Справа № 489/2591/22
Кримінальне провадження №1-кп/489/440/24
УХВАЛА

24 квітня 2024 р. м.Миколаїв

28.05.22 приблизно о 05 год. ОСОБА_1 перебував в стані неосудності біля будинку АДРЕСА_1 , де таємно шляхом вільного доступу викрав двоколісний трюковий самокат торгівельної марки Best Scooter S 00149 вартістю 850 грн., який належить ОСОБА_2 . Після чого місце події з викраденим залишив, чим було спричинене матеріальні збитки ОСОБА_2 в розмірі 850 грн.

02.12.2022 приблизно о 17:50 ОСОБА_1 перебуваючи в стані неосудності знаходився у приміщенні магазину ТОВ "Епіцентр-К" в м. Миколаєві, Херсонське шосе, 1, де в торгівельному залі помітив візок на якому знаходилась жіноча куртка, що належить потерпілій ОСОБА_3 , вартістю 484,33 грн. і таємно викрав цю куртку. Після чого залишив місце пригоди з викраденим, чим було заподіяно матеріальні збитки ОСОБА_3 на суму 484,33 грн.

Суд, вислухавши думку сторін, вважає, що ОСОБА_1 у стані неосудності скоїв два суспільно небезпечних діяння, які за об`єктом посягання та об`єктивною стороною підпадають під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Згідно ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

У відповідності до висновку ККС ВС у справі 716/1511/16-к від 19.01.2022:

Згідно вимог ст. 18, ст. 19 КК осудність є обов`язковою ознакою суб`єкта злочину, що характеризується таким психічним станом особи, при якому вона під час вчинення злочину здатна усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Натомість неосудною визнається така особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого КК, не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Поняття неосудності включає в себе співвідношення медичного (біологічного)і юридичного (психологічного) критеріїв. Медичний критерій полягає у наявності у особи психічного захворювання, що істотно впливає на свідомість і волю людини (хронічне психічне захворювання, тимчасовий розлад психічної діяльності, недоумство, інший хворобливий стан психіки). Юридичний - у нездатності особи під час вчинення суспільно небезпечного діяння усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. При цьому юридичний критерій виражається двома ознаками: 1) інтелектуальною особа не може усвідомлювати фактичну сторону своїх дій (бездіяльності) та/або не здатна усвідомлювати їх суспільно небезпечний характер; 2) вольовою особа не може керувати своїми діями (бездіяльністю) внаслідок руйнування психічною хворобою її вольової сфери.

Особу може бути визнано неосудною тільки тоді, коли встановлена одна з ознак критерію юридичного на підставі хоча б однієї з ознак критерію медичного.

Виходячи з положень статей 23, 24 КК України умисел є однією з форм вини, яка включає в себе інтелектуальну та вольову ознаки: усвідомлення характеру свого діяння, передбачення його наслідків та бажання чи свідоме допускання їх настання.

Усвідомлення означає розуміння не лише фактичних обставин вчиненого діяння, які стосуються об`єкта, предмета, об`єктивної сторони складу конкретного злочину, а і його негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки. Зокрема, при вчиненні замаху на вбивство винний не усвідомлює, що він порушує право на життя.

Передбачення є адекватним розумовим уявленням особи про неминучість чи можливість конкретних результатів своєї дії (бездіяльності). Бажання полягає у прагненні досягти чітко визначеної мети і спрямованості волі на її досягнення.

Таким чином, умисна форма вини передбачає правильне відображення у свідомості суб`єкта як фактичних, так і юридичних ознак злочину, обов`язковою передумовою чого є осудність.

Мотив злочину - це усвідомлене особою внутрішнє спонукання, яке викликає намір діяти певним чином. Мету становить конкретно сформульоване уявлення про бажаний наслідок свого діяння та спрямованість на його досягнення в обраний спосіб.

Мотивованість та цілеспрямованість є ознаками усвідомленої вольової діяльності людини. Прояв таких ознак є неможливим у разі порушень психічних функцій, за яких особа нездатна усвідомлювати характер і значення своїх діянь та керувати ними. Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 26 червня 2019 року в справі № 202/5997/17.

ККС ВС у постанові в справі 716/1511/16-к від 03.08.2023 висловився, що при наданні правової оцінки вчиненому діянню, суд повинен був виходити лише з обставин, що складають об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння, оскільки стан неосудності пов`язаний із відсутністю у особи інтелектуальної та вольової ознак, і з ним несумісні наявність у свідомості особи чітко сформованих мети й мотиву як ознак суб`єктивної сторони злочину, тому встановлення будь-якої форми вини (умислу чи необережності) у діях неосудної особи об`єктивно є неможливим, а юридичну оцінку суспільно небезпечного діяння в такому випадку слід надавати виходячи з фактичних обставин вчиненого та наслідків, що настали.

