Провадження № 1-кс/202/2669/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника підозрюваної ОСОБА_4 ОСОБА_5 про зміну запобіжного у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в рамках кримінального провадження, внесеного 23.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000625, у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилася в м. Дніпропетровськ, громадянки України, яка заміжня, має на утриманні неповнолітню дитину, яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судима.

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.358, ч.5 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло зазначене клопотання, в обґрунтування якого захисник посилається на те, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження № 0000625, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.11.2023 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.190 , ч.3,4 ст.358 КК України, в межах якого ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 повідомлено про підозру. 28.03.2024 року під час зустрічі в умовах слідчого ізолятору- підозрювана ОСОБА_4 повідомила захисника про раптове погіршення стану здоров`я та загострення хронічних захворювань. У відповідь на адвокатський запит до установи де утримається підозрювана було повідомлено наступне: В період з 04.03.2024 року по момент надання відповіді підозрювана ОСОБА_4 неодноразово зверталась до лікарів закладу, під час огляду було підтверджено наявність захворювань та призначено лікування. Крім того, зазначає, що підозра є необгрунтованою, оскільки в своєму клопотання слідчим не було наведено жодного доказу наявності в діях підозрюваного саме наявності складу кримінального правопорушення за ч.5 ст.190, ч.3,4 ст.358 КК України. Жодним доказом не доведено той факт, що підозрювані знали про нібито факт того, що документи відповідно до яких здійснювалась перереєстрація права власності нерухомого майна, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 були підроблені, а навпаки були впевнені в їх законності, адже документи перевірялись нотаріусами під час здійснення відповідних нотаріальних дій. Крім того, заявлені ризики є необґрунтованими, оскільки підозрювана має міцні соціальні та родинні зв`язки, адже ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкають разом в якості чоловіка та дружини, разом виховують дітей ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 (повнолітній) та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 . При цьому, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 є неповнолітніми дітьми і осіб, окрім батьків, які б мали можливість доглядати їх фактично немає. Підозрювана має постійне місце мешкання та місце роботи, характеризується виключно з позитивної сторони. 29.02.2024 року в період з 06:20 до 09:30 працівниками поліції було проведено обшук за місцем мешкання підозрюваних: АДРЕСА_3 , де працівники поліції оглянули та вилучили мобільні телефони , речі, банківські картки та документи, які їх зацікавили. Інші документи, які необхідно працівникам поліції перевірити в межах зазначеного провадження знаходяться в нотаріальних справах нотаріусів, до яких підозрювані не мають доступу. Органом досудового розслідування не було додано жодного доказу, який би підтверджував наявність зазначених ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, що є порушенням п.5 ч.1 ст.184 КПК України до того ж не було додано жодного доказу, який би прямо вказував на причетність у скоєнні правопорушень, за якими повідомлено про підозру. Крім того, захисник посилається на те, що визначений слідчим суддею розмір застави є непомірним для підозрюваної, оскільки єдиним джерелом доходу родини є заробітна плата ОСОБА_4 , яка відповідно до довідки «ТЛП Україна» складає 10465 грн. на місяць та доходи ОСОБА_7 як фізичної особи підприємця. Наявні доходи ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є недостатніми навіть для внесення застави відносно їх сина ОСОБА_8 , а запропоновані слідчим розміри застави відносно них є завідомо непомірними і такими, які позбавляють альтернативи обранню запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На підставі викладеного, просив змінити обвинуваченій запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 підтримав клопотання про зміну запобіжного заходу, підтвердили доводи викладені в ньому та просив його задовольнити. Додатково пояснив, що підозрювана має на утриманні малолітнього сина - ОСОБА_10 30.11.2014 року, який на теперішній час взагалі залишився без батьківського нагляду та опіки, крім того у підозрюваної значно погіршився стан здоров`я, що підтверджується медичною документацією.

Підозрювана ОСОБА_4 підтримала клопотання та позицію захисника, просила клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання посилаючись на наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшились та не змінились. Просив відмовити у задоволенні клопотання. Наявність на утриманні підозрюваних ОСОБА_4 та ОСОБА_7 малолітньої дитини, 2014 року народження не оспорив.

