Справа № 577/3110/24
Провадження № 1-кс/577/1018/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" червня 2024 р.

Конотопський міськрайонний суд Сумської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Конотопі Сумської області клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000652 від 08 червня 2024 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотопа Сумської області, українця, громадянина України, освіта професійно-технічна, розлученого, має на утриманні сина 2012 року народження, працює підсобним робітником ТОВ «ГК «Автострада», проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

11 червня 2024 року слідчий СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке погоджено з прокурором, про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

Своє клопотання обгрунтовує тим, що 08 червня 2024 року близько 20 год 08 хв. ОСОБА_6 , перебуваючи біля під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , побачив свого сусіда ОСОБА_7 .

В цей час у ОСОБА_6 з хуліганських спонукань виник раптовий намір, направлений на заподіяння ОСОБА_7 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи вказаний злочинний намір, ОСОБА_6 підійшов до ОСОБА_7 та умисно наніс ОСОБА_7 один удар ногою у ділянку голови. Від вказаного удару потерпілий ОСОБА_7 впав на землю на спину, а ОСОБА_6 , продовжуючи свої злочинні дії, почав наносити лежачому на землі ОСОБА_7 чисельні удари ногами у ділянки тулуба, голови та кінцівок.

Після цього ОСОБА_6 підійшов до під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_2 , де він залишив свій рюкзак, витягнув із рюкзака ніж, та, тримаючи вказаний ніж у правій руці, умисно лезом ножа завдав один удар у ділянку живота та декілька ударів в ділянку лівого стегна і правої сідниці ОСОБА_7 .

Внаслідок вказаних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_7 були заподіяні наступні тілесні ушкодження: проникаюче ножове поранення черевної порожнини, дотичне порання низхідної кишки, внутрішньо черевна кровотеча, які по ступеню тяжкості належать до тяжких тілесних ушкодження, що небезпечні для життя в момент заподіяння, а також множинні ножові поранення верхньої третини лівого стегна та правої сідниці.

З отриманими тілесними ушкодженнями ОСОБА_7 був госпіталізований до хірургічного відділення КНП КМР «Конотопська ЦРЛ ім. академіка М. Давидова», де був невідкладно прооперований.

Відомості за вказаним фактом 08 червня 2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000652 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

09 червня 2024 року в 00 год 55 хв ОСОБА_6 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України та 09 червня 2024 року йому повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Обгрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри доводиться зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме: протоколом затримання особи в порядку ст. 208 КПК України, згідно якого у підозрюваного ОСОБА_6 було виявлено та вилучено знаряддя вчинення злочину ніж: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , який повідомив про безпричинне побиття його ОСОБА_6 та заподіяння йому ножових поранень; протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які є сусідами підозрюваного і потерпілого, та повідомили про періодичне виникнення між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 конфліктів; протоколом допиту підозрюваного та протоколом слідчого експерименту з участю підозрюваного ОСОБА_6 , згідно яких він визнав факт та обставини заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , проте вказав на інші причини своєї поведінки, а саме, що потерпілий висловлювався на його адресу нецензурною лайкою, за що він помстився ОСОБА_7 шляхом заподіяння останньому тілесних ушкоджень, а також іншими, зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий для обґрунтовання підстав застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, посилається на те, що під час досудового розслідування кримінального провадження встановлені ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які дають обґрунтовані підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою запобігання спробам підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого і свідків у вказаному кримінальному провадженні, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України, свідчить та обставина, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого насильницького злочину, за вчинення якого, згідно санкції ч. 1 ст. 121 КК України, йому може бути призначене покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років. Тяжкість вчиненого злочину свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпечності ОСОБА_6 , а усвідомлення підозрюваним невідворотності покарання за вчинення зазначеного злочину виключно у вигляді позбавлення волі дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності поведінку ОСОБА_6 та підвищує ризик того, що він, перебуваючи на волі, може вчиняти дії, направлені на уникнення кримінального покарання шляхом переховування від органу досудового розслідування та суду.

До того ж інкримінований злочин підозрюваний вчинив у громадському місці, використовуючи малозначний привід, заподіявши потерпілому значну кількість тілесних ушкоджень, а також з використанням ножа, що свідчить про надмірну агресивність ОСОБА_6 та нездатність його до нормального співіснування у соціумі.

Після заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, ОСОБА_6 залишив місце вчинення злочину та при цьому не вжив жодних заходів щодо надання медичної допомоги тяжко пораненому ОСОБА_7 .