Тобто, суд виходить з того, що, кваліфікуючі ознаки в даному конкретному випадку (в умовах воєнного стану, повторно) не є складовою об`єктивної сторони суспільно небезпечного діяння, а характеризують лише суспільну небезпечність діяння: юридичний стан вчинення діяння (в умовах воєнного стану) та юридичний статус особи (повторність). І на це прямо вказує ч. 1 ст. 11 КК України яка злочином називає саме, по-перше, діяння, по-друге, суспільне небезпечне, тобто ці складові розмежовані законодавцем.

Відповідно до дослідженого судом висновків амбулаторних судових психіатричних експертиз 43 від 12.08.22, 16 від 15.01.23 року на час вчинення суспільно небезпечного діяння та на час проведення експертизи ОСОБА_1 страждає хронічним психічним захворюванням у виді параноїдної шизофренії, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Тобто, у ОСОБА_1 встановлено наявність як медичного критерію (хронічне психічне захворювання у виді параноїдної шизофренії), так і інтелектуальної й вольової ознак юридичного критерію (нездатність розуміти свої дії та керувати ними).

Дії ОСОБА_1 в клопотаннях описані всупереч змісту поняття неосудності. Суб`єктивний характер його дій (спрямованість, мета, умисел, мотив) зазначений безпідставно. Так само безпідставно в клопотанні кваліфіковані дії ОСОБА_1 у прив`язці до існуючого в державі воєнного стану, оскільки неосудна особа не усвідомлює негативного соціального значення у виді суспільної небезпеки, а кваліфікований злочин, в даному випадку - скоєння у мовах воєнного стану (стосовно другого епізоду - ще й повторно), і характеризує підвищений характер суспільної небезпеки. І суспільне небезпека не охоплюється з виходячи зі зроблених вище висновків обставинами, що складають об`єктивну сторону суспільно небезпечного діяння

Відтак дії ОСОБА_1 кваліфікуються, виходячи з фактичних обставин вчиненого та наслідків, що настали. Дії ОСОБА_1 щодо вчинення в стані неосудності двох кримінальних проступків доведені такими доказами.

За фактом викрадення самокату. Заявою ОСОБА_2 від 13.06.22 про вчинення крадіжки самокату з адреси: АДРЕСА_2 . Впізнання ОСОБА_2 . ОСОБА_1 згідно протоколу впізнання за фотознімками від 14.06.22 як викрадача самоката. Протоколом огляду пакувальної картонної коробки від самокату від 14.06.22, яким встановлено його марку і назву. Висновком товарознавчої експертизи викраденого самоката, який оцінений у 850 грн. Протоколом від 14.06.22 огляду відеозапису огляду ділянки місцевості неподалік місця події 28.05.22 о 04:07, де видно як ОСОБА_1 котить самокат, протоколом від 28.06.22 впізнання ОСОБА_1 . ОСОБА_4 за фотографіями як продавця самоката на ринку "Колос".

За фактом викрадення куртки. Заявою потерпілої ОСОБА_3 від 02.12.22. Фіксацією обстановки місця події протоколом огляду від 03.12.22. Висновком про вартість куртки 483,33 грн. Протоколом від 03.12.22 даної куртки. Впізнання ОСОБА_1 за фотографіями свідком та потерпілою як викрадача куртки. Протоколом від 15.12.22 огляду відеозапису процесу викрадання куртки ОСОБА_1

Брат ОСОБА_1 , ОСОБА_5 просив не застосовувати запобіжний захід, оскільки з моменту порушення кримінальних проваджень ОСОБА_1 веде себе без зауважень, мешкає разом з тіткою, виходить з її квартири тільки за водою та за її дорученнями. Пояснив, що брат дійсно потребує лікування, оскільки хронічно ним хворіє.

Сам ОСОБА_1 визнав себе хронічно хворим, назвав наявний у себе діагноз, не заперечував, що потребує лікування.

ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи безстроково з травня 2016, характеризується посередньо

У відповідності до ст. 100 КПК України слід вирішити питання про речові докази. Судові витрати в провадженні стосовно неосудного слід прийняти за рахунок держави.

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу - поміщення ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до набрання ухвалою законної сили слід залишити без задоволення. Запобіжний захід застосовується за сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України: зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Суд вважає, що ризик переховування від суду, на який послався прокурор, стосується як результат цілеспрямованої інтелектуальної діяльності тільки людей, які перебувають в стані осудності. Суд не вбачає наразі небезпечність ОСОБА_1 внаслідок його психічного стану для самого себе та інших осіб, а також можливість спричинення ним іншої істотної шкоди.

Тому у застосуванні запобіжного заходу до набрання ухвалою законної сили слід відмовити.

Резолютивна частина

Застосувати до ОСОБА_1 через вчинення ним суспільно небезпечних діянь, передбачених ч. 1 ст. 185 КК України, примусові заходи медичного характеру - госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

У застосуванні запобіжного заходу ОСОБА_1 у вигляді утримання в закладі з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до набрання ухвали законної сили відмовити.

Речові докази - картонну коробку залишити в розпорядженні потерпілого. ДВД диски - зберігати в матеріалах провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Повний текст виготовлено 29.04.24.

Суддя ОСОБА_6