Потерпілий ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання, просив відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали досудового розслідування та копії матеріалів, якими захисник обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя вважає його таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ч. 5 ст. 201 КК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У силу ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний, крім передбачених ст.177 КПК України ризиків, оцінити у сукупності інші обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання підозрюваного винуватим у інкримінованому правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків та низку інших факторів, які мають суттєве значення для застосування певного запобіжного заходу.

Вищевикладене, а також тлумачення норм ст.ст. 177, 194 КПК у їх системному зв`язку з положеннями Глави 4 КПК приводить слідчого суддю до висновку, що під час вирішення питання щодо зміни запобіжного заходу оцінка зібраних доказів має спрямовуватися не на досягнення твердого переконання у винуватості особи у вчиненні інкримінованого правопорушення, а має на меті встановити, чи є підозра обґрунтованою.

В судовому засіданні встановлено, що подане захисником клопотання відповідає вимогам ст. 201 КПК України, подано після спливу тридцяти днів з дня постановлення передньої ухвали про застосування запобіжного заходу, а тому залишенню без розгляду, у відповідності до положень ч. 5 ст. 201 КПК України, не підлягає.

У вказаному клопотанні захисником зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею під час постановлення ухвали від 04.03.2024 а саме: факт погіршення самопочуття підозрюваної, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит начальника філії ЦОЗ ДКВС України у Дніпропетровській області, а також іншою медичною документацією; а також вагомою обставиною є те, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкають разом в якості чоловіка та дружини, разом виховують дітей ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 (повнолітній) та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , та фактично інших осіб, які б могли опікуватися, доглядати та піклуватися про дитину - ОСОБА_10 30.11.2014 року, який на даний час позбавлений піклування, що не оспорено сторонами під час судового розгляду, та якому опіку не призначено.

Відповідно до ч.4 ст.200 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04.03.2024, яка залишена без змін ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27.03.2024, до підозрюваної ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави у розмірі 627 (шістсот двадцять сім) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 1 898 556 (один мільйон вісімсот дев`яносто вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят шість тисяч) грн. 00 коп.,

При цьому, як встановлено слідчим суддею, під час застосування до підозрюваної ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останньою кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.4 ст.358, ч.3 ст.358, ч.5 ст.190 КК України, наявність ряду ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливості підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування, можливості підозрюваної сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які використовувалися співучасниками кримінального правопорушення при підготовці до вчинення злочину, незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Аналіз тексту ухвали апеляційного суду від 27.03.2024 свідчить про те, що ним перевірялися законність та обґрунтованість висновків слідчого судді викладені в ухвалі від 04.03.2024 відповідно до обставин які були ним встановлені та існували станом на 27.03.2024. Обставини вказані в клопотанні про зміну запобіжного заходу від 11.10.2023 а саме: наявність на її утриманні малолітнього сина - ОСОБА_10 30.11.2014 року, який на даний час фактично позбавлений піклування, факт погіршення самопочуття підозрюваної, виходячи з аналізу тексту ухвали слідчого судді Індустріального суду Дніпропетровської області від 04.03.2024 та ухвали Дніпровського апеляційного суду від 27.03.2024 предметом оцінки не були.

Відповідно при розгляді даного клопотання слідчому судді необхідно впевнитися у існуванні вказаних фактичних обставин та провести їх оцінку на предмет відповідності їх вимогам Закону, які стосуються порядку зміни запобіжного заходу.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у відношенні якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у цьому ж кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000625, та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 мешкають разом в якості чоловіка та дружини, разом виховують дітей ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_3 (повнолітній) та ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , та фактично інших осіб, які б могли опікуватися, доглядати та піклуватися про дитину - ОСОБА_10 30.11.2014 року, який на даний час позбавлений піклування, що не оспорено сторонами під час судового розгляду, та якому опіку не призначено.

У ст. 4 Закону України «Про охорону дитинства» йдеться про забезпечення належних умов для гарантування безпеки, охорони здоров`я, навчання, виховання, фізичного, психічного, соціального, духовного та інтелектуального розвитку дітей, їх соціально-психологічної адаптації та активної життєдіяльності, зростання в сімейному оточенні в атмосфері миру, гідності, взаємоповаги, свободи та рівності; проведення державної політики, спрямованої на реалізацію соціальних гарантій у процесі виховання, навчання.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини.