Як вбачається з характеристики за місцем проживання, ОСОБА_6 зарекомендував себе з негативної сторони. Так, на підозрюваного надходили скарги від колишньої дружини ОСОБА_13 про вчинення ним домашнього насильства, 06 лютого 2023 року стосовно ОСОБА_6 за вчинення домашнього насильства були винесені заборонні приписи, він також був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

У зв`язку із вчиненням домашнього насильства ОСОБА_6 з 08 лютого 2023 року до 09 лютого 2024 року перебував на профілактичному обліку у Конотопському РВП ГУНП в Сумській області як сімейний кривдник.

Крім того, з 2023 року до 2024 року ОСОБА_6 перебував в розшуку за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ст. 210-1 КУпАП, як особа яка ухиляється від мобілізації та переховується від органів державної влади, а також протягом 2024 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 210-1 КУпАП.

ОСОБА_6 не має стійких соціальних зв`язків, проживає один, веде усамітнений спосіб життя.

Вказані обставини свідчать про те, що у разі застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, ОСОБА_6 буде переховуватись від органу досудового розслідування та суду.

Про існування ризиків, передбачених п.п. 3, 5 ст. 177 КПК України, окрім вищевказаний обставин, свідчить також те, що ОСОБА_6 добре знайомий з потерпілим та понад 10 років проживає разом з ним в одному під`їзді, а тому, знаючи про те, що показання потерпілого ОСОБА_7 значно різняться від його показань, ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні, схиляючи до надання неправдивих показань на свою користь.

До того ж, після застосування до потерпілого фізичного насильства та його залишення в небезпеці у безпорадному стані, у ОСОБА_7 є обгрунтовані побоювання за власну безпеку.

10 червня 2024 року від потерпілого ОСОБА_7 надійшла письмова заява про те, що він прохає застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки боїться за своє життя та здоров`я.

Після допиту у кримінальному провадженні свідків встановлено, що між підозрюваним ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_7 раніше вже виникали конфліктні ситуації. Таким чином ОСОБА_6 також може впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, які є сусідами підозрюваного, та надали показання про характер взаємовідносин між підозрюваним і потерпілим.

Враховуючи зазначене, інші більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти встановленим під час досудового розслідування ризикам.

Оскільки ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого умисного злочину, внаслідок якого потерпілому були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, то, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, при застосуванні до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою прохає не визначати розмір застави.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали і прохають його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_6 в судовому засіданні надав показання, що він оспорює обгрунтованість пред`явленої йому підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки його дії щодо заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень були обумовлені діями самого потерпілого, який протягом останніх двох років ображав його нецензурними словами, погрожував йому та його сину вбивством. 08 червня 2024 року ОСОБА_7 також спровокував його поведінку, оскільки в черговий раз став ображати його, а потім, коли він вже наніс ОСОБА_7 удари руками і ногами, то став кидати на нього траву і каміння, тому він взяв ніж і наніс ОСОБА_7 удари. З приводу попередніх протиправних дій ОСОБА_7 він до Конотопського РВП ГУНП в Сумській області не звертався, оскільки не думав, що у подальшому між ним та ОСОБА_7 . станеться така ситуація. В той же час не заперечує, що 08 червня 2024 року він наносив удари кулаком руки та ногами по голові, тулубу та кінцівках ОСОБА_7 , а також, шо наніс потерпілому один удар ножом у ділянку живота та два удари ножом у ділянку стегна і сідниці. Проти застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечує та прохає застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, щоб він міг працювати, забезпечувати себе і свого малолітнього сина.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_4 підтримує позицію свого підзахисного.

Слідчий суддя, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані докази, приходить висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Частинами 1, 2, 4 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

ОСОБА_6 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України 09 червня 2024 року в 00 год 55 хв

09 червня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Оцінка доказів, що підтверджують винуватість чи невинуватість особи, яка на даний час має статус підозрюваного, які будуть покладені в основу обвинувального вироку чи навпаки виправдувального вироку, згідно ст. 368 КПК України, є предметом судового розгляду по суті.

Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є достатні дані, що підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та обгрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри доводиться зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 09 червня 2024 року, згідно якого у ОСОБА_6 був виявлений та вилучений ніж; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 ; протоколами допитів свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; протоколами огляду місця події від 08 червня 2024 року та від 09 червня 2024 року; повідомленням КНП КМР «Конотопська ЦРЛ імені академіка М. Давидова», з якого вбачається, що ОСОБА_7 був доставлений до вказаного закладу 08 червня 2024 року о 20 год. 25 хв. з діагнозом: проникаюче ножове поранення черевної порожнини, дотичне поранення низхідної товстої кишки, внутрішньочеревна кровотеча, множинні ножові поранення верхньої третини лівого стегна і правої сідниці; протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 від 10 червня 2024 року; протоколом огляду предметів (оптичного диску із відеозаписом) від 10 червня 2024 року та іншими, зібраними у кримінальному провадженні, доказами.

На думку слідчого судді вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, доведена слідчим та не викликає сумнівів щодо їх достатності.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

Крім того у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13 листопада 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

За таких обставин ОСОБА_6 обгрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, відповідно до ст. 12 КК України, належить до тяжких злочинів, за вчинення вказаного злочину передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Згідно правової позиції Європейського суду з прав людини, небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю інформації про матеріальний, соціальний стан особи та інше. Так у справі «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування».

ОСОБА_6 негативно характеризується за місцем проживання.

З 08 лютого 2023 року до 09 лютого 2024 року перебував на профілактичному обліку у Конотопському РВП ГУНП в Сумській області як сімейний кривдник.

У 2024 році ОСОБА_6 перебував у розшуку як особа, яка ухиляється від призову, мобілізації та військового обліку.

За таких обставин, слідчий суддя приходить висновку, що слідчим надано докази, наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать про те, що ОСОБА_6 може вдатися до відповідних дій, зокрема, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Слідчий суддя також вважає, що в судовому засіданні встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілого та свідків у вказаному кримінальному провадженні.

При встановленні наявності ризику незаконного впливу на потерпілого і свідків у кримінальному провадженні слідчий суддя враховує також встановлену КПК України процедуру отримання показань у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту потерпілого та свідків слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - шляхом допиту особи в судовому засіжанні ( ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Оскільки потерпілий ОСОБА_7 , а також свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_15 проживають з підозрюваним в одному під`їзді будинку АДРЕСА_2 , то ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може здійснювати незаконний вплив на них.

В той же час слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні слідчим та прокурором не надані докази існування наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які свідчать про те, що ОСОБА_6 може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний раніше не судимий, мав постійний дохід, а йому інкримінується вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Зі змісту ч. 1 ст. 183 КПК України слідує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Судове рішення повинно забезпечити не тільки права особи, до якої застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (справа «Летельє проти Франції»).

Слідчий суддя враховує, що незважаючи на те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, він підозрюється у вчинені умисного тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, в той же час, відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 08 червня 2024 року заподіяв ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження, наносячи удари ножом.

Після нанесення вказаних ударів ОСОБА_6 не надав допомогу потерпілому та не викликав екстрену медичну допомогу, а залишив місце вчинення злочину.

Вказані події відбувалися у громадському місці та у присутності інших осіб.

Розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, слідчий суддя зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання підозрюваного під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками його звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує застосування до підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин у найбільш несприятливий для суспільства час, відкрито, у присутності інших осіб та із застосуванням ножа, що свідчить про підвищений ступінь суспільної небезпеки особи підозрюваного, характеризує його як особу, схильну до антисоціальної поведінки.

Крім того необхідно враховувати, що в умовах воєнного стану питання щодо забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного набуває особливого значення, оскільки здійснення досудового розслідування та правосуддя в особливих умовах ускладнено наявністю певних перешкод, які не існують у мирний час.

Слідчий суддя вважає, що обставини, на які посилається захисник (наявність у підозрюваного постійного місця проживання та місця роботи, міцні соціальні зв`язки та наявність малолітнього сина), не є безумовними підставами для обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, та не спростовують ризиків, наведених прокурором у клопотанні, які слідчий суддя вважає доведеними.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить висновку, що до ОСОБА_6 слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів на вказаній стадії кримінального провадження не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання слідчого ризикам.

Частиною ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний призначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_6 вчинив інкримінований йому злочин із застосуванням насильства, то при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя не визначає розмір застави.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 197, 395 КПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ Конотопського РВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000652 від 08 червня 2024 року про застосування до ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 06 серпня 2024 року до 24 год. 00 хв.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним протягом 5 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали оголошений 12 червня 2024 року.

СуддяОСОБА_1