Справа № 453/1712/23
№ провадження 1-кп/453/85/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2024 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ;

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ;

за участю прокурора ОСОБА_3 ;

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області кримінальне провадження № 0000056 від 28 березня 2023 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Верхнє Синьовидне Сколівського району Львівської області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, із професійно-технічною освітою, одруженого, раніше до кримінальної відповідальності притягався, судимість у встановленому законом порядку не знята та не погашена, не депутата, не адвоката, не нотаріуса, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в:

У зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2023 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, строк дії якого у подальшому продовжено, зокрема, Законом України від 17 серпня 2023 року до 15 листопада 2023 року.

Так, 25 березня 2023 року близько 23 години 30 хвилин ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням в житло, прийшов до господарського приміщення, яке знаходиться біля будинку АДРЕСА_1 , де, переконавшись, що його ніхто не бачить та поблизу нікого немає, діючи з прямим умислом на крадіжку, шляхом пошкодження навісного замка незаконно проник до господарського приміщення.

Реалізуючи свій єдиний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужогомайна, з корисливих мотивів, знаходячись в середині господарського приміщення ОСОБА_5 , ОСОБА_4 викрав дві сокири з дерев`яними руків`ями вартістю 686, 67 гривень, які належали ОСОБА_6 та покинув господарське приміщення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав матеріальних збитків ОСОБА_6 на загальну суму 686, 67 гривень.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, вчинену в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, підтвердивши викладені в обвинуваченні обставини, щиро покаявся.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

ОСОБА_7 скерував до суду заяву, в якій просив у зв`язку із зайнятістю та неможливістю прибути до суду, підготовче та судове засідання проводити за його відсутності. Додатково зазначив, що претензій до обвинуваченого не має, при обранні міри покарання ОСОБА_4 покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що такі правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого порядку дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор не висловлює заперечень щодо встановлених обставин, оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднану з проникненням у житло, вчинену в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого ним злочину (а саме, його класифікацію за ст. 12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, дані про особу обвинуваченого, який визнав вину у вчиненому правопорушенні, не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра, позитивно характеризується за місцем проживання, має постійне місце проживання, а також відсутність скарг на його дії сусідів за місцем реєстрації, раніше судимий, характер поведінки обвинуваченого під час досудового розслідування, що сприяв органу досудового розслідування у розкритті злочину, про що свідчать дані реєстру матеріалів досудового розслідування про участь його в процесуальних діях, поведінку під час судового розгляду, а саме те, що не оспорював фактичних обставин у справі, не ухилявся від суду, щиро покаявся у вчиненому, з потерпілим примирився, тим самим продемонстрував бажання стати на шлях виправлення, щирість каяття обвинуваченого не викликає у суду обґрунтованого сумніву, а також те, що предметом злочинного діяння були дві сокири, а спричинена потерпілому шкода не може визнаватися значною, зважаючи на вартість товару, а також те, що правопорушення вчинив хоч і в умовах воєнного стану, проте без використання обставин такого. На підставі наведеного суд приходить до переконання, що перевиховання та виправлення обвинуваченого можливе без умов ізоляції його від суспільства, тобто відбування покарання і в даному випадку доцільно призначити йому покарання із застосуванням ст. 75 КК України, додатково поклавши на обвинуваченого окрім обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України, обов`язок, передбачений п. 4 ч. 3 цієї ж статті.

Саме таке покарання, на думку суду, дасть можливість обвинуваченому оцінити свої дії, стати на шлях виправлення, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», відповідатиме тяжкості злочину та справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Відповідно до ст. 65 КК України, особі яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності, індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен врахувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення до своїх дій, інші особливості справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості скоєного злочину.

У відповідності до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання" при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Згідно з п. 3 вище зазначеної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів, згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, яке, згідно встановленої ст. 12 КК України класифікації кримінальних правопорушень, є тяжким злочином.

Обставиною, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 66 КК України, пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину щодо особи з інвалідністю.

Згідно з висновком, наданим в досудовій доповіді Стрийським районним сектором №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області, складеній 23 листопада 2023 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 вбачається, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства (у т. ч. окремих осіб).

Крім того, при призначенні ОСОБА_4 покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що з метою виправлення та попередження нових злочинів, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання необхідне для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, конкретним обставинам, встановленим під час розгляду кримінального провадження, даним про особу обвинуваченого.

Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання із числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

З врахуванням наведених вище обставин в їх сукупності, ставлення обвинуваченого до скоєного злочину, соціально-психологічну харатеристику обвинуваченого та висновок органу пробації, наведені у досудові доповіді, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбування покарання, тому на підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, покладаючи на нього частину обов`язків, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 76 КК України.

Відповідно ч. 2 ст. 124 КПК України, суд у разі ухвалення обвинувального вироку стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Таким чином, витрати у справі за проведення:

-товарознавчої експертизи від 10 квітня 2023 року № СЕ-19/114-23/5944-ТВ становить 1 132, 68гривень - підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави;

Питання про долю речових доказів слід вирішити у порядку, визначеному ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлений.

Керуючись ст. ст. 100, 368, 370, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1, 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу не обирати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за проведення:

-товарознавчої експертизи від 10 квітня 2023 року № СЕ-19/114-23/5944-ТВ в сумі 1 132 (однієї тисячі ста тридцяти двох) гривень68 копійок.

Речовий доказ дві сокири, які зберігаються в камері зберігання відділення поліції № 3 Стрийського районного управління поліції Головного управління Національної поліції повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1