Системний аналіз діючого КПК України, призводить слідчого суддю до висновку, що питання щодо заходів піклування про неповнолітніх дітей підозрюваного, у разі обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, нормативно не врегульовано, а вказані заходи можуть бути застосовані судом лише відносно неповнолітніх дітей обвинуваченого (ст. 378 КПК України). Разом з тим, встановлені судом об`єктивні існуючі обставини, а саме те, що обрання підозрюваним ОСОБА_4 та ОСОБА_7 запобіжного заходу призвело до залишення малолітньої дитини - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без батьківського піклування, засобів існування, належного виховання та створення умов для розвитку особистості, що у підсумку може призвести до прямої загрози її життю та здоров`ю, що не може бути залишено поза увагою слідчого судді та свідчить про необхідність змінити ОСОБА_4 існуючий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на інший більш м`який запобіжний захід та часткову обґрунтованість клопотання захисника.

Крім того, слідчий суддя приймає до уваги факт погіршення самопочуття підозрюваної ОСОБА_4 , що підтверджується відповіддю на адвокатський запит начальника філії ЦОЗ ДКВС України у Дніпропетровській області, а також іншою медичною документацією.

Разом з тим, факт невнесення визначеного ухвалою слідчого судді від 04.03.2024 року розміру застави, та перебування її під вартою, без можливості нагляду та виховання своєї дитини, свідчить про відсутність у неї достатньої суми грошових коштів на внесення застави, що в свою чергу свідчить про те, що вказаний розмір є непомірним для підозрюваної, що суперечить положенням ч. 2 ст. 182 КПК України.

Також, слідчий суддя враховує, що 29.02.2024 року в період з 06:20 до 09:30 працівниками поліції було проведено обшук за місцем мешкання підозрюваних: АДРЕСА_3 , де працівники поліції оглянули та вилучили мобільні телефони , речі, банківські картки та документи, які мають значення для досудового розслідування. Інші документи, які необхідно працівникам поліції перевірити в межах зазначеного провадження знаходяться в нотаріальних справах нотаріусів, до яких підозрювані не мають доступу.

Вказані фактичні дані не оспорені прокурором.

Вказані встановлені слідчим суддею фактичні обставини у своїй сукупності свідчать про суттєве зменшення ризиків, передбачених п.п. 1,2 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановленої слідчого судді від 04.03.2024 , а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду та можливості підозрюваної сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися суттєво зменшений встановленням наявністю міцних соціальних зав`язків ОСОБА_4 , наявністю на утриманні малолітньої дитину у якої, окрім матері, фактично відсутні інші опікуни, що, на думку слідчого судді, є стримуючим фактором для підозрюваної від можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Ризик можливості підозрюваної сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, також суттєво зменшений фактом перебування у розпорядженні органу досудового розслідування доказів, які мають доказове значення у даному кримінальному провадженні.

При вирішенні питання щодо заявленого клопотання, слідчий суддя також приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, а саме справу «Харченко проти України», за якою встановлено порушення вимог п.3 ст. 5 Конвенції щодо надмірного тривалого тримання особи під вартою, а також те, що національні суди не розглядали жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів.

По справі «Мамедова проти Росії», ЄСПЛ зазначив, що посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа буде переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребу позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Згідно з п. 3 ст. 5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою, які мають бути чітко сформульовані (рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року у справі «Яблонський проти Польщі», від 23 вересня 1998 року у справі «І.А. проти Франції», від 04 жовтня 2001 року у справі «Іловецький проти Польщі»).

При цьому ЄСПЛ зазначає, що існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (рішення ЄСПЛ у справі «Смирнова проти Росії» ). У всіх випадках, коли ризик ухилення обвинуваченого від слідства ( суду ) можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено, і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних заходів ( рішення ЄСПЛ від 23 вересня 2008 року у справі «Вренчев проти Сербії»).

