Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1691/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 01 березня 2024 року, якою продовжено відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростень Житомирської області, одруженого, працюючого водієм Коростенського КП "Водоканал", має на утриманні двох малолітніх дітей, інваліда третьої групи, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 березня 2024 року, без визначення розміру застави, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати в період з 23-00 год до 06-00 год., постійне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає, ухвалу слідчого судді незаконною та необгрунтованою. Зазначає, що підозра, яка оголошена ОСОБА_8 за ч.3 ст.189 КК України є необгрунтованою, а ризики, на які посилається прокурор, недоведеними. Посилається на те, що слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має постійне місце проживання, працює у Коростенському КП «Водоканал», позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей від першого шлюбу, одна з яких інвалід, та опікується ними самостійно, являється інвалідом 3-ї групи, а також входить до складу добровольчого військового формування та здійснює чергування у місті Коростені.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що 26.02.2024 року слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000094 від 11.03.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 4 ст. 186, ч. 3 та ч. 4 ст. 189, ч. 3 ст.190, ч. 1 ст. 263 КК України, зокрема за підозрою ОСОБА_8 у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим (вимаганні), поєднаному з насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено ряд кримінальних правопорушень, вчинених співучасниками на території Коростенського району Житомирської області.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що у період з 10.02.2021 року до 09.07.2021 року ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , вимагали у ОСОБА_11 передати їм належні останньому грошові кошти в сумі 500 доларів США, застосовуючи при цьому погрози насильства над потерпілим та насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи.

Близько 12 год. 00 хв. 22.06.2021 року ОСОБА_10 , з метою спонукання ОСОБА_11 до виконання вимог передачі грошових коштів в сумі 500 доларів США, перебуваючи поряд з буд. АДРЕСА_2 , шляхом ривка з рук ОСОБА_11 відкрито викрав належний останньому мобільний телефон «Apple Iphone7» вартістю 5500 гривень.

Також, упродовж жовтня 2023 року - січня 2024 року ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , діючи повторно, за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, шляхом зловживання довірою, заволоділи майном ОСОБА_15 , а саме обладнанням, встановленим у приміщенні СТО за адресою: АДРЕСА_3 , загальною вартістю не менше 331524,38 гривень, що є значною шкодою.

Окрім цього, на початку березня 2022 року ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та інші достовірно невстановлені слідством особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, перебуваючи неподалік від будинку за адресою: АДРЕСА_4 , погрожували насильством над потерпілим і знищенням майна його близьких родичів, вимагали у ОСОБА_16 та заволоділи належною йому мисливською гладкоствольною рушницею марки «Hatsan Escort Himguard Ts», вартістю 10610 гривень.

Упродовж липня 2023 року - січня 2024 року ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 , діючи за попередньою змовою, в умовах воєнного стану, вимагали у ОСОБА_16 грошові кошти у сумі 5000 доларів США, що складає 182 843 грн. під приводом вигаданого боргу, застосовуючи при цьому погрози насильства над потерпілим та насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи.

Крім того, з метою спонукання ОСОБА_16 до виконання вимог ОСОБА_10 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_20 щодо передачі їм грошових коштів, 14.10.2023 року близько 13 години ОСОБА_10 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та інші достовірно невстановлені слідством особи, діючи повторно за попередньою змовою групою осіб, прибули до одного із будинків по АДРЕСА_5 , та в одній із кімнат будинку за вказаною вище адресою, відкрито викрали бензопилу, яка належить ОСОБА_21 «Stihl-361» вартістю 24000 гривень.

Крім того, у достовірно невстановлений слідством день та час, але не пізніше 02.01.2024 року ОСОБА_12 , достовірно знаючи про відсутність у нього передбаченого законом дозволу, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений слідством спосіб, незаконно придбав 26 боєприпасів стрілецької вогнепальної зброї, а саме 7,62 мм гвинтівковими патрони з кулею «ЛПС» зразка 1975 р. зі сталевим осердям. Після цього, незаконно придбані боєприпаси ОСОБА_12 переніс до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_6 , де зберігав до 15 год. 20 хв. 02.01.2024 року до їх виявлення та вилучення працівниками правоохоронних органів.

02.01.2024 злочинну діяльність вказаних вище осіб припинено працівниками правоохоронних органів.

02.01.2024 ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 189 КК України.

