Справа № 307/2389/24
Провадження № 1-кс/307/392/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

12 червня 2024 року м. Тячів

Слідчий суддя Тячівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погодженого з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000855 від 13 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єрзовка, Частинського району, Пермської області російської федерації, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Тячівського районного суду Закарпатської області звернувся слідчий СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 з клопотанням у кримінальному провадженні №0000855 від 13 грудня 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України .

В обґрунтування клопотання посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 за попередньою змовою та у групі з ОСОБА_7 , маючи умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон України поза визначеними пунктами пропуску, розуміючи встановлений порядок перетину державного кордону порушуючи вимоги законів України «Про державний кордон України», «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, з метою особистого незаконного збагачення, за попередньою змовою спільно з ОСОБА_7 , сприяв за обіцяну грошову винагороду в розмірі 5500 доларів США незаконне переправлення трьох громадян України через державний кордон України поза межами пунктів пропуску, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_5 .

З цією метою ОСОБА_4 у невстановлений органом досудового розслідування точний час та місці, домовився з ОСОБА_11 про те, що останній транспортує ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з м. Івано-Франківськ до селища Солотвино. У зв`язку з цим, з метою заздалегідь розробленого плану за попередньою змовою з ОСОБА_4 , ОСОБА_7 24 вересня 2023 року близько 12:00 години керуючи автомобілем марки Mercedes Benz з реєстраційним номером НОМЕР_1 чорного кольору підібрав від місця проживання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , разом з якими направився до м. Івано - Франківськ. Прибувши до м. Івано-Франківськ о 14:40 годині біля центрального автовокзалу м. Івано-Франківськ ОСОБА_7 зустрів та запросив до свого автомобіля громадянина ОСОБА_10 . При цьому надаючи пасажирам послуги з перевезення та вказівки, щодо подальшої поведінки та спілкування з працівниками прикордонної служби на блокпостах, ОСОБА_7 виїхав із пасажирами, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , ОСОБА_9 з АДРЕСА_6 , де у нежитловому приміщенні на приватній території будинку АДРЕСА_7 на них очікував ОСОБА_4 . У подальшому 24 вересня 2023 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_4 , знаходячись у нежитловому приміщенні на приватній території будинку АДРЕСА_7 з метою виконання раніше розробленого плану щодо переправлення осіб до державного кордону України, надавав попередні вказівки, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а саме щодо руху до межі державного кордону, крім того вказував куди сховати паспорти громадянина України для виїзду за кордон, а також надавав вказівки куди звертатися після перетину межі державного кордону України.

Однак свій злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення громадян України через державний кордон не довів до кінця, оскільки, після отримання ОСОБА_7 від пасажира ОСОБА_10 грошей за надані послуги в розмірі 5500 доларів США були затримані працівниками Державної прикордонної служби України, які здійснювали його переслідування, де у ході подальшої перевірки документів пасажири ОСОБА_8 та ОСОБА_9 були затримані та притягнуті до адміністративної відповідальності за ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи викладене, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприянню їх вчиненню порадами, вказівками наданням засобів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

10 червня 2024 року, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, яке відповідно до ч.5 ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років та з конфіскацією майна.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: повідомленням про виявлення кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події від 24 вересня 2023 року, протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «Спостереження за особою, річчю або місцем» від 04 жовтня 2023 року, постановою про розсекречення матеріальних носіїв інформації щодо проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 вересня 2023 року за участі свідка ОСОБА_10 , та показаннями свідка ОСОБА_10 .

Пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема ризик переховування від органів досудового розслідування та суду обґрунтовується тим, що останній займається організацією незаконного перетину кордону України, у зв`язку з цим останній є обізнаний з такою можливістю та останньому достовірно відомі місця їх перетину, а тому враховуючи вказану обставину та наявність обґрунтованого повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, за яке йому загрожує міра покарання у виді позбавлення волі строком від 7 до 9 років та усвідомлюючи вказану обставину ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. Ризик незаконного впливу ОСОБА_4 , обґрунтовується тим, що останній може незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, з метою зміни ними показів на свою користь, у зв`язку з чим вбачається необхідність у застосуванні щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Ризик того, що ОСОБА_4 , може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, обґрунтовується тим, що на даний час на розгляді Тячівського районного суду Закарпатської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000593 від 04 вересня 2023 року за вчинення аналогічного злочину, а саме ч. 3 ст. 332 КК України, у якому ОСОБА_4 являється обвинуваченим. Вказана обставина підтверджує той факт, що останній перебуваючи на волі може скоїти інше кримінальне правопорушення, у тому числі продовжити свою протиправну діяльність щодо організації незаконного перетину кордону .

Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Враховуючи викладене просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, ОСОБА_4 , строком на 60 діб, з визначеним розміром застави у розмірі не менше 80 прожиткових мінімумів.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з викладених у ньому підстав та просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 просив не застосовувати до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати до підозрюваного домашній арешт у нічну пору доби.

Вислухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

В провадженні СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження за ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 13 грудня 2023 року, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000855 (а.с. 7-8).

ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332КК України, повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення йому вручено - 10 червня 2024 року (53-57).

У відповідності до ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, а ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, а тому запобіжний захід у виді тримання під вартою до ОСОБА_4 може бути застосований.

Згідно з ч. 1, 2, 4, ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті. Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Крім того, згідно з положеннями ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язанні оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.

Суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до п. 28 рішення "Плешков проти України" (заява №37789/05) ЄСПЛ погоджується, що обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту. Крім того, необхідність забезпечення належного здійснення провадження, зокрема, отримання доказів від свідків є належною підставою для первинного взяття під варту.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" від 21.04.2011 року).

Водночас, практика Європейського Суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

А відтак, вимоги ст. 177, 178 КПК України, передбачають, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину повинна бутипідтверджена вагомими доказами, які являють собою досить переконливі факти, та в сукупності наданої ним розумної оцінки надають підстави вважати причетність особи до вчинення злочину достатньо вірогідною.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає встановленими наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, про що свідчать наступні докази: протокол огляду місця події від 24 вересня 2023 року (а.с.19-22), протокол допиту свідка ОСОБА_10 (а.с.23-28), протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 25 вересня 2023 року за участі свідка ОСОБА_10 (а.с.29-31), протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії «Аудіо-, відеоконтроль особи» від 04 жовтня 2023 року (а.с.38-47) та інші матеріали кримінального провадження у їх сукупності, які слідчим суддею під час розгляду клопотання досліджені в судовому засіданні.

Наведені вище матеріали кримінального провадження з достатньою імовірністю підтверджують суду існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч.3 ст. 332 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 є тяжким злочином, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 та проживає в АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працює, раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться.

Крім того, згідно ухвали Тячівського районного суду Закарпатської області від 27 вересня 2023 року до підозрюваного ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави в розмірі 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, які внесено підозрюваним, що підтверджується відповідною квитанцією.

Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, що свідчить про існування ризиків, передбачених п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, адже забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи зазначені вище ризики, наявність обґрунтованої підозри, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даній стадії досудового слідства є найбільш прийнятним, а інші більш м`які запобіжні заходи не здатні усунути ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а тому суд вважає за доцільне застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд визначає підозрюваному ОСОБА_4 , розмір застави.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя, з урахуванням положень ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, що узгоджується з роз`ясненнями викладеними у листі ВССУ 04.04.2013 № 511-550/0/4-13, а саме: «Слідчому судді необхідно враховувати майновий стан підозрюваного, обвинуваченого та не допускати встановлення такого розміру застави як альтернативи триманню під вартою, що є завідомо непомірним для цієї особи та призводить до неможливості виконання застави».

Отже, при визначенні розміру застави суд враховує дані про особу підозрюваного ОСОБА_4 , його вік, майновий та сімейний стан, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, а тому вважає доцільним та співмірним визначити останньому заставу у розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. 131-132, 176-178, 183, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та жителя АДРЕСА_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Взяти ОСОБА_4 під варту в залі суду.

Строк дії ухвали встановити до 09 серпня 2024 року.

Визначити підозрюваному заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень 00 копійок, яка може бути внесена на наступний рахунок: отримувач коштів ТУ ДСА України в Закарпатській області, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 26213408; розрахунковий рахунок UA0018501; банк отримувача: ДКСУ м. Київ; код банку (МФО) : 820172, призначення платежу - застава.

У разі внесення застави уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_4 , з-під варти.

З моменту звільнення ОСОБА_4 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_4 , наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматись від спілкування з свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях.

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 на строк до 09 серпня 2024 року.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу вручити ОСОБА_4 та іншим учасникам, після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваному, який тримається під вартою, у цей же строк з моменту отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1