ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8733/23
Номер провадження: 11-кп/819/317/24
Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2024 року Херсонський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання: ОСОБА_5

адвоката: ОСОБА_6

прокурора: ОСОБА_7

обвинуваченої : ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до ЄРДР за № 0000612 за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2024 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Чаплинки Генічеського району Херсонської області, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11 квітня 2024 року обвинуваченій ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 10.06.2024 року включно .

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги .

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду від 11.04.2024 року, постановити нову ухвалу, обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з дотриманням комендантської години .

Вказує, що у клопотанні прокурора не зазначено обставин, які б свідчили про те , що ризики не зменшилися, чи з`явилися нові ризики, посилання на конкретні обставини чи факти на підтвердження заявлених ризиків.

Наявність ризиків ні в клопотанні ні в судовому засіданні доведена не була. Запобіжний захід не є покаранням, та має відповідати правовим принципам, зокрема принципу презумпції невинуватості.

У клопотанні не зазначено жодного конкретного свідка , на якого вона може впливати. Допит свідків здійснювався на відеозаписи, які вже додано до кримінального провадження як письмові докази. Не вказано чи дійсно свідки перебувають на даний час у м. Херсоні , так як їх допит проводився майже рік тому.

У клопотанні не зазначено в якій формі на підконтрольній території Держави Україна можуть вчинятися нею інші кримінальні правопорушення. Підґрунтя для вчинення такого злочину у м. Херсоні не має.

Тримання її під вартою може виглядати як відбування покарання « авансом» .

Прокурором не виконуються процесуальні обов`язки, клопотання з жовтня місяця переписується слово в слово без розгляду впливу та актуальність ризиків.

Вказує, що має міцні соціальні зв`язки у м. Херсоні- онкохвору матір 1955 р.н., вона потребує піклування та допомоги.

Ризик переховування не доведений відповідно до стандартів ЄСПЛ. Кримінальне переслідування почалося з грудня 2022 року . Форма допиту під тиском представників ДБР, які прийшли до неї додому, могла спонукати до втечі, але її принципова позиція, дає підстави довести її невинуватість в суді , тому втікати вона наміру не має.

Позиції учасників.

Адвокат ОСОБА_6 та обвинувачена ОСОБА_8 підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги обвинуваченої.

Прокурор заперечила проти задоволення апеляційних вимог.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, які надійшли із суду першої інстанції та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви Суду.

Частиною 1 ст. 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст. 422-1 КПК передбачено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Вбачається, що на розгляді Херсонського міського суду Херсонської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000612 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 7 ст. 111-1 КК України.

Під час судового засідання 11.04.2024 року судом відповідно до приписів ст. 331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Необхідність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 . прокурор у клопотанні обґрунтував тим, що вона обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі від 12 до 15 років та продовженням існування ризиків, які стали підставою для застосування щодо неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Суд, продовжуючи строк дії запобіжного заходу, має перевірити чи не зменшилися на цій стадії кримінального провадження встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.

Крім тяжкості покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим, на стадії продовження запобіжного заходу враховується і сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, зокрема соціальні зв`язки, відомості, що характеризують особу обвинуваченого.

Застосування( продовження) запобіжних заходів стає можливим при наявності ризиків. Ризик - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства та суду подій, визначених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинуваченого під час розслідування кримінального правопорушення (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Рішення про продовження одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу (визначеним у КПК конкретним підставам і меті), що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Як видно із ухвали, що оскаржується, приймаючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 суд виходив із того, що ризики, які стали підставою для застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою та зазначені у клопотанні прокурора , продовжують існувати.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 такі висновки суду не спростовують.

За положеннями ст. 178 КПК України тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, враховується у сукупності з іншими обставинами та відомостями , що передбачені ст. 178 КПК.

Врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки воно свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитись від суду.

Разом із тим, як видно судом було враховано не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі доведення її винуватості , а і сукупність обставин , передбачених ст. 178 КПК України, та обставин , якими прокурор обґрунтовував у клопотанні продовження існування встановлених раніше ризиків.

