28.03.2024 Провадження по справі № 1-кп/940/17/24
Справа № 940/1533/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року Тетіївський районний суд Київської області у складі :

головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі : ОСОБА_2

з участю прокурора : ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві кримінальне провадження № 0003001 від 03.12.2021 року за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, військовозобов?язаного, судимого вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2023 року за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, звільненого з ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» 05.01.2024 року по відбуттю строку покарання,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України за наступних обставин.

Так, ОСОБА_4 , переслідуючи мету незаконного придбання та зберігання боєприпасів без передбаченого законом дозволу, точної дати, часу та місця досудовим розслідуванням не встановлено, незаконно придбав 90 бойових припасів калібру 5.6 мм. В подальшому ОСОБА_4 незаконно переніс вищевказані боєприпаси до місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де зберігав без передбаченого законом дозволу до моменту вилучення.

03.12.2021 року в ході санкціонованого обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 працівниками відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП в Київській області вилучено 90 патронів, калібру 5.6 мм., маркування «22 LR», які є спортивно-мисливськими гвинтівковими патронами, виготовленими промисловим способом та придатні до стрільби та належать до боєприпасів нарізної вогнепальної зброї.

Вказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України як умисні дії, що виразилися у придбанні, зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

28.03.2024 року між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 у приміщенні Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Київської області за адресою: Київська область, Білоцерківський район, м. Тетіїв, вул. Соборна, 42 досягнуто угоди про визнання винуватості.

За умовами угоди сторони дійшли згоди щодо всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 263 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення за кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у придбанні, зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке має понести ОСОБА_4 за вчинене кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України остаточну міру покарання ОСОБА_4 призначити за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2023 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, більш суворим і остаточно визначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 72 КК України в строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень, слід зарахувати покарання, відбуте ним за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2023 року у виді 1 року позбавлення волі. В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України, та наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які, в присутності захисника, роз?яснені обвинуваченому.

Прокурор в судовому засіданні просила затвердити зазначену угоду та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в ній покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні просили затвердити угоду про визнання винуватості. ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 263 КК України беззастережно визнав, зазначив, що розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, характер пред?явленого обвинувачення та вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого, його захисника, розглянувши угоду про визнання винуватості, перевіривши її на відповідність вимогам КПК України, суд вважає, що укладення угоди є добровільним, відповідає вимогам ст.ст. 469,472 КПК України, а тому вона може бути затверджена судом, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно із ч.2 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Частиною 5 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може ініціюватися у будь-який момент після повідомленні особі про підозру, до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Згідно з п.1 ч.4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, правова кваліфікація кримінального правопорушення вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, виконання угоди обвинуваченим є можливим.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому судом не встановлено.

Судом взято до уваги дані про особу обвинуваченого, який на час вчинення кримінального правопорушення не судимий, проте засуджений вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2023 року за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, звільнений з ДУ «Білоцерківська виправна колонія (№ 35)» 05.01.2024 року по відбуттю строку покарання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо.

З урахуванням наведеного, узгоджені сторонами (прокурором та обвинуваченим) вид та міра покарання за вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення є такими, що, згідно із положеннями ст. 65 КК України, відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого та є достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін, угода укладена добровільно, а також наявний суспільний інтерес у забезпеченні швидкого судового провадження щодо ОСОБА_4 .

З урахуванням того, що обвинуваченим ОСОБА_4 вчинене дане кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 263 КК України до постановлення вироку Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2023 року, тому остаточне покарання йому має бути визначено відповідно до ч.4 ст. 70 КК України.

Відповідно до приписів частини четвертої статті 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

Щодо застосування приписів кримінального закону щодо призначення остаточного покарання ВС зроблено правовий висновок, зокрема, у постанові від 03.10.2019 (справа № 755/3279/18).

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 до строку покарання за цим вироком відбуте ним покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2023 року у виді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Відтак, дослідивши умови угоди та заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, суд вважає, що вказана угода може бути затверджена.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України

Відповідно до ст. 124 КПК України судові витрати слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст.373,374,395,475 КПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.03.2024 року в кримінальному провадженні № 0003001 від 03.12.2021 року, укладену між начальником Тетіївського відділу Білоцерківської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2023 року, яким його засуджено за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358, ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, більш суворим за цим вироком, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі, зарахувавши на підставі ст. 72 КК України в строк покарання, остаточно призначеного ОСОБА_4 за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання, відбуте ним за вироком Шевченківського районного суду міста Києва від 02.03.2023 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту звернення вироку до виконання.

Речові докази по кримінальному провадженню: 90 (дев`яносто) предметів, зовні схожих на набої, передані на зберігання до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 3 Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області, квитанція № 166 знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 858 (вісімсот п`ятдесят вісім) гривень 10 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Тетіївський районний суд Київської області з підстав, передбачених ч.4 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя : ОСОБА_1 .