Справа № 675/1918/23
Провадження № 1-в/675/14/2024
У Х В А Л А

"18" березня 2024 р. м. Ізяслав

Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_6 , захисника - адвоката ОСОБА_7 , представника установи ОСОБА_8 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізяслав у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 звернувся до Ізяславського районного суду Хмельницької області з клопотанням про звільнення від відбування покарання у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку або заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

В подальшому ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про залишення його клопотання в частині заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням без розгляду, яке за ухвалою колегії суддів від 05.02.2024 було задоволено.

Таким чином, ОСОБА_6 наполягав на продовжені розгляду його клопотання в частині звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності. В обґрунтування заявленого клопотання в цій частині ОСОБА_6 зазначає, що після його засудження до довічного позбавлення волі за вироком апеляційного суду Херсонської області від 12 червня 2002 року минуло 15 років, а тому наявні законні підстави, передбачені ч. 5 ст. 80 КК України, для звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання.

У судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 клопотання підтримали з зазначених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечив з огляду на його безпідставність.

Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, з`ясувавши думку прокурора, дослідивши матеріали провадження, суд знаходить, що клопотання до задоволення не підлягає з наступних підстав.

З матеріалів провадження слідує, що вироком апеляційного суду Херсонської області від 12 червня 2002 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 29 жовтня 2002 року, ОСОБА_6 засуджено за ст.ст. 93 п. п. «а», «г», «і», 140 ч. 2, 142 ч. 3 КК України 1960 року, ст. 185 ч. 3 КК України 2001 року, ст. 42 КК України 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією майна.

Вказаний вирок набрав законної сили 29 жовтня 2002 року відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав чинності.

Згідно з ст. 152 КВК України підставою звільнення від відбування покарання є відбуття строку покарання, призначеного вироком суду; закон України про амністію; акт про помилування; скасування вироку суду і закриття кримінального провадження; закінчення строків давності виконання обвинувального вироку; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; хвороба; інші підстави, передбачені законом.

Що ж стосується посилань засудженого на ст. 80 КК України, виходячи з чого він вважає, що строк відбування ним покарання за ст. ст. 140 ч. 2, 142 ч. 3 КК України 1960 року, ст. 185 ч. 3 КК України 2001 року минув, то суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки-у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі засудження до покарання у виді обмеження волі; 3) п`ять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі за нетяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше п`яти років затяжкий злочин; 4) десять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років за тяжкий злочин, а також при засудженні до позбавлення волі на строк не більше десяти років за особливо тяжкий злочин; 5) п`ятнадцять років - у разі засудження до покарання у виді позбавлення волі на строк більше десяти років за особливо тяжкий злочин. Перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені пунктами 1-3 частини першої цієї статті, подвоюються. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину. Питання про застосування давності до особи, засудженої до довічного позбавлення волі, вирішується судом. Якщо суд не визнає за можливе застосувати давність, довічне позбавлення волі заміняється позбавленням волі.

Стаття 80 КК України визначає правила звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку. При застосуванні ст. 80 КК України мається на увазі обвинувальний вирок, який вступив у законну силу, але не спрямований на виконання або звернений до виконання, але не реалізований повністю або частково.

У даному випадку зміст клопотання та досліджені судом докази не свідчать про те, що закінчився строк давності виконання вироку суду, яким ОСОБА_6 засуджений до довічного позбавлення волі.

Суд враховує, що вирок апеляційного суду Херсонської області від 12 червня 2002 року, яким засуджено ОСОБА_6 , набув законної сили та почав виконуватися з моменту набрання ним законної сили, а тому строк давності до вказаного обвинувального вироку не застосовується.

З аналізу вищезазначених норм випливає, що після того як вирок апеляційного суду Херсонської області від 12 червня 2002 року був залишений без зміни ухвалою Верховного Суду України від 29 жовтня 2002 року, цей вирок почав виконуватись. Тобто з 29 жовтня 2002 року ОСОБА_6 є засудженою особою, а не попередньо ув`язненою особою. Тому посилання засудженого про те, що на підставі ст. 80 КК України він має бути звільнений від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків виконання вироку суд не вважає переконливими та такими, що дають підстави для задоволення клопотання.

Щодо посилань засудженого на норми ч. 5 ст. 80 КК України, згідно яких, на його думку, суд зобов`язаний у випадку неможливості застосування давності довічне позбавлення волі замінити позбавленням волі, останній залишив поза увагою ряд обставин, що мають суттєве значення для прийняття такого рішення.

Так, необхідно наголосити, що приписи ч. 5 ст. 80 КК України не вказують на безумовний обов`язок суду замінити довічне позбавлення волі на позбавленням волі у разі відсутності наявності підстав для застосування давності. Ця норма передбачає право суду застосовувати чи не застосовувати давність. При цьому, такі приписи КПК України передбачають можливість заміни покарання тільки у випадку, якщо така давність по своїй суті наявна, але не може бути застосована судом.

Оскільки під давністю виконання обвинувального вироку необхідно розуміти закінчення встановлених у законі відповідних строків із дня набрання обвинувальним вироком законної сили, то з огляду на встановлені вище обставини відсутні підстави вважати, що обвинувальний вирок відносно засудженого у даній справі не виконувався та не виконаний у строки, передбачені ч. 1 ст.80 КК України.

Таким чином, законні підстави для застосування щодо засудженого ч. 5 ст. 80 КК України у даному випадку відсутні, а тому клопотання ОСОБА_6 до задоволення не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 80 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Ізяславський районний суд Хмельницької області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3