Дата документу 17.06.2024
Справа № 334/2784/24
Провадження № 1-кп/334/510/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000103 від 06.03.2024 року, відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого повну середню освіту, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який не має на утриманні неповнолітніх або малолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, за фактом вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_3 про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000103 від 06.03.2024 року, відносно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що 06.03.2024 приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись біля кіоску, розташованому поблизу будинку АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані неосудності, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень, не усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та не маючи змоги керувати ними, не передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, наніс один удар кулаком лівої руки по обличчю ОСОБА_4 , внаслідок чого спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді фіолетово-синюшного синця невизначеної форми з чіткими межами в виличній ділянці праворуч з розповсюдженням на щічну ділянку та нижню повіку правого ока, які самі по собі кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Під час проведення досудового розслідування ОСОБА_6 доручено провести первинну амбулаторну судову психіатричну експертизу.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 125 ОСОБА_6 у період інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння та у теперішній час виявляв та виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром, тому він не міг і не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме спричинення умисних легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, зазначаючи, що є всі законні підстави для застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_6 та просила застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечного діяння за обставин, викладених у клопотанні прокурора та також просила клопотання прокурора задовольнити, оскільки ОСОБА_6 створив небезпеку для її здоров`я.

Захисник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_5 не заперечував проти застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру.

Особа, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, ОСОБА_6 заперечував проти застосування примусових заходів медичного характеру.

Відповідно до ч.1 ст.512 КПК України участь особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, не є обов`язковою і може мати місце, якщо цьому не перешкоджає характер розладу психічної діяльності чи її психічного захворювання.

Суд, дослідивши та вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши надані сторонами кримінального провадження кожний доказ окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що факт вчинення ОСОБА_6 суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України підтверджується сукупністю доказів, наданих прокурором та безпосередньо досліджених судом, а саме:

поясненнями потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що 06.03.2024 року вона в обідню перерву вийшла з офісу, та підійшла до кіоску купити каву. Була ще одна жінка біля кіоску, тому вона стала в чергу. Потім хтось ще підійшов і став у чергу, однак вона не звернула увагу. Коли вона почула «о тьотя Света» вона повернулась і побачила ОСОБА_7 і зразу відчула удар в обличчя. Вона вдарилася об решітку кіоску, а він кричав, що зґвалтували його матір. Жінка, яка була попереду відскочила, а вона побігла за кіоск. Ще підійшли жінки, які допомогли викликати поліцію. Коли приїхала поліція, вони разом поїхали по району, однак ОСОБА_7 не знайшли. Вона добре знає ОСОБА_7 , оскільки у нього є брат, який товаришує з її сином ОСОБА_8 , а з матір`ю ОСОБА_7 вона працює на одному підприємстві. Був випадок коли він приходив до матері на роботу і казав, що він мене вб`є. ОСОБА_7 вдарив її правою рукою в обличчя разів 2 чи 3, вона була в окулярах, які розбилися;

поясненнями свідка ОСОБА_9 яка в судовому засіданні пояснила, що в березні цього року вона з колегами пішли пити каву до кіоску. Підбіг незнайомий хлопець і став бити жінку, вони стали кричати і викликали поліцію, а він злякався і побіг;

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 06.03.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_4 просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 ; (а.с.65)

протоколом огляду місця події від 06.03.2024 року з фототаблицями, відповідно до якого безпосереднім оглядом є місцевість, яка розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; (а.с. 24-28)

протоколом огляду від 12.03.2024 року з фототаблицями та DVD диском з відеозаписом до нього, відповідно до якого оглянуто DVD диском з відеозаписом з камер відео спостереження 06.03.2024 року за адресою: АДРЕСА_2 за період часу з 12:26 по 13:35; (а.с.32-42)

висновком судово-медичної експертизи №378п від 07.03.2024 року, відповідно до якого в оглянутої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 07.03.2024 виявлений поширений синець обличчя справа (слід не менш одного травматичного впливу). Синець утворився внаслідок дії тупого предмету в термін, що не суперечить заявленому потерпілою та зазначеному в постанові і кваліфікується як легке тілесне ушкодження (згідно п. 2.3.2 б/ «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6); (а.с.47-55)

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2024 року відповідно до якого свідок ОСОБА_10 впізнала на фото №3 чоловіка, який 03.03.2024 наніс жінці тілесні ушкодження; (а.с.56-59)

протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.03.2024 року відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнала на фото №3 чоловіка, який 03.03.2024 наніс жінці тілесні ушкодження; (а.с. 60-63)

Зазначені докази суд визнає належними, оскільки у своїй сукупності прямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст.91 КПК України, та є допустимими, оскільки отримані у порядку, встановленому КПК України.

