Справа № 487/5356/20
Провадження № 1-кс/487/2886/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.05.2024 м.Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого дізнавача сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 від 23 травня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000876 від 27.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 звернулась до слідчого судді зі скаргою, в якій просила скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 від 23 травня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000876 від 27.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В обґрунтування скарги зазначила, що постанова про закриття кримінального провадження є передчасною, оскільки дізнавач не повно та не всебічно дослідив всі обставини кримінального провадження, не розглянув її клопотання від 21.05.2021 про визнання її потерпілою та про проведення слідчих дій.

Представник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримала скаргу і просила її задовольнити, скасувавши постанову про закриття кримінального провадження від 23.05.2023.

Старший дізнавач сектору дізнання Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_5 не була присутня в судовому засіданні, неявка дізнавача не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши представника заявниці, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000876 від 27.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, слідчий суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченим цим Кодексом.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідування може бути оскаржено рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Норми ч.2 ст.9 КПК України передбачають, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Частинами першою, другою ст.93 КПК України визначено, що збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень кримінального процесуального кодексу України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження. Тому таке рішення можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження в сукупності.

В силу завдань кримінального провадження слідчий повинен вчинити всі необхідні дії при проведенні досудового розслідування, які спрямовані на збирання, перевірку та оцінку доказів, версій у їх сукупності.

У разі закриття кримінального провадження постанова слідчого відповідно до вимог ст.110 КПК України має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з відповідною заявою та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

У свою чергу, слідчий суддя, на якого КПК України покладено обов`язок здійснювати судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, зобов`язаний перевірити законність прийнятої слідчим постанови.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провдження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Судом встановлено, що 27.12.2012 було зареєстроване кримінальне провадження №0000876 за ч. 1 ст. 190 КК України за фактом того, що ОСОБА_7 шахрайськими діями заволоділа кв. АДРЕСА_1 .

23.05.2023р. старший дізнавач сектору дізнання Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області капітан поліції ОСОБА_5 закрила кримінальне провадження №0000876 від 27.12.2012 у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального проступку.

Закриваючи кримінальне провадження, дізнавач послався на те, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 виникли цивільно-правові відносини, які вирішуються у цивільно-правовому порядку. В постанові є посилання на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.12.2013, та рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 10.02.2014.

Під час досудового розслідування допитані свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Як вбачається з заяви про вчинення кримінального правопорушення, заявниця вказувала саме на ОСОБА_7 як на особу, яка, на її думку, вчинила кримінальне правопорушення. Проте ОСОБА_7 не допитана з приводу обставин, зазначених в заяві про вчинення кримінального правопорушення.

При цьому в матеріалах кримінального провадження є численні вказівки у кримінальному провадженні (а.с. 54, 56, 69, 76, 94), в яких, серед іншого, зазначено про необхідність допиту ОСОБА_15 та ОСОБА_16 з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Таким чином, дізнавач повинен був допитати особу, на яку заявниця вказує як на таку, що, на її думку, вчинила кримінальне правопорушення, а вже після цього приймати рішення про необхідність продовження досудового розслідування або закриття кримінального провадження.

Крім того, в матеріалах кримінального провадження є заява ОСОБА_17 про визнання її потерпілою у кримінальному провадженні від 26.01.2022, клопотання про проведення слідчих дій від 21.05.2021.

Ухвалою слідчого судді від 02.08.2021 задоволено скаргу ОСОБА_18 та зобов`язано уповноважену особу слідчого відділу Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області розглянути в порядку ст. 220 КПК України клопотання ОСОБА_18 від 21.05.2021.

Відповідно до чч. 1, 2, 5 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого; потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення; за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З огляду на зазначену процесуальну норму, у випадку відмови у визнанні потерпілим, виноситься мотивована постанова про відмову у визнанні потерпілим.

Дані про врученя ОСОБА_3 пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого, в матеріалах справи відсутні, як і відсутня постанова про відмову у визнанні потерпілим.

Отже, клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілою не було розглянуто.

Статтею 220 КПК України визначено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Якщо заява задовольняється, слідчий чи прокурор повинен забезпечити виконання прохання, про яке зазначається в заяві особою, що її заявила. Для цього слідчий або прокурор, керуючись ст.ст. 111, 112 КПК України, надсилає заінтересованій стороні повідомлення про проведення процесуальної дії або прийняте процесуальне рішення. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься мотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин надсилається їй.

Не розглянуто відповідно до ст. 220 КПК і клопотання ОСОБА_3 про проведення слідчих дій від 21.05.2021.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до виновку, що дізнавач не повно дослідив обставини кримінального провадження, прийняв рішення про закриття кримінального провадження без додержання вимог КПК України, а тому рішення про закриття кримінального провадження не може вважатися законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309, 376 КПК України,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати постанову старшого дізнавача сектору дізнання Миколаївського районного управління поліції в Миколаївській області капітана поліції ОСОБА_5 від 23 травня 2023 року про закриття кримінального провадження №0000876 від 27.12.2012 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 20.05.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1