12 грудня 2023 року. 21 грудня 2023 року у відділенні поштового зв`язку вона отримала постанову старшого слідчого ОСОБА_10 від 13 грудня 2023 року про відмову у задоволенні клопотання у кримінальному провадженні №0000411 від 24 квітня 2016 року. Вказану постанову вважає незаконною, оскільки слідчим неправильно викладено обставини двох кримінальних правопорушень.

Апелянт зазначає, що 31 грудня 2023 року нею було направлено до слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області скаргу на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання, оскільки громадянином ОСОБА_11 вчинено два кримінальні правопорушення стосовно ОСОБА_7 .

Звертає увагу, що вона подавала заяву про відвід слідчому судді ОСОБА_1 , оскільки така раніше розглядала її скаргу на постанову слідчого ВП №2 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області.

Вказує, що 15 січня 2024 року на поштовому відділенні отримала копію ухвали слідчого судді про відмову у відкритті провадження за її скаргою, вважає, що ця ухвала є незаконною. На переконання апелянта, слідчий суддя була зобов`язана постановити ухвалу про залишення без руху цієї скарги і роз`яснити їй про необхідність уточнення підстав для вказаної скарги слідчому судді, а саме: з підстав п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України. Втім, слідчий суддя істотно порушила вимоги кримінального процесуального закону, адже перелік бездіяльності слідчого щодо «нездійснення інших процесуальних дій», вказаний у п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, не є вичерпним.

Заслухавши доповідача, позицію ОСОБА_6 , яка підтримала подану апеляційну скаргу, прокурора ОСОБА_8 , який просив відмовити у задоволенні апеляційних вимог, вивчивши матеріали судової справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 1 КПК України передбачає, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з положеннями ст. 24 КПК України, які узгоджуються з приписами ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Як видно зі змісту мотивувальної частини ухвали слідчого судді, вона відповідає вимогам зазначених норм закону та слідчий суддя належним чином мотивувала своє рішення, при цьому апеляційний суд вважає за необхідне звернути увагу апелянта на таке.

Главою 26 КПК України передбачений інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності на стадії досудового розслідування, який служить вихідною гарантією захисту прав учасників кримінального провадження і є однією із засад кримінального провадження.

Вичерпний перелік рішень, дій та бездіяльності слідчого та/або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні до слідчого судді, наведений у п.п. 1-11 ч. 1 статті 303 КПК України. Зазначений перелік не підлягає розширеному тлумаченню, оскільки скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які не охоплюються вищенаведеною нормою, не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду на іншій стадії кримінального провадження - зокрема, під час підготовчого провадження згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Частиною 4 ст. 304 КПК України передбачено, що слідчий суддя вправі відмовити у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Повний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ст. 303 КПК України. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Процесуальна можливість потерпілого та його представника заявляти клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій виникає із приписів ч. 3 ст. 93, ч. 6 ст. 223 КПК України, а порядок розгляду таких клопотань закріплений у ст. 220 КПК України.

Згідно зі ст. 220 КПК України клопотання представника потерпілого про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй. В свою чергу, вимоги до змісту постанови, яка виноситься за результатами розгляду клопотання, визначені ч. 5 ст. 110 КПК України, в якій, зокрема, вказано, що в мотивувальній частині постанови повинні міститися відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Правова природа оскарження рішень слідчого, прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку вирішення клопотань про проведення слідчих (розшукових) дій, а й вмотивованості постановлених рішень, що може випливати із оцінки таких клопотань на предмет можливості і доцільності здійснення відповідних процесуальних дій.

Матеріалами провадження підтверджено, що у провадженні ВП №2 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000411 від 24 квітня 2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України.

Як встановлено слідчим суддею та перевірено апеляційним судом, законний представник ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 звернулася до слідчого у межах вказаного кримінального провадження з клопотанням про застосування до ОСОБА_11 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та зміни кваліфікації кримінального провадження.

Тобто предметом скарги є постанова старшого слідчого ВП №2 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 від 13 грудня 2023 року про відмову у задоволенні вищезазначеного клопотання (а.с. 6-7).

Під час апеляційного перегляду встановлено, що оскаржувана постанова не є рішенням слідчого про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій. Так, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

За таких обставин, вищезазначене клопотання законного представника потерпілої ОСОБА_6 не є клопотанням про проведення слідчих (розшукових) дій з точки зору кримінального процесуального закону, тому постанова старшого слідчого ВП №2 Червоноградського РВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_12 від 13 грудня 2023 року, за наслідком його розгляду, оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою і вмотивованою, та такою, що не підлягає скасуванню, тоді як апеляційна скарга законного представника потерпілої ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

ухвалу слідчого судді Сокальського районного суду Львівської області від 8 січня 2024 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою законного представника потерпілої - ОСОБА_6 в порядку ст. 303 КПК України на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання, - залишити без змін, апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4