Провадження № 1-кп/369/1573/24
В И Р О К

іменем України

19.06.24 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0004807 від 24.11.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ульянівка Херсонської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, -

встановив:

ОСОБА_7 був обізнаний про порядок перетину державного кордону України громадянами України в період військового стану, у порушення вимог ст. 9, 12 ЗУ «Про державний кордон України», Указу Президента України від 24.02.2024 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та подальших Указів про продовження воєнного стану, ЗУ «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», у порушення постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», згідно з яким в період дії військового стану чоловікам громадянам України віком від 18 до 60 років обмежено виїзд за межі України.

Незважаючи на це, у ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , який вже засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.02.2024 року за ч. 2 ст. 232 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування на строк 1 (один) рік, зі звільненням від відбування основного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік, виник спільний злочинний умисел на сприяння незаконному переправленню чоловіків громадян України віком від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України в умовах воєнного стану, через державний кордон України, шляхом надання порад та вказівок з цього приводу. З цією метою, діючи спільно, ОСОБА_5 та ОСОБА_9 погодились на пропозицію декількох чоловік, які мали намір ухилитися від мобілізації та бажали в умовах воєнного стану потрапити за кордон України із використанням документів про непридатність до військової служби, що надає право на пільги вищевказаним особам на виїзд за кордон та надали поради та вказівки з цього приводу, оскільки знали, що такі документи може надати ОСОБА_10 .

В подальшому, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , який вже засуджений вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.03.2024 року за ч. 2 ст. 332 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування на строк 1 (один) рік, маючи прямий умисел на сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами та вказівками, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи в умовах воєнного стану, повідомив ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зможе сприяти незаконному переправленню останнього через державний кордон України.

У подальшому, 04.06.2023 року, ОСОБА_13 зустрівся з ОСОБА_9 в АДРЕСА_3 , де передав останньому копію власного паспорту громадянина України, дві фотокартки розміром 3,5х4,5 см та грошові кошти у сумі 2500 доларів США, для підготовки необхідних документів, які нададуть ОСОБА_13 змогу перетнути кордон.

Після цього ОСОБА_9 у період часу з 04.06.2023 року по 10.06.2023 року передав ОСОБА_5 отримані у ОСОБА_13 копію паспорту громадянина України, дві фотокартки розміром 3,5х4,5 см та грошові кошти у сумі 2500 доларів США.

Після чого ОСОБА_5 , діючи спільно з ОСОБА_9 , отримали підготовлені ОСОБА_10 документи та приблизно 10.06.2023 року (точної дати не встановлено) під час особистої зустрічі, яка відбулася в АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 передав ОСОБА_13 документи про призначення на роботу та розпорядження про відрядження з підписами та печаткою Білогородської сільської ради, а також тимчасове посвідчення військовозобов`язаної особи № НОМЕР_1 про непридатність ОСОБА_13 до проходження військової служби, при цьому ОСОБА_5 надав ОСОБА_9 поради та вказівки для безперешкодного переправлення через державний кордон України ОСОБА_13 , які, в подальшому, ОСОБА_9 передав ОСОБА_13 щодо використання наданих документів, чим сприяв незаконному переправленню останнього через державний кордон України.

В подальшому, під час спроби перетину державного кордону на пункті «Шегині» Львівської області ОСОБА_13 був затриманий працівниками ДПС України у зв`язку з виявленням факту підробки документів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у висунутому обвинувачені визнав та пояснив, що з ОСОБА_14 він познайомився в ТРО, бачив як ОСОБА_15 вручав повістки, тому вважав, що він воєнком. Сусід ОСОБА_5 ОСОБА_16 запитав, чи можна дізнатися у ОСОБА_15 як виїхати до дружини за межі України, після чого ОСОБА_17 поцікавився такою можливістю та ОСОБА_15 сказав, що така можливість є за гроші, для чого необхідно було передати копію паспорту, податкового номера та свідоцтва про реєстрацію на автомобіль, якщо особа мала намір їхати автівкою. Від потенційного претендента на перетин кордону ОСОБА_17 передав ОСОБА_15 файл з документами разом з грошима (така послуга вартувала 300 1500 доларів США), взамін взяв довідку з Білогородської сільради та «білий» квиток. Стверджував, що грошей з цього не мав. В такий спосіб допоміг отримати документи трьом чоловікам. Проте останнього ОСОБА_18 затримали на кордоні, оскільки виявили підробку документів, як потім виявилось, що дружина ОСОБА_18 , яка оплачувала «проїзд» кордону, почала вимагати повернути гроші, проте ніхто нічого не збирався повертати, ні ОСОБА_15 , ні ОСОБА_19 , тому дружина ОСОБА_18 звернулась з заявою до правоохоронних органів, після чого такий сумнівний шлях перетину кордону був виявлений.

У вчиненому обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся.

Враховуючи позицію обвинуваченого, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що учасники процесу правильно розуміють зміст цих обставин, і що відсутні сумніви у добровільності та істинності їх позицій, та обвинуваченому та прокурору роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Тому судовий розгляд було проведено із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України з допитом обвинуваченого та дослідженням обставин, які характеризують його особу.

Тому, за результатами судового провадження суд визнає, що вина ОСОБА_5 у пред`явленому обвинуваченні доведена, його дії судом кваліфікуються за ч. 2 ст. 332 КК України як сприяння незаконному переправленню осіб через державний кордон України порадами та вказівками, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

При призначенні покарання ОСОБА_5 суд бере до уваги, що він раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, надавав волонтерську допомогу Збройним Силам України, а також при призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 332 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином. Обставиною, що пом`якшує покарання відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття, яке полягає у відвертому осуді обвинуваченим своєї протиправної поведінки та готовності нести відповідальність за вчинене, обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

За наведеного вище суд вважає доцільним призначити ОСОБА_5 покарання позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, а також пов`язані з охороною державного кордону. Разом з тим, враховуючи щире каяття обвинуваченого та позитивні характеристики, суд переконаний, що виправлення та перевиховання ОСОБА_5 може відбутися без ізоляції від суспільства в умовах контролю його поведінки уповноваженим органом з питань пробації, а тому на підставі ст. 75 КК України ухвалює рішення про його звільнення від відбування основного покарання з випробуванням та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні, цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369, 373, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, і призначити йому покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням функцій держави та місцевого самоврядування, а також пов`язані з охороною державного кордону на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування основного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Києво-Святошинський районний суд Київської області виключно з підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення, та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_20