ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/3746/21

Номер провадження 1-кп/495/301/2024

11 березня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань

за №0000144 від 06 квітня 2021, відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Абрикосове , Білгород-Дністровського району, Одеської області, громадянина України, українця,з середньо-спеціальною освітою,розлученого,неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,офіційно не працевлаштованого,який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , який проживає за адресою : АДРЕСА_1

обвинуваченого у скоєні кримінального проступку , передбаченого ч.1 ст. 185 КК України

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3

потерпілий - ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, при наступних обставинах:

23 березня 2021 року приблизно в 08 годин 10 хвилин, більш точний час в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, обвинувачений ОСОБА_3 знаходячись в кімнаті для відвідувачів банного комплексу " ІНФОРМАЦІЯ_2 " який розташований за адресою : АДРЕСА_2 побачив на тумбочці мобільний телефон "REDMI NOTE 8" серійний номер № НОМЕР_1 , у обвинуваченого ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, після чого, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном,діючи з корисливих мотивів,з метою особистого збагачення, розуміючи та переконавшись,що його дії не будуть помічені,шляхом вільного доступу,таємно викрав мобільний телефон "REDMI NOTE 8" серійний номер № НОМЕР_2 ,вартістю 3500 гривень,тим самим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_5 на вищевказану суму.

Після цього обвинувачений ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального проступку зник та мобільним телеефоном , яким незаконно заволодів, розпорядився на власний розсуд.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 відносно фактичних обставин кримінального проступку, оскільки вони ніким не оспорюються, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального проступку.

Не оспорюючи фактичні обставини кримінального проступку у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України визнав повністю та пояснив суду,що дійсно, він 23 березня 2021 року приблизно в 08 годин 10 хвилин, зайшовши в кімнату для відвідувачів банного комплексу " ІНФОРМАЦІЯ_2 " який розташований за адресою : АДРЕСА_2 ,де він на той час працював та побачивши на тумбочці мобільний телефон "REDMI NOTE 8", у нього раптово виник злочинний умисел на заволодіння чужим майном, після чого, переконавшись,що його дії не будуть помічені,шляхом вільного доступу,він таємно викрав мобільний телефон "REDMI NOTE 8" ,після цього він з місця вчинення кримінального проступку зник та мобільним телефоном , яким незаконно заволодів, розпорядився на власний розсуд,передав його своєму знайомому. В скоєному щиро розкаявся.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення обвинуваченого, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Висновок суду підтверджується, зокрема, поясненнями обвинуваченого, який надав точні пояснення щодо того, як, коли та за яких обставин він вчинив кримінальний проступок. Суд бере до уваги, що пояснення обвинуваченого не суперечать іншим об`єктивним доказам по справі та дозволяють достовірно встановити обставини скоєння кримінального проступку обвинуваченим.

Оцінюючи докази у сукупності, суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному проступку та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 185 КК України ,тобто умисне таємне викрадення чужого майна.

Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд відносить щире каяття , активне сприяння розкриттю кримінального проступку.

Стосовно призначення ОСОБА_6 покарання суд приходить до наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 07.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1 КК України при призначенні покарання - відсутні .

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого ним кримінального проступку, тяжкість скоєного, а також дані, які характеризують особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується посередньо , розлучений, не має на утриманні неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований,але займається суспільно-корисною працею шляхом роботи за трудовими договорами на будівництві без їх офіційного оформлення ,його вік та стан здоров`я , те що він раніше в силу ст. 89 КК України не судимий, вчинив кримінальне правопорушення,яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, його каяття у скоєному.

Враховуючи те, що обвинувачений є не судимою особою, має постійне місце мешкання, посередньо характеризується, а також тяжкість вчиненого кримінального проступку та його ставлення до скоєного, а саме те, що він розкаявся у скоєному та сприяв розкриттю злочину, суд приходить до переконання про можливість призначення обвинуваченому покарання у вигляді обмеження волі у межах санкції статті,за якою кваліфіковані його дїі та звільненняобвинуваченого від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін , передбачений ст.ст. 75,76 КК України.

Судові витрати по справі -витрати про проведенню на досудовому розслідування судово-товарознавчої експертизи в розмірі 1716 гривень 10 коп. слід стягнути з рбвинуваченого ОСОБА_3

Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлений.

Речовий доказ по справі-мобільний телефон "REDMI NOTE 8" серійний номер № НОМЕР_1 , який відповідно до постанови слідчого Білгород-Дністровського РП ГУПП в Одеській області від 12 квітня 2021 року визнаний речовим доказом по справі та

повернутий потерпілому ОСОБА_5 під зберігальну розписку від 12 квітня 2021 року слід залишити потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

Міру запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності суд вважажє за доцільне не обирати.

Керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 376, 392-395 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку , передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та на підставі санкції вказаної статті призначити йому покарання у вигляді 2-х років обмеження волі .

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 від відбування основного покарання у вигляді обмеження волі з випробуванням, встановивши йому іспитовий термін у 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання ,роботи або навчання

Контроль за поведінкою засудженого ОСОБА_3 доручити Білгород-Дністровському районному відділу філії державної установи "Центр пробації" в в Одеській області.

Міру покарання засудженому ОСОБА_3 рахувати з моменту оголошення вироку.

Стягнути з засудженого ОСОБА_3 судові витрати по справі витрати про проведенню на досудовому розслідування судово-товарознавчої експертизи в розмірі 1716 гривень 10 коп.

Речовий доказ по справі-мобільний телефон "REDMI NOTE 8" серійний номер № НОМЕР_1 , який відповідно до постанови слідчого Білгород-Дністровського РП ГУПП в Одеській області від 12 квітня 2021 року визнаний речовим доказом по справі та

повернутий потерпілому ОСОБА_5 під зберігальну розпискувід 12 квітня 2021 року - залишити потерпілому ОСОБА_5 за належністю.

Міру запобіжного заходу засудженому ОСОБА_3 до набуття вироком законної чинності не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч. 2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1