СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/9329/24
пр. № 1-кп/759/1232/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 червня 2024 року Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.01.2024 за № 0000262 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сарни Рівненської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 , захисники ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Військовослужбовець ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що у порушення вимог ст. ст. 41, 92 Конституції України, ст. 321 Цивільного кодексу України, ст. 11, 12, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, у невстановлений досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 17.01.2024 19:19 год., на ґрунті особистої неприязні до директора ТОВ «БЦ «Укрметал» у ОСОБА_3 виник злочинний умисел пошкодити вантажний автомобіль марки MERCEDES-Benz, моделі ATEGO 1223L (VIN НОМЕР_2 ), 2003 року випуску з д.н.з. НОМЕР_3 , який на праві власності належить ТОВ «БЦ «Укрметал», шляхом його підпалу.

Реалізуючи свій протиправний намір, 17.01.2024 у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 19:19 год., ОСОБА_3 перебуваючи неподалік паркувального майданчику за адресою: м. Київ, вул. Жмеринська, 22-Б , діючи з прямим умислом, переконавшись в тому, що за його діями не спостерігають інші особи, самовільно потрапив на територію паркувального майданчику, де був припаркований вантажний автомобіль марки MERCEDES-Benz, моделі ATEGO 1223L (VIN НОМЕР_2 ), 2003 року випуску з д.н.з. НОМЕР_3 , та усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій та передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи їх настання, використовуючи заздалегідь підготовлену пляшку із бензином, облив переднє ліве колесо зазначеного автомобілю та умисно, заздалегіть підготовленю запальничкою, підпалив його. Виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, ОСОБА_3 покинув місце події, однак кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від волі останнього, оскільки загорання вищевказаного автомобілю, було ліквідовано працівниками паркувального майданчику.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені закінченого замаху на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України..

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення за наведених вище обставин визнав у повному обсязі, послідовно дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення. У вчиненому щиро розкаявся, просив його суворо не карати.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 пояснив, що в січні 2024 перебував в м. Києві на лікуванні після поранення, отриманого під час бойових дій. Щоб покращити своє матеріальне становище, він влаштувався на роботу, але у них виник конфлікт з роботодавцем з приводу оплати роботи. 17.01.2024,ввечері, перебуваючи в поганому психологічному стані, ОСОБА_3 вирішив нанести матеріальні збитки роботодавцю, про що жалкує. Обвинувачений знав, де стоїть вантажний автомобіль "Мерседес", на якому підвозили працівників на роботу, на найближчій АЗС купив 3-4 літри бензину, пішов на стоянку, пересвідчився, що навколо нікого немає, після чого вилив бензин на колесо автомобіля і втік. ОСОБА_3 потім поїхав в м. Дніпро, деякий час був там, а затримали його через кілька місяців вдома, в м. Сарни, Рівненської області. Додатково ОСОБА_3 показав, що бачив інші вантажівки біля "Мерседесу", але був впевнений, що пожежа не перенесеться на інші автомобілі; як приборкали полум`я він не бачив тому що одразу після підпалу пішов з місця події.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. За клопотанням сторони захисту судом також було досліджено протокол огляду місця події від 17.01.2024 в частині зафіксованих наслідків підпалу (сажа на колесі та кабіні).

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши протокол ОМП та матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчинені закінченого замаху на умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу, та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 194 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з наступними змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; обставину, яка пом`якшує та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він має постійне місце проживання та реєстрації, проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , але частину самовільно залишив, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, що свідчить про його осудність; раніше не судимий. Також, суд ураховує поведінку ОСОБА_3 після вчинення кримінального правопорушення: будучи 30.01.2024 повідомленим про підозру у вчиненні злочину, він почав переховуватись від слідства, а через кілька місяців був затриманий в м. Сарни Рівненської області на підставі ст. 191 КПК України відповідно до ухвали слідчого судді від 08.02.2024.

На виконання ст. 68 КК України, суд при призначенні покарання за незакінчене кримінальне правопорушення враховує ступінь здійснення кримінально протиправного наміру та причини, внаслідок яких не було доведено до кінця.

Так, суд бере до уваги, що ОСОБА_3 ретельно готувався до вчинення злочину: вибрав місце і час, коли працівники не користуються вантажівкою, заздалегідь придбав бензин і після вчинення підпалу одразу втік. При цьому, обвинувачений жодним чином не намагався припинити загоряння, а невеликі наслідки у вигляді пошкодження вернього шару гуми та часткового покриття сажею кабіни автомобіля свідчать не про намір ОСОБА_3 нанести невелику шкоду, а про швидку реакцію та злагоджені дії працівників паркувального майданчику, які, виявивши пожежу, негайно її припинили.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необхідність призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 15, ч 2 ст. 194 КК України у виді 3 років позбавлення волі в межах санкції даної статті.

Суд вважає, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України саме таке покарання буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому, з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, фактичних обставин справи та характеру злочинного діяння, суд не вбачає підстав для застосування ст. 75 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого неможливо без реального відбуття покарання.

Суд також вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експерта в розмірі 3029,12 грн.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України, а саме: речі обвинуваченого повернути останньому, мобільний телефон ОСОБА_6 - залишити останньому, ДВД-диски залишити в матеріалах кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Початком відбування покарання вважати день затримання - 24.03.2024.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "Київський слідчий ізолятор" МЮ України - залишити без змін.

Речові докази по справі:

- мобільний телефон "Самсунг", переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - залишити останньому за належністю;

- чотири мобільні телефони, кофту, дві сумки, які зберігаються в камері збереження речових докаків Святошинського УП ГУНП у м. Києві (квитанція 4770) - повернути ОСОБА_3 ;

- ДВД-диски - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на залучення експерта у розмірі 3029 (три тисячі двадцять дев`ять) грн. 12 (дванадцять) коп. на користь держави.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1