Дата документу 02.07.2024Справа № 554/6868/24
Провадження № 1-кс/554/7200/2024
У Х В А Л А

02 липня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері транспорту СВ Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні № 0001105 від 30 червня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 268 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий звернувся до суду із вищезазначеним клопотанням, в якому просить накласти арешт на автомобіль RENAULT DUSTER, д. н. з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який належить ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ», з позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування. Місцем зберігання вилученого транспортного засобу слідчий просить визначити спец майданчик ГУНП в Полтавській області.

Обґрунтовуючи вимоги клопотання зазначив, що 29 червня 2024 року, близько 15 год 15 хв, водій автомобіля RENAULT DUSTER, д. н. з. НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , рухаючись по провулку Високий (другорядна дорога) в м. Полтава з боку вул. Авіаційна в напрямку вул. Панянки, не дав дорогу та виїхав на нерегульоване перехрестя із вул. Героїв Крут (головна дорога), де допустив зіткнення із автомобілем ВАЗ 2109, д. н. з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_6 , який рухався по вул. Героїв Крут з боку вул. Панянки в напрямку вул. Тунельна. В результаті ДТП пасажир автомобіля RENAULT DUSTER ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого внутрішньо-суглобового перелому верхнього та нижнього відростків С-6 хребця зліва, без зміщення, з переходом на поперечний відросток та отвір верти бральної артерії зліва, забій садно тазу справа.

30 червня 2024 року відомості про цю події були внесені до ЄРДР під № 0001105 з попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 286 КК України.

29 червня 2024 року в ході огляду місця дорожньо-транспортної пригоди на перехресті вул. Героїв Крут, вул. Великотирновська та пров. Високий в м. Полтава було виявлено автомобілі RENAULT DUSTER, д. н. з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 являється ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ», та ВАЗ 2109, д. н. з. НОМЕР_5 , кузов № НОМЕР_6 , власником якого згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 є ОСОБА_6 , які зберегли на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди (механічні пошкодження). Транспортні засоби передано на зберігання на спецмайданчик ГУНП в Полтавській області, що в АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 30 червня 2024 року вилучені транспортні засоби визнані речовими доказами в кримінальному провадженні.

Слідчий вказує, що згідно із ст. ст. 168 і 237 КПК України вилучені автомобілі є тимчасово вилученим майно, на яке у відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України потрібно накласти арешт для його подальшого використання під час проведення експертних досліджень та слідчих дій, а також для унеможливлення втрати слідів злочину.

З метою проведення повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, в зв`язку з необхідністю проведення слідчих дій та експертних досліджень з використанням транспортного засобу RENAULT DUSTER, д. н. з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який належить ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ», задля збереження слідової інформації, а також для запобігання можливості втрати майна та його відчуження третім особам, в органу досудового розслідування виникла необхідність у накладенні на нього арешту. На переконання слідчого, таке обмеження права власності буде відповідати завданням кримінального провадження, а також буде співмірним з огляду на обставини кримінального провадження .

В судове засідання слідчий ОСОБА_3 не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Зважаючи на неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Речовим доказом у розумінні положень ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. п. 1, 2, 5 і 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як слідує із змісту клопотання, метою накладення арешту майно у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України є забезпечення збереження речових доказів.

Слідчим доведено, що автомобіль RENAULT DUSTER, д. н. з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який належить ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ», має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Зокрема, може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення та містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому арешт вилученого транспортного засобу надасть змогу провести з ним необхідні органу досудового розслідування слідчі дії та експертні дослідження, відомості, отримані за результатами виконання яких, слугуватимуть доказами у справі.

Таким чином, зазначене майно підлягає арешту, так як не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню. На виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України.

На підставі викладеного, зважаючи на принципи розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для арешту майна, шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування.

Разом з тим, визначення місця зберігання речових доказів на стадії досудового розслідування, про що в клопотанні просить прокурор, за змістом норм КПК України та Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 року № 1104 належить до виключної компетенції органів досудового розслідування.

Керуючись ст. ст. 98, 131, 132, 170 173, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль RENAULT DUSTER, д. н. з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , який належить ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ», шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування до скасування арешту майна у встановленому нормами КПК України порядку.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_8