У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/3568/24

№ 1-кс/183/819/24

29 квітня 2024 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 10.04.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працюючого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням, погодженим прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 10.04.2024, про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 10 квітня 2024 року ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, діючи умисно, всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», придбав через телеграм-канал з метою подальшого збуту кристалічну речовину білого кольору. Вказану речовину ОСОБА_5 визначив для себе як особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, РVР (1-феніл-2-піролідин-1-іл-петан-1-он) у невстановленій кількості, але не менше 35.5904 г.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел ОСОБА_5 , забрав посилку в якій містилась психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-петан-1-он) з метою збуту.

10 квітня 2024 року до Новомосковського РВП надійшло повідомлення про те, що поблизу магазину «Делві» по АДРЕСА_2 знаходиться ОСОБА_5 , який отримав посилку з «Нової пошти», в якій знаходяться наркотичні речовини, які він отримав з метою збуту.

10 квітня 2024 року виїздом слідчо-оперативної групи на місце події відповідно до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» співробітники поліції підійшли до останнього з метою перевірки у нього документів та запитали, чи має при собі ОСОБА_5 заборонені в обігу предмети або речі, на що останній відповів, що у нього знаходяться сліп-пакети з психотропною речовиною. Після цього ОСОБА_5 , в присутності двох понятих, перебуваючи поблизу магазину «Делві» по АДРЕСА_2 , в період часу з 14 години 30 хвилин до 14 годин 49 хвилин надав для огляду 40 сліп-пакетів із розфасованою кристалічною речовиною білого кольору, що містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP масами: 0.6584 г, 0.3312 г, 1.3562 г, 3.4810 г, 1.3613 г, 0.3398 г, 0.6646 г, 0.7315 г, 1.2767 г, ІНФОРМАЦІЯ_3 1.3095 г, 1.2997 г, 0.6966 г, 0.6461 г, 1.2958 г, 1.4679 г, 0.6882 г, 0.3185 г, 0.6841 г, 0.6344 г., загальною масою 35.5904 г., яку ОСОБА_5 раніше незаконно придбав та зберігав при собі з метою збуту.

Умисні дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту.

10 квітня 2024 року вказаний факт внесено до ЄРДР за №0000115 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України.

10 квітня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у кримінальному провадженні №0000115.

Достатність доказів для підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: протоколом огляду місця події від 10 квітня 2024 року; показаннями свідка ОСОБА_8 від 10 квітня 2024 року; показаннями свідка ОСОБА_9 від 10 квітня 2024 року; показаннями свідка ОСОБА_10 від 10 квітня 2024 року та іншими матеріалами кримінального провадження.

Під час проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 усвідомлює, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покарання за який, передбачено у вигляді позбавлення волі строком від шести до десяти років, та маючи можливість вільного пересування, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досудовому розслідуванню та судовому розгляду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які мешкають в одному районі з підозрюваним ОСОБА_5 , та які ще не допитані безпосередньо судом в ході судового розгляду. Так, розуміючи тяжкість покарання, яке може бути призначене судом у разі визнання ОСОБА_5 винним у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, підозрюваний, перебуваючи на свободі, матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків, та змусити їх змінити свої показання з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Застосування до ОСОБА_5 тримання під вартою, як виняткового запобіжного заходу, є цілком виправданим, зважаючи на суспільну небезпеку злочинного діяння, у якому підозрюється остання, та неможливість забезпечити запобігання наявних ризиків більш м`якими запобіжними заходами.

Враховуючи фактичні обставини даної справи, наявність у ній реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

На підставі викладеного, вважаю, що з урахуванням реальної наявності вказаних ризиків забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків можливо лише при застосуванні до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів неможливо.

Прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого підтримав, просив його задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в ньому.

Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не заперечує свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, відтак не має на меті ухилятися від слідства чи суду, або впливати на свідків. Підозрюваний має на утриманні неповнолітню дитину, а також діда-інваліда (без нижніх кінцівок), за яким доглядає. Зважаючи на викладене просить відмовити в задоволенні клопотання слідчого та обрати своєму підзахисному ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний період доби.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого. У повному обсязі підтримав позицію свого захисника та обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши матеріали клопотання, дослідивши надані докази, дійшов такого висновку.

