Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

15 лютого 2024 року м. Рівне

Справа № 569/17969/23

Провадження № 11-сс/4815/61/24

Колегія суддів Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

підозрюваної ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за апеляційною скаргою прокурора Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2024 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту ОСОБА_5 , підозрюваній у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307, ч.1 ст.321 КК України, у кримінальному провадженні №0000008,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 , яке погоджене прокурором РІвненської окружної прокуратури ОСОБА_4 .

Застосовано щодо підозрюваної ОСОБА_5 , котра народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Рівне, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 60 днів, а саме до 24 березня 2024 року.

Покладено на підозрювану ОСОБА_5 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а саме: прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; не відлучатись із населеного пункту, в якому вона зареєстрована, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею, судом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали та покладених на підозрювану обов`язків встановлено до 01 вересня 202324 березня 2024 року.

Прокурор ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить вказану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

На обґрунтування цих вимог зазначив, що в ході досудового розслідування було задокументовано 2 епізоди незаконного збуту ОСОБА_5 наркотичних засобів та сильнодіючих лікарських засобів що вказує на системність дій підозрюваної по отриманню коштів від зайняття злочинною діяльністю. Вказав, що підозрювана офіційно не працевлаштована, не має на утриманні малолітніх дітей, тяжкими захворюваннями не страждає, а тому є підстави вважати, що вона отримувала кошти від зайняття злочинною діяльністю.

Прокурор зазначив, що ОСОБА_5 раніше притягувалась до кримінальної відповідальності за незаконне поводження з наркотичними засобами, однак належних висновків для себе не зробила та вчиняє нові кримінальні правопорушення, пов`язані зі збутом наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів.

Вважає, що судом не оцінено тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання її винною, а також, на його думку, ОСОБА_5 , перебуваючи під цілодобовим домашнім арештом, може продовжити займатись незаконним збутом наркотичних та сильнодіючих лікарських засобів, може ухилятися від досудового розслідування та суду. Окрім того, апелянт покликався на те, що підозрюваній відома особа, яка здійснювала оперативну закупку, а тому може чинити на неї тиск з метою зміни показань.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги, думку підозрювану ОСОБА_5 щодо безпідставності заявлених вимог та залишення ухвали без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить таких висновків.

Згідно приписів ч.1 ст.404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 2 ст.307, ч.1 ст.321 КК України, яку було оголошено 23 січня 2024 року.

Так, у рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини дав визначення «обґрунтованій підозрі», згідно з яким цей термін означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином. І вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Зібрані органами досудового розслідування докази на даному етапі досудового розслідування дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється в інкримінованих їй кримінальних правопорушеннях.

При цьому, колегія суддів не погоджується з висновком слідчого судді щодо відсутності достатніх обгрунтувань ризиків, заявлених стороною обвинувачення. Зокрема, ОСОБА_5 офіційно не працює, відсутні відомості щодо наявності у неї законного джерела отримання доходів, що, з врахуванням кількості епізодів злочинної діяльності, які інкримінуються ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні, свідчить про існування ризику вчинення нею іншого кримінального правопорушення, у тому числі, у сфері незаконного обігу наркотичних та психотропних речовин.

Доказів щодо наявності інших ризиків стороною обвинувачення надано не було.

Окрім того, прокурор ні під час розгляду клопотання слідчим суддею, ні під час апеляційного розгляду, не зміг довести, що домашній арешт з покладенням на підозрювану відповідних процесуальних обов`язків, не зможе забезпечити її належну процесуальну поведінку та запобігти встановленому ризику.

Так, згідно зі ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно дол прписів ч.ч.4, 5 ст.181 КПК, орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Колегія суддів зауважує, що відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» домашній арешт, з урахуванням його ступеня та інтенсивності, вважається позбавленням волі за змістом статті 5 Конвенції.

Отже наведене вище дозволяє зробити висновок про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_5 найбільш суворого виду запобіжного заходу, оскільки цілодобовий домашній арешт в умовах контролю з боку працівників правоохоронних органів, здатен запобігти встановленому ризику та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 25 січня 2024 року, якою обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту підозрюваній ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_4 без задоволення.

Ця ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3