В рішенні «Тодоров проти України» ЄСПЛ зазначив, що для продовження тримання особи під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою протягом досить тривалого строку.

Так, однією із підстав порушення п. 1 ст. 5 Конвенції у справі «Барило проти України» (рішення ЄСПЛ від 16.05.2013) стало те, що у заявниці було наявне тяжке захворювання (третя група інвалідності), у зв`язку з чим вона потребувала спеціального лікування, дієти і постійного медичного нагляду.

Згідно із ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Вказані об`єктивно існуючі та встановлені слідчим суддею фактичні обставини приводять слідчого суддю до висновку, що існуючий запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , станом на момент розгляду даного клопотання є занадто суворим й досягнення мети застосування запобіжного заходу, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України можливе шляхом зміни вказаного запобіжного заходу на інший більш м`який, оскільки ризики, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також можливості підозрюваної сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, на час розгляду даного клопотання зменшилися.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, слідчий суддя вважає, що стороною захисту доведено необхідність зміни запобіжного заходу, а прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не здатен забезпечити належної поведінки підозрюваного, у зв`язку із чим клопотання підлягає задоволенню.

Таким чином, вирішуючи питання щодо виду запобіжного заходу на який необхідно змінити запобіжний у виді тримання під вартою, виходячи з існування даних про наявність на утриманні підозрюваної малолітнього сина - ОСОБА_10 30.11.2014 року, та фактична відсутність інших осіб, які б могли опікуватися, доглядати та піклуватися про малолітню дитину, на даний час позбавлений піклування, що не оспорено сторонами під час судового розгляду, її позитивної репутації, відсутністю судимостей, відсутністю факту порушення у минулому умов запобіжного заходу, відсутність ризику летальності, слідчий суддя вважає, що доцільним, об`єктивним, відповідним обставинам даного кримінального провадження та таким, що досягне мети застосування запобіжного заходу зокрема ч. 1 ст. 177 КПК України, забезпечення виконання підозрюваною покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати та інших підозрюваних та свідків у даному кримінальному провадженні, знищити або спотворити речі та документи, буде зміна підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із застосуванням електронних засобів контролю, який полягає в забороні підозрюваній залишати житло у період часу з 20 годину 00 хвилин по 08 години 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, строком на вісімнадцять днів, тобто до 29 квітня 2024 року включно.

При цьому, на думку слідчого судді, застосування засобу електронного контролю буде таким, що забезпечить досягнення мети запобіжного заходу, зокрема, належної процесуальної поведінки підозрюваної ОСОБА_4 .

Щодо порядку оскарження даної ухвали, слідчий суддя зазначає, що стаття 309 КПК України передбачає вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, можливість оскарження ухвали слідчого судді про зміну запобіжного заходу до вказаного переліку не належить.

Таким чином дана ухвала оскарженню не підлягає.

Така позиція узгоджується з усталеною практикою Дніпровського апеляційного суду, яка викладена в ухвалі від 23.11.2022 року (справа Провадження № 11-с/803/2030/22, Справа № 202/9352/22).

Керуючись ст.ст. 183, 201, 369-372 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Змінити підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із застосуванням засобів електронного контролю, який полягає в забороні підозрюваній залишати житло у період часу з 20 годину 00 хвилин по 08 години 00 хвилин, за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, строком на вісімнадцять днів, тобто до 29 квітня 2024 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрювану ОСОБА_4 :

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснюватиме досудове розслідування, прокурора, та/або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- не залишати у період часу з 20 годину 00 хвилин по 08 години 00 хвилин житло за адресою: АДРЕСА_1 , окрім випадків необхідної евакуації чи з метою запобігання загрози життю чи здоров`ю або у випадку перебування на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні у медичних закладах та пов`язаних із вказаним лікуванням пересувань.

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілим у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання: АДРЕСА_1 .

Ухвала слідчого судді діє в межах строку досудового розслідування протягом вісімнадцяти днів тобто до 29 квітня 2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити до ВП ГУНП у Дніпропетровській області за зареєстрованим місцем проживання підозрюваної, для забезпечення контролю за поведінкою підозрюваної ОСОБА_4 під час дії відносно нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1