печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2024 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі представника ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , процесуального керівника у кримінальному провадженні ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_4 , поданою в інтересах ОСОБА_3 , на рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000849 від 24 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:

22.04.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_4 , поданою в інтересах ОСОБА_3 , яка 23.04.2024 передана слідчому судді ОСОБА_1 , на рішення заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 , яке оформлено листом від 08.04.2024 вих. № 31/2/2-52052-22, на скаргу від 26.03.2024 на недотримання розумних строків під час досудового розслідування кримінальному провадженні №0000849 від 24.10.2022 та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування доводів скарги посилається на те, що адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Генерального прокурора ОСОБА_7 зі скаргою в порядку ст.308 КПК України. Однак, листом від 08.04.2024 вих. № 31/2/2-52052-22 заступника Генерального прокурора ОСОБА_6 в задоволенні скарги було відмовлено, оскільки ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.11.2023 надано дозвіл на вилучення в ОСОБА_3 речей, які зазначені у скарзі. Таким чином, як зазначає заступник Генерального прокурора, ці речі не є тимчасово вилученим майном і підстави для їх проведення відсутні. Також, з листа, який є предметом оскарження, вбачається, що клопотання в частині допиту ОСОБА_3 у кримінальному провадженні задоволено, про що винесено відповідну постанову. З огляду на вищевикладене, заявник вважає рішення заступника Генерального прокурора необгрунтованим, поверхневим та таким, що підлягає скасуванню, та просить зобов`язати вчинити дії.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 скаргу підтримав та просив задовольнити в повному обсязі посилаючись на підставі викладені у скарзі.

Процесуальний керівник у кримінальному провадженні - прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував, зазначивши, що постанова не виносилась та заявнику була надана відповідь листом.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України здійснювалась фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Вивчивши скаргу, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однією з загальних засад кримінального провадження згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК України є законність, що передбачає обов`язок, суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно з положеннями п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, ч. 5 ст. 21 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Способи такого контролю обмежені процедурою, визначеною кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визначені в цій Конвенції було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Чинним кримінальним процесуальним законодавством України на стадії досудового розслідування в рамках кримінального провадження законодавцем наділено право визначеного кола осіб на оскарження рішень, дій чи бездіяльності прокурора та/або слідчого, тобто сторони обвинувачення у кримінальному провадженні в розумінні ст. 3 КПК України, що є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень. Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно до положень ст. 308 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи законні інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право оскаржити прокурору вищого рівня недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України, п. 9-1 якої передбачено, що на досудовому провадженні може бути оскаржено рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником.

Як вбачається із скарги та долучених до неї матеріалів, слідчими Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000849 від 24.10.2022 за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 190, ч. 1 ст. 365, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 307, ст. 368-5, ч. 2 ст. 361-2 КК України.

26.03.2024 адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до Генерального прокурора ОСОБА_7 із скаргою в порядку ст. 308 КПК України щодо недотримання розумних строків досудового розслідування кримінального провадження № 0000849 від 24.10.2022.

Зі змісту поданої заявником скарги вбачається, що вона направлена на оскарження рішення прокурора вищого рівня про відмову у задоволенні скарги.

В той же час, відповідно до ст. 110 КПК України, процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду. Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

У відповідності до ч.5-7 ст.110 КПК України, постанова слідчого, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови. Постанова слідчого, прокурора виготовляється на офіційному бланку та підписується службовою особою, яка прийняла відповідне процесуальне рішення. Постанова слідчого, прокурора, прийнята в межах компетенції згідно із законом, є обов`язковою для виконання фізичними та юридичними особами, прав, свобод чи інтересів яких вона стосується.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні встановлені законом рішення, які можуть бути предметом оскарження до слідчого судді, оскільки, відповідно до змісту скарги та долучених до неї документів, заявником оскаржується не конкретне рішення, прийняте прокурором в межах його повноважень, а його інтерпретація відсутності відповіді у встановлені законом строки як відмова у задоволенні вказаної скарги, що не є процесуальним рішенням, а тому оцінка вказаних обставин знаходиться поза межами компетенції слідчого судді при оскарженні в порядку, передбаченому п. 9-1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши скаргу в межах питань, які були винесені на її розгляд сторонами кримінального провадження, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного прийшов до висновку, що в силу принципу змагальності сторін, адвокатом не надано належних та допустимих доказів та в судовому засіданні не встановлено таких, які б давали підстави слідчому судді прийти до висновку, що вимоги скарги базуються на об`єктивних фактах і правових підставах, які б слугували для її задоволення, а відтак в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1-40, 91-92, 94, 303, 308, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1