18.03.2024 Справа № 363/548/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2024 року м.Вишгород

Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретар ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Вишгороді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000182 від 18.06.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Донецьк, офіційно не працевлаштована, має середню спеціальну освіту, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , не одружена, дітей не має, раніше не судима,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України (в редакції до 11.08.2023),

ВСТАНОВИВ:

В травні 2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, не бажаючи займатись суспільно-корисною працею, маючи на меті незаконне збагачення вирішив організувати незаконну схему шахрайського заволодіння грошовими коштами, шляхом незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки відносно невизначеного кола осіб. При цьому, останній усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір та з метою не бути викритим правоохоронними органами, спланував досягнути поставленої мети за рахунок залучення до своєї злочинної діяльності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з якою мав тривалі довірливі і дружні відносини.

В подальшому отримавши від ОСОБА_5 добровільну згоду на спільну злочинну діяльність, розробив загальний план, який на етапі створення групи довів ОСОБА_5 і за яким їх дії були направлені на досягнення єдиного злочинного результату. Згідно розробленого плану, з метою створення умов для вчинення кримінальних правопорушень, а саме неодноразового шахрайського заволодіння грошовими коштами, шляхом вчинення незаконних операцій із використанням електронно-обчислювальної техніки ОСОБА_5 придбала мобільний телефон марки «Sigma» з IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , сім карту мобільного оператора ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_3 .

Так, особа матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, перебуваючи в невстановленому в ході досудового розслідування місці, реалізуючи спільний злочинний умисел з ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, використовуючи мобільний термінал з номером НОМЕР_4 о 09:17 год. 18.06.2023 зателефонував на мобільний номер НОМЕР_5 , який належить потерпілій ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та представившись працівником служби безпеки АТ КБ «ПриватБанк» в усній формі повідомив неправдиві відомості про те, що з банківської картки останньої відбувається спроба списання грошових коштів невідомими особами. В подальшому особа, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, під виглядом необхідності збереження грошових коштів, які знаходяться на картковому рахунку НОМЕР_6 належному потерпілій запропонував перерахувати їх на мобільний номер потерплої.

Після виконання вищевказаних мобільних операцій, особа матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, використовуючи платіжну систему належну ТОВ «Фінансова компанія ЛЕО» використовуючи електронно-обчислювальну техніку здійснив запити на перерахування грошових коштів на мобільний рахунок НОМЕР_3 , в подальшому на мобільний номер потерпілої почали надходити смс-повідомлення, з кодами підтвердження транзакцій. В цей час, особа матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, шляхом обману та вчинення незаконних операцій з використанням електро-обчислювальної техніки переконав потерпілу надати коди, які приходили в SMS-повідомленнях на мобільний номер належний потерпілій, які остання назвала в телефонній розмові. В подальшому в період часу з 09:32 по 09:34 год. 18.06.2023 на мобільний номер НОМЕР_3 відбулось зарахування грошових коштів чотирма платежами 800 грн., 1150 грн., 1150 грн., 1150 грн.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, особа матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, ввівши в оману потерпілу, запропонувала останній зняти грогові кошти, які знаходилися на її картковому рахунку НОМЕР_7 . На виконання вказівок особи, матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, потерпіла прибула до банкомату який знаходиться в м. Носівка Чернігівської області по вул. Вокзальній, 2 де здійснила зняття готівки на загальну суму 13 000 (тринадцять тисяч гривень 00 копійок). Після чого продовжуючи виконувати вказівки, особи матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, потерпіла використовуючи термінал самообслуговування належний АТ КБ «ПриватБанк» за вищевказаною адресою здійснила поповнення мобільного рахунку НОМЕР_3 на вищевказану суму.

Таким чином, своїми умисними діями, особа матеріали відносно якої виділено в окреме провадження, спільно з ОСОБА_5 спричинили потерпілій ОСОБА_6 майнової шкоди на загальну суму 17 250 грн. (сімнадцять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 копійок).