05.01.2024 року ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира № 296/123/24 до підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком до 04.03.2024 року

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 27.02.2024 року продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000094 від 11.03.2021 року до 02.06.2024 року.

Слідчий зазначив, що завершити досудове розслідування до спливу строку тримання під вартою ОСОБА_8 не представляється можливим, оскільки необхідно виконати ряд слідчих (розшукових), негласних слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

Водночас, ризики, передбачені п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, які стали підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжують існувати та обумовлюють необхідність продовження вказаного запобіжного заходу.

Враховуючи обгрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, дані про особу підозрюваного, те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , без визначення розміру застави відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, частково задовольнивши клопотання слідчого.

Заслухавши доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_7 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора ОСОБА_6 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Положеннями ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 зазначеного закону, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; його репутацію та майновий стан, наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи, завжди має бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено у разі засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вищевказаних вимог закону дотримався.

Так, слідчій суддя встановив, що наявність обгрунтованої підозри підтверджується доказами, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, а саме: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 24.03.2021 року; висновком експерта №353 від 15.03.2021 року; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину в формі спеціального слідчого експерименту №1854/55/105-2021 від 26.03.2021 року; протоколом про результати аудіо-,відеоконтролю особи №1855/55/105-2023 від 26.03.2021 року відносно ОСОБА_10 ; протоколом про результати проведення візуального спостереження за особою у публічно доступних місцях №2055/55/105-2021 від 05.04.2021 року; протоколом про результати проведення ОТЗ-аудіо-,відеоконтролю особи №1294/55/105-2021 від 05.03.2021 року, відносно ОСОБА_10 ; протоколом про результати проведення ОТЗ, пов`язаних зі зняттям інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №2044/55/105-2021 від 02.04.2021 року, відносно ОСОБА_10 ; протоколом про результати проведення НСРД -пов`язаних зі зняттям інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №3871/55/105-2021 від 24.06.2021 року, відносно ОСОБА_10 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 23.06.2021 року; протоколом огляду предметів від 07.07.2021 року; протоколом про результати проведення НСРД аудіо-,відеоконтролю особи №4387/55/105-2021 від 26.07.2021 року, відносно ОСОБА_10 ; протоколом про результати проведення НСРД - пов`язаних зі зняттям інформації з транспортних телекомунікаційних мереж №4754/55/105-2021 від 10.08.2021 року, відносно ОСОБА_10 та іншими матеріалами провадження.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції».

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вищевказане, на думку апеляційного суду, зазначених доказів достатньо, щоб на даному етапі кримінального провадження стверджувати про обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 189 КК України.

Вказаним спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про необгрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Також слідчий суддя врахував дані про особу ОСОБА_8 , який раніше не судимий, має постійне місце проживання, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, працює водієм Коростенського КП «Водоканал», є інвалідом третьої групи, а також встановив наявність ризиків, передбачених п.п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших учасників кримінального провадження.

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.189 КК України

Можливість незаконно впливати на потерпілого та свідків обгрунтовується метою схилити останніх до відмови від показань, оскільки вони ще не допитані судом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обгрунтованого висновку про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу останнього, слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст.177 КПК України. Тому доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність зазначених ризиків, колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що підозрюваний ОСОБА_8 раніше не судимий, є інвалідом 3-ї групи, офіційно працевлаштований, позитивно характеризується, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, одна з яких інвалід, а також входить до складу добровольчого військового формування та здійснює чергування у місті Коростені, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені обставини не свідчать про зменшення ризиків, встановлених слідчим суддею, а лише характеризують особу.

Крім того, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого вже було надано оцінку вказаним доводам сторони захисту.

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що майновий стан, міцність соціальних зв`язків та стан здоров`я підозрюваного не змінилися з моменту застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання захисника на можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, колегія суддів також вважає безпідставними з урахуванням стадії кримінального провадження, обставин інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та наявності ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України.

Більш того, стороною захисту не доведено наявності достатніх стримуючих факторів від порушень ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Посилання захисника на відсутність належних та допустимих доказів щодо причетності підозрюваного до злочину, передбаченого ч.3 ст.189 КК України, не є предметом даного розгляду, оскільки оцінку доказам надає суд під час судового розгляду кримінального провадження.

Таким чином, доводи апеляційних скарг не спростовують правильність висновків слідчого судді.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 01 березня 2024 року, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 30 березня 2024 року, без визначення розміру застави - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :