КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 на вирок Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференцзв`язку за допомогою програми EasyCon ),

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а :

Вироком Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України та призначено покарання у виді 220 годин громадських робіт.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 8325 гривень 07 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , 02 серпня 2019 року о 17 годині 00 хвилин, за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська, 3-Г, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, заздалегідь не маючи на меті повертати мобільний телефон, підійшов до ОСОБА_9 , з якою на той момент домовився зустрітися під приводом тимчасового користування телефоном на один день, отримав від неї її особистий мобільний телефон марки «Honor 10», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , мерехтливого синього кольору, вартістю 7490 гривень 00 коп., після чого заклав його до ломбардного відділення ПТ «Ай Ті Ломбард» та не повернув, тим самим розпорядився чужим майном на власний розсуд, завдавши при цьому потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 7490 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі захисник, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, просить скасувати вирок Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року, ухвалити судове рішення, яким ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України визнати невинуватим та виправдати, в задоволенні цивільного позову потерпілої відмовити повністю.

Захисник вказує, що в мотивувальній частині вироку суд посилається виключно на докази сторони обвинувачення, надає їм оцінку і описує обставини справи, врахувавши тільки позицію сторони обвинувачення. При цьому в судовому засіданні були досліджені докази сторони захисту (документи, показання обвинуваченого), в дебатах проголошена промова захисника із посиланням на досліджені докази, але суд їх жодним чином не відхилив у вироку і не мотивував своє рішення.

Досліджені в судовому засіданні докази, на думку апелянта, спростовують показання ОСОБА_9 , які нею були надані суду 12 травня 2023 року та 15 червня 2023 року, та доводять те, що потерпіла ОСОБА_9 надала суду завідомо неправдиві показання.

Також, показання свідка ОСОБА_10 доводять лише те, що 02 серпня 2019 року в день передачі потерпілою обвинуваченому мобільного телефону марки "Honor 10", ОСОБА_6 взяв у потерпілої телефон для особистих цілей, що цілком відповідає цілі закладу обвинуваченим телефону до ломбарду.

Окрім того, показання обвинуваченого ОСОБА_6 правдиві, логічні та послідовні і повністю співпадають із відповідями з ломбардів.

Також апелянт вказує на те, що 02 серпня 2019 року обвинувачений ОСОБА_6 отримав за добровільною згодою потерпілої ОСОБА_9 мобільний телефон марки "Honor 10" мерехтливо синього кольору для подальшого закладу в ломбард, про що ОСОБА_9 була обізнана, погодила такі дії обвинуваченого, не перебувала в омані, а ОСОБА_6 не зловживав довірою ОСОБА_9 . Такі взаємовідносини між ОСОБА_6 та ОСОБА_9 були неодноразовими (системними) в період з 05.12.2018 року по 02.08.2019 року і телефон закладався 28 разів.

Окрім того, ОСОБА_9 використовували названий вище телефон для закладу в ломбард і з іншими особами, а саме передавала його ОСОБА_10 для подальшого закладу в ломбард.

За наведених вище обставин, захисник вважає, в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбачений частиною 1 статті 190 КК України, а стороною обвинувачення не доведені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні (пункти 1, 2 частини 1 статті 91 КПК України).

Отже, на думку захисника, ОСОБА_6 слід визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 190 КК України та виправдати його.

Окрім того, враховуючи невинуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, в задоволенні цивільного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_6 слід відмовити повністю.

Також, апелянт вважає, що суд першої інстанції наведеним доводам взагалі не надав правової оцінки, а тому висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам кримінального, що є підставою для скасування судового рішення судом апеляційної інстанції (пункт 2 частини 1 статті 409, пункт 3 частини 1 статті 411 КПК України).

До початку апеляційного розгляду обвинувачений та захисник заявили клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 190 КК України, посилаючись на те, що закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, та просили закрити кримінальне провадження.

Заслухавши пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та клопотання про закриття кримінального провадження, прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого і захисника та заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника підлягає до задоволення частково, виходячи з таких підстав.

Висновок суду, про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, при обставинах, встановлених судом, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наведеними у вироку доказами: показаннями потерпілої ОСОБА_9 , свідка ОСОБА_10 , даними, які містяться у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 21 січня 2020 року, інформацією, наданою ПТ «Ай Ті Ломбард» № 104/1 від 29 січня 2020 року, даними висновку судово-товарознавчої експертизи № 355 від 07 лютого 2020 року.

Дії ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману, судом кваліфіковані правильно.

Доводи захисника на те, що зібраними у справі доказами не підтверджується винуватість ОСОБА_6 у заволодінні мобільним телефоном потерпілої шляхом введення її в оману є безпідставними, оскільки спростовуються, викладеними у вироку доказами в сукупності.

Так, будучи допитаною в ході судового розгляду, потерпіла ОСОБА_9 суду показала, що раніше із обвинуваченим ОСОБА_6 у неї були близькі стосунки, потім вони розійшлись.

02 серпня 2019 року приблизно о 17 год., вона зустрілася із обвинуваченим ОСОБА_6 біля станції метро «Позняки» та обвинувачений попросив у неї її мобільний телефон для виходу в Інтернет для пошуку роботи, оскільки у нього був кнопковий телефон. Так як у них із обвинуваченим були дружні стосунки і вона йому довіряла, то вона дала йому свій телефон, при цьому обвинувачений повинен був повернути телефон ввечері, максимум наступного ранку. Проте, ні ввечері ні на наступний ранок обвинувачений на зв`язок не вийшов. Через деякий час він все-таки зізнався, що телефон в ломбарді, але нічого не робив, щоб повернути телефон і вона зрозуміла, що він не збирається повертати телефон з ломбарду.

Щодо подій 02 серпня 2019 року, то потерпіла стверджувала, що не дозволяла здавати телефон в ломбард, при цьому ОСОБА_6 просив взяти телефон саме в нетривале користування для пошуку роботи, тобто обманув її. Раніше ОСОБА_6 здавав в ломбард її телефон, але це він робив на її прохання, вона перекривала інші кредити, а потім телефон викупався.

Свідок ОСОБА_10 суду показав, що обвинуваченого ОСОБА_6 знає через потерпілу. Вказав, що йому відомо про те, що обвинувачений ОСОБА_6 попросив у потерпілої телефон для особистого користування для пошуку роботи. Коли саме була домовленість він не пам`ятає, але телефон ОСОБА_6 було передано в його потерпілою 02 серпня 2019 року. Потім з`ясувалось, що телефон було здано в ломбард. Зазначив, що він, а також ОСОБА_6 з потерпілою раніше здавали телефон в ломбард, але на наступний день телефон забирали.

Викладені докази, які були ретельно досліджені судом, на думку колегії суддів спростовують версію обвинуваченого про те, що він не мав намірів шахрайським шляхом заволодівати телефоном потерпілої.

Доводи захисника про те, що раніше вказаний телефон неодноразово здавався в ломбардв період з 05.12.2018 року по 02.08.2019 року і телефон закладався 28 разів, не впливають на наявність в діях ОСОБА_6 складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачений 02 серпня 2019 року, скориставшись дружніми стосунками та довірою ОСОБА_9 , повідомивши потерпілій неправдиві відомості щодо мети отримання телефону та ввівши останню в оману, заволодів її майном.

При цьому суд вважає показання потерпілої та свідка ОСОБА_10 , які були перевірені в ході судового розгляду, достовірними, оскільки вони послідовні, логічні, конкретні, узгоджуються з іншими зібраними по справі доказами, дослідженими судом.

Окрім того, суд дослідивши наявні в матеріалах провадження докази, прийшов до висновку, що будь-яких обставин, які би свідчили про наявність підстав для обмови обвинуваченого потерпілою та свідком не було встановлено.

Отже, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а тому апеляційна скарга захисника в частині прохання про скасування вироку та визнання ОСОБА_6 невинуватим задоволена бути не може.

Що стосується клопотання обвинуваченого та захисника про звільнення ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, то колегія суддів вважає, що воно підлягає до задоволення.

Так, оскаржуваним вироком встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, ОСОБА_6 вчинив 02 серпня 2019 року.

У відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України, є кримінальним правопорушенням невеликої тяжкості та санкцією вказаного закону передбачено покарання у виді штрафу від двох до трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, громадські роботи на строк від двохсот до двохсот сорока годин, виправні роботи на строк до двох років або обмеження волі на строк до трьох років.

Згідно з ч. 1 п. 2 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло 3 роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років.

Згідно з висновком щодо застосування норми права, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року у справі №735/1121/20, провадження № 13-26 кс22, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК України, продовженого на період ухилення.

Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину та п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, продовжений на час ухилення.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13 вересня 2021 року ОСОБА_6 оголошено в розшук, тому перебіг давності зупинився.

Відповідно до листа Дарницького УП ГУНП у м. Києві від 30 вересня 2022 року працівниками ВКП Дарницького УП ГУНП у м. Києві було встановлено місцезнаходження ОСОБА_6 , а 27 вересня 2022 року обвинуваченого було доставлено до Дарницького районного суду м. Києва, що підтверджується журналом судового засідання.

Відтак, з дати вчинення кримінального правопорушення 02 серпня 2019 року по дату оголошення ОСОБА_6 в розшук 13 вересня 2021 року пройшло 2 роки 1 місяць 11 днів, а з моменту його доставки в судове засідання 27 вересня 2022 року перебіг давності відновився та до моменту розгляду провадження в апеляційній інстанції 29 січня 2024 року складав 1 рік 4місяці 2 дні.

Оскільки на момент розгляду провадження в апеляційній інстанції закінчився диференційований строк, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, продовжений на період ухилення обвинуваченого від суду, то ОСОБА_6 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України.

Пунктом першим частини другої статті 284 КПК України передбачено закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені статтею 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, вирок Дарницького районного суду м. Києва від 10 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 підлягає до скасування, а кримінальне провадження - до закриття у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності за закінченням строку давності, передбаченого ст. 49 КК України.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Вирок Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2023 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України скасувати.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження за ч. 1 ст. 190 КК України закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Су д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 753/13526/20

Провадження № 11-кп/824/94/2024

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_11

Доповідач ОСОБА_1