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 190 КК України (чинну до 11.08.2023), а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

25 січня 2024 між прокурором Вишгородської окружної прокуратури Заді Нільдою та підозрюваною ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 на підставі статей 468, 469, 470,472 КПК України було укладено угоду про визнання винуватості у рамках кримінального провадження, внесеного 18.06.2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000182.

Згідно зі змістом наведеної угоди, яка скріплена підписами сторін, ОСОБА_5 повністю визнала себе винуватою в інкримінованому ій органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України (чинну до 11.08.2023), зобов`язалася беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення у межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Сторони досягли відповідних домовленостей, з урахуванням особи обвинуваченої, обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання та узгодили призначення обвинуваченій покарання за ч. 3 ст. 190 КК України (у редакції до 11.08.2023) у виді позбавлення волі строком на 3 роки із застосуванням ст.75 КК України та звільнення обвинуваченої від відбування покарання із випробуванням та встановленням іспитового строку.

В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, встановленні ст. 476 КПК України.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначила, що угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, при її укладанні дотримані вимоги процесуального та матеріального права, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченій узгоджене сторонами покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_5 винуватою себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України (чинну до 11.08.2023) визнала повністю, вказавши, що час, місце та спосіб вчинення нею кримінального правопорушення, описані в обвинувальному акті, викладені правильно, вказані обставини відповідають дійсності, і вона їх в повному обсязі визнає. У вчиненому щиро розкаядася. Уклавши відповідну угоду про визнання винуватості, вона цілком розуміє надані ій законом права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, та наслідки укладення та затвердження вказаної угоди, визначені ст. 473 КПК України, а також, характер пред`явленого обвинувачення, відповідно до якого вона визнає себе винуватою, вид покарання, у тому числі, і наслідки невиконання вказаної угоди, визначені ст. 476 КПК України. Просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та надала згоду на призначення узгодженого угодою покарання. Крім того, обвинувачена вказала, що вказана угода про визнання винуватості укладена між нею та прокурором добровільно, без застосування будь-якого насильства, примусу та погроз. Розуміє наслідки невиконання умов угоди.

Захисник ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості, зазначивши, що при укладенні угод між прокурором та обвинуваченою, були дотримані правила та вимоги, передбачені кримінальним процесуальним законодавством України, угода була укладена з прокурором добровільно, з попередньо отриманою згодою потерпілої.

Потерпіла ОСОБА_6 до суду не з`явилася, подала заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, претензій майнового характеру не має.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.3 ст.190 КК України (чинну до 11.08.2023), а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки.

Враховуючи, що між прокурором та обвинуваченою досягнуто угоди, суд розглядає справу відповідно до положень ст. 474, 475 КПК України.

Судом вивчалась особа обвинуваченої ОСОБА_5 та встановлено, що вона не судима, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_2 , не одружена, не працює, щиро розкаялася у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, повністю відшкодувала матеріальну шкоду потерпілій.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладання угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внаслідок якого шкода завдана правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової заяви прокурору на укладання ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання, надає згоду на призначення узгодженого угодою покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.

Суд вважає, що узгоджені прокурором та обвинуваченою вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення, які відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином.

На підставі викладених в угоді обставин, а також встановлені під час розгляду угоди відомостей особистості обвинуваченої, на думку суду, існують обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 66 КК України, а саме щире каяття, сприяння проведенню досудового розслідування, добровільне відшкодування завданих нею збитків.

Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого, з урахуванням особи обвинуваченої, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження укладеної між прокурором і обвинуваченою угоди про визнання винуватості та призначення обвинуваченій узгодженого сторонами покарання у виді позбавлення волі, та у відповідності до ст. 75 КК України звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

В ході досудового розслідування по кримінальному провадженню ОСОБА_5 запобіжний захід не обирався та підстав для його обрання немає.

Цивільний позов не заявлений. Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.5, 7, 368-371, 373, 374, 394, 395, 468-475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 січня 2024 року укладену між прокурором Вишгородської окружної прокуратури Заді Нільдою та обвинуваченою ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 (в редакції до 11.08.2023) та призначити їй покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо вона впродовж іспитового строку 1 (одного) року не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на неї, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подачі на нього апеляції. Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1