Судом встановлено, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №125 від 20.03.2024 року, відповідно до якого ОСОБА_6 , 1996 р.н., виявляв та виявляє у теперішній час ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром. Тому він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час він також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги. (а.с.48-55).

Суд враховує, що особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, виявляв і на теперішній час виявляє ознаки психічного розладу у вигляді у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром. Вказане психічне захворювання позбавляло його можливості в період часу, що відноситься до інкримінованого йому діяння, усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Аналізуючи зібрані у кримінальному провадженні докази і оцінюючи їх в сукупності, обставини інкримінованого ОСОБА_6 діяння з урахуванням обставин, доведені поза розумним сумнівом на підставі зазначених вище доказів, а також доказів, які підтверджують достовірність та можливість використання таких, які є допустимі та достовірні, а в сукупності - достатні та узгоджені між собою.

Враховуючи наведене, суд доходить до висновку, що дії ОСОБА_6 необхідно кваліфікувати, як суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - спричинення умисних легких тілесних ушкоджень.

Надаючи оцінку тому, чи вчинив ОСОБА_6 суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд бере до уваги висновок судово-психіатричного експерта згідно з яким, під час інкримінованих дій, ОСОБА_6 не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час він також виявляє ознаки психічного розладу у вигляді шизофренії, параноїдна форма, безперервний перебіг, параноїдний синдром. Потребує застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до спеціального закладу з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно до ст. 92 КК України, примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

В силу ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Відповідно до ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;

2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом;

3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом;

4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

2. Надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

3. Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

4. Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм психічним станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах посиленого нагляду.

5. Госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, пов`язане з посяганням на життя інших осіб, а також щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння становить особливу небезпеку для суспільства і потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги та лікування в умовах суворого нагляду.

Верховний Суд у рішенні від 30 травня 2019 року у справі № 51-5807км18 дійшов висновку, що статтею 94 КК України визначено три критерії, які суд має враховувати при призначенні певного виду примусових заходів медичного характеру: медичний (характер і тяжкість захворювання), юридичний (тяжкість вчиненого діяння) та соціальний (ступінь небезпечності психічно хворого для себе чи інших осіб). При цьому ступінь небезпечності психічно хворого містить оцінку: суспільної небезпеки вчиненого діяння, характеру вчиненого, можливих або тих, що настали, суспільно небезпечних наслідків та інших подібних обставин; психічного стану особи на момент розгляду справи судом і небезпечності цього хворого для оточуючих, що випливає з характеру захворювання. Верховний Суд звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України). Для досягнення цієї мети суд має визначити конкретний вид примусового заходу, враховуючи всі передбачені ст. 94 КК України критерії в їх сукупності.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності.

Відповідно до ст.512 КПК України судовий розгляд кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 інкриміноване суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, вчинив перебуваючи в стані неосудності, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, тому на підставі ч.2 ст. 19 КК України він не підлягає кримінальній відповідальності, до нього, як до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння в стані неосудності, необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру.

ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене Особливою частиною КК України, що згідно ст.12 КК України відноситься до проступку.

Відповідно до ч. 2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Визначаючи вид примусових заходів медичного характеру, суд враховує, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, обставини вчинення і тяжкість вчиненого діяння, характер і тяжкість захворювання ОСОБА_6 , а також ступінь небезпечності останньої для інших осіб, суд вважає, що відносно ОСОБА_6 необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Виходячи із роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові №7 від 03.06.2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», суд не визначає лікувальну установу, в якій до особи будуть застосовані примусові заходи медичного характеру та не визначає строк, на який ці заходи призначені.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 503, 508, 512-513, 516, 376 КПК України, ст. ст. 19, 92-94 КК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру за фактом вчинення суспільно небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.

Речові докази: DVD-R диск з відеозаписом - залишити в матеріалах справи;

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти діб з дня її проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст ухвали буде проголошено 17.06.2024 року о 12 год. 45 хв.

Суддя: ОСОБА_1