Справа №757/5234/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2977/2024 Доповідач: ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

Іменем України

22 лютого 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В провадження Печерського районного суду м. Києва на розгляді знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогорч.2 ст. 121 КК України.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року клопотання прокурора задоволено. Продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 06 квітня 2024 року включно.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував те, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання на строк до 10 років позбавлення волі, який спричинив загибель людини, офіційно не працює, легального джерела доходу не має, те, що обвинувачений після вчинення злочину покинув місце вчинення кримінального правопорушення та не вжив заходів щодо надання допомоги потерпілому, згідно відомостей ІІПС «Армор» відносно ОСОБА_6 14.10.2021 складався адмінпротокол за вчинення домашнього насильства відносно співмешканки, та дійшов висновку, що продовжують існувати ризики переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року скасувати, відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги вказує, що в клопотанні прокурора не доведено обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 , відповідно до якого останній обвинувачується у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого. Також вказує, що суд, розглядаючи клопотання про продовження дії запобіжного заходу, лише формально дослідив обставини та не врахував, що прокурором не доведено існування будь-яких ризиків, передбачених ст. 177 КК України, а також проігноровано вимоги ст. 199 КПК України, а саме не зазначено жодних відомостей, які б свідчили про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання ОСОБА_6 під вартою. Зазначає також, що ризик переховування обвинуваченого не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого застосування покарання та сам лише розмір санкції статті, за якою обвинувачується ОСОБА_6 , не є достатнім чинником для тримання обвинуваченого під вартою. Крім того, захисник зазначає, що після конфлікту потерпілий знаходився при свідомості, продовжив самостійний рух, а отже ОСОБА_6 не вжив та не міг вжити будь-яких заходів щодо надання допомоги потерпілому, оскільки будь-якої необхідності отримання такої допомоги потерпілим не вбачалось. Також вказує, що ризик впливати на свідків є необґрунтованим та надуманим, оскільки свідками є працівники поліції, які ж того не перебували на місці події та про те, що відбулось їм стало відомо за слів потерпілого, як і свідкам - працівнику закладу харчування та лікарю. Зазначає, що сукупність характеризуючи матеріалів свідчить про те, що ОСОБА_6 не є особою, яка належить до ризикової категорії та враховуючи міцність соціальних зв`язків, відсутність можливості виїхати за кордон, переховуватись від суду ОСОБА_6 не бажає та не буде.

Клопотання про розгляд апеляційної скарги за участі сторін, як це визначено ч. 4 ст. 422-1 КПК України, не заявлено, у зв`язку із чим колегія суддів здійснює апеляційний розгляд без участі сторін кримінального провадження.

Перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, відповідно до ст. ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Перевіривши доводи апеляційної скарги захисника, колегія суддів встановила, що судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, а тому, враховуючи конкретні обставини даного кримінального провадження, обставини, з якими закон пов`язує можливість, як для застосування, так і для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, підстави для скасування оскаржуваної ухвали відсутні.

На думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою обвинуваченого, тяжкістю кримінального правопорушення та його наслідками, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 є обґрунтованим, а тому підстав вважати його занадто суворим - немає.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд першої інстанції навів обставини, які ним були враховані при продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме тяжкість злочину, у якому він обвинувачується, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, тому вірогідність настання неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_6 є досить високою, з чим погоджується колегія суддів.

Крім того, суд встановив, що ОСОБА_6 офіційно не працює, легального джерела доходу не має, після вчинення злочину покинув місце вчинення кримінального правопорушення та не вжив заходів щодо надання допомоги потерпілому, згідно відомостей ІІПС «Армор» відносно ОСОБА_6 14.10.2021 складався адмінпротокол за вчинення домашнього насильства відносно співмешканки та дійшов до обґрунтованого висновку, що продовжують існувати ризики переховуватись від суду, впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, які не зменшились та продовжують існувати.

Посилання апелянта на те, що обвинувачений має постійне місце проживання, де проживає разом з батьками пенсіонерами та цивільною дружиною, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 народила доньку, хоч і свідчить про наявність у обвинуваченого соціальних зв`язків, однак, з урахуванням обсягу обвинувачення, конкретних обставин кримінального правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому, не може слугувати підтвердженням його належної процесуальної поведінки та свідчити про наявність таких соціальних зв`язків, які б в сукупності з усіма врахованими судом першої інстанції обставинами, зменшували встановлені в ході судового розгляду провадження ризики, передбачені п.п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Дані про те, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватись під вартою в матеріалах кримінального провадження відсутні.

Отже, приймаючи рішення про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, з яким погоджується колегія суддів і доводи апеляційної скарги цього не спростовують.

На переконання колегії суддів, таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції має бути залишена без змін, а апеляційна скарга - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Суддя Суддя