10.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 внесені відомості за фактом того, що 10.04.2024 до Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що поблизу магазину «Делві» по вул. Малинова, 99 м. Новомосковська знаходиться ОСОБА_5 , який отримав посилку з «Нової Пошти», в якій знаходяться особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, масою 35,5904 г, яку він отримав з метою збуту.

Попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України.

10 квітня 2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні матеріалами: протоколом огляду місця події від 10 квітня 2024 року; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Так, слідчий та прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України. Зазначають, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна. У відповідності до ст. 12 КК України вказаний злочин є нетяжким. Підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , розлучений, має на утриманні малолітню дитину.

Водночас, слідчим та прокурором не наведено жодних підстав вважити, що перебуваючи на волі, ОСОБА_5 переховувався від органу досудового розслідування чи суду. До того ж, клопотання не містить свідчень, що ОСОБА_5 будь-яким чином впливав на свідків.

Крім того, інші зазначені в клопотанні ризики, мають характер припущень і не містять достатнього обґрунтування та не підтверджуються фактичними даними, оскільки будь-які відомості про вплив підозрюваного на свідків матеріали клопотання не містять. Відсутні будь-які заяви свідків про здійснення на них будь-якого впливу, не вказано, якими саме незаконними засобами впливатиме на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Тобто прокурором та слідчим не обґрунтовано неможливість застосувати більш м`якого запобіжного заходу, а саме посилання лише на тяжкість злочину не є свідченням неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу та такі доводи слідчого і прокурора щодо необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою не є достатньо переконливими й такими, що у сукупності свідчать про те, що встановлені щодо підозрюваного ризики, передбачені ст. 177 КПК України, можуть бути усунуті лише в такий спосіб.

Вказане узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні від 26.06.1991 у справі «Летельє проти Франції» зазначено, що попереднє ув`язнення не повинне бути передвісником наступного покарання у виді позбавлення волі та не може бути «формою очікування» обвинувального вироку.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено в судовому засіданні, що інші запобіжні заходи, зокрема, домашній арешт з урахуванням даних про особу підозрюваного, не зможе запобігти всім доведеним ризикам та забезпечити процесуальну поведінку підозрюваного.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік підозрюваного та стан його здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше.

Перевіряючи можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, виходжу з того, що у випадку застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту він буде повністю запобігати ризикам, що доведені прокурором, а саме: ризикам переховування від органів досудового розслідування та суду, та незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Отже, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є виправданим і доцільним. Водночас застосування виняткового запобіжного заходу є надмірним та не відповідає обставинам кримінального провадження, особі підозрюваного та доведеним ризикам переховування.

У своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Також ЄСПЛ неодноразово наголошував, що обґрунтування наявності ризиків лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення, є неправомірним (це висвітлено в рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 12369 від 26 червня 1991 року по справі «Латальє проти Франції», п. 51, за скаргою № 5522/04 від 20 січня 2011 року по справі «Прокопенко проти України», за скаргою № 38717/04 від 14 жовтня 2010 року по справі «Хайредінов проти України», п. 29, 41, за скаргою № 37466/04 від 20 травня 2010 року по справі «Москаленко проти України».

Таким чином, слідчий суддя вважає, що підстав для застосування виняткового запобіжного заходу немає, оскільки прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отже, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, дані про особу підозрюваного, зокрема те, що останній раніше не судимий, його вік, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність у нього на утриманні малолітньої дитини, слідчий суддя доходить висновку, що підозрюваному ОСОБА_5 має бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

У зв`язку з цим, у задоволенні клопотання слідчого необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 371, 372, 376 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000115 від 10.04.2024, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на нього таких обов`язків:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області, прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області та/або Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області;

- не відлучатися без дозволу слідчого, прокурора та/або суду з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово, окрім випадків необхідності запобігання загрози життю та здоров`ю;

- повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженню.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту негайно передати для виконання до Новомосковського районного відділу поліції Головного управляння Національної поліції в Дніпропетровській області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора, що здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні.

Строк дії обов`язків визначити до 28 червня 2024 року.

Повний текст ухвали складено і оголошено 30 квітня 2024 року о 08 годині 10 хвилин.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1