Зважаючи на те, що судовий розгляд не закінчений є вірогідним продовження існування ризику впливу на свідків.

Посилання обвинуваченої на те, що у клопотанні прокурора не вказано на якого саме свідка може впливати обвинувачена і що до матеріалів кримінального провадження додані відеозапису допиту свідка на досудовому розслідуванні слід відхилити.

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Ризик впливу на свідків продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від таких осіб та дослідження їх судом. При цьому такий ризик існує не вибірково щодо певних свідків, а щодо всіх осіб, які підлягають допиту в суді як свідки .

Доводи апеляційної скарги обвинуваченої ОСОБА_8 про недоведеність продовження існування ризиків є непереконливими, адже при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу дається оцінка сукупності обставин, які можуть свідчити про існування чи відсутність саме ризиків (можливості) вчинення дій, а не факту конкретного їх вчинення.

Суд, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, фактично врахував як видно, не тільки тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченій у разі визнання її винуватою у скоєнні інкримінованого злочину та суспільну небезпечність інкримінованого злочину, а і сукупність даних про особу обвинуваченої, передбачених ст. 178 КПК України, що в цілому і стало підставою для висновку про продовження існування встановлених ризиків та прийняття рішення про необхідність продовження стосовно обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тривалість перебування обвинуваченої під вартою, сама по собі, не може слугувати безумовною підставою для прийняття рішення про зміну запобіжного заходу і підлягає врахуванню у сукупності з іншими обставинами, передбаченими ст. 177 та ст. 178 КПК України , існуванням реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, та необхідність забезпечення дієвості кримінального провадження з метою завершення розгляду кримінального провадження.

Встановлені на стадії застосування запобіжного заходу ризики зі сплином часу зменшуються, разом із тим вони ще є достатньо суттєвими на даній стадії кримінального провадження, що дає дійти висновку, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою з великою вірогідністю, не зможе запобігти існуючим ризикам, що в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК.

Відомості, що характеризують обвинувачену, її соціальні зв`язки та її попередня процесуальна поведінка були фактично враховані при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою.

Наявність у обвинуваченої членів сім`ї, на що вона посилається, не може бути визнано достатнім чинником, який нівелює встановлені у кримінальному провадженні ризики.

Зважаючи на обставини інкримінованого ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.7 ст. 111-1 КК України, за яке передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 12 до 15 років, його суспільну небезпечність, враховуючи обставини, передбачені ст. 177, 178, 183 КПК України , сукупність відомостей про особу обвинуваченої, соціальні зв`язки обвинуваченої та їх здатність мати стримуючу дію та обставини , якими прокурор обґрунтовував у клопотанні продовження існування встановлених раніше ризиків, приписи ч.6 ст. 176 КПК , ч. 4 ст. 183 КК суд дійшов обґрунтованого висновку, що продовжують існувати ризики, які стали підставою для застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, і що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою не здатен запобігти існуючим ризикам на цій стадії судового провадження.

Доводи апеляційної скарги такі висновки суду не спростовують.

Твердження обвинуваченої про те, що продовження строку тримання під вартою є порушенням принципу невинуватості , є безпідставними.

Запобіжний захід застосовується з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки обвинуваченого та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати кримінального провадження, а питання доведеності чи недоведеності винуватості на підставі оцінки доказів з точки зору їх достатності, допустимості для доведення винуватості вирішується судом на стадії судового розгляду відповідно до положень ст. 368 КПК України .

Посилання обвинуваченої на недоведеність існування ризиків вчинити інше кримінальне правопорушення колегія суддів відхиляє, оскільки як видно із клопотання прокурора про наявність існування таких ризиків на даній стадії кримінального провадження прокурором не зазначалося.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційні вимоги обвинуваченої ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 331,404, 405, 407, 419, 422-1, 376 ч.2 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Залишити без змін ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 11.04.2024 року , якою щодо обвинуваченої ОСОБА_8 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3