Справа № 182/7623/21
Провадження № 1-о/0182/2/2024
У Х В А Л А

Іменем України

04.04.2024 року м. Нікополь

Колегія суддів Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в режимі відеоконференції в місті Нікополь Дніпропетровської області заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2007 року за виключними обставинами,

за участю сторін судового провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції ),

захисника - ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_5 про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2007 року, яким його було засуджено за ч.4 ст.187, п.п.6,12,13 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна, за виключними обставинами.

Заява засудженого обґрунтована тим, що 13.10.2021 року засуджений ОСОБА_5 звернувся з електронною формою до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з проханням розглянути його вирок у зв`язку з виключними обставинами, на що йому була надана відповідь, що така заява подається в письмовій формі.

08.02.2007 року вироком Дніпропетровського апеляційного суду ОСОБА_5 було засуджено до довічного позбавлення волі.

05.06.2007 року ухвалою Верховного суду України вирок залишено без змін.

Виключними обставинами (відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 459 КПК України) є: встановлена Рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021 року неконституційність покарання у вигляді довічного позбавлення волі, застосованого судом при розгляді справи і призначенні йому покарання.

Підтвердженням наявності виключених обставин є : Рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021, яким встановлено: «З огляду на установлення Європейським судом із прав людини факту порушення Україною статті 3 Конвенції на підставі того, що покарання у вигляді довічного позбавлення волі є покаранням без перспективи звільнення та з урахуванням того, що частина друга статті 28 Конституції України є тотожною ст. 3 Конвенції. Конституційний Суд України вважає, що встановлене Кодексом покарання у вигляді довічного позбавлення аволі як покарання без перспективи звільнення є несумісним із вимогами Конституції України. Водночас довічне позбавлення волі особи без подальшої можливості її звільнення означає урівнення строку довічного позбавлення волі з позбавленням волі до завершення природного життя людини, а отже, заперечує не тільки мету покарання, а й саму сутність людської гідності, ставить під сумнів її абсолютний характер та становить порушення позитивного обов`язку держави захищати гідність людини, а отже, не відповідає частині першій статті 3, статті 23, частині другій статті 27, частині третій статті 63 Конституції України».

В той же час покарання не має на меті завдати, фізичні страждання або принизити людину та її гідність ( ч. 3 ст. 50 КК України).

Таким чином, виключними обставинами є достеменно встановлений Рішенням Конституційного Суду України факт того, що призначене ОСОБА_5 покарання у вигляді довічного позбавлення волі є незаконним і неконституційним, і таким, що суперечить ч. 1 ст. 3, ст. 23, ч. 2 ст. 28, ч. 3 ст. 63 Конституції України, а тому підлягає перегляду з метою призначення іншого покарання, яке буде законним, не буде порушувати його права людини і буде відповідати Конституції України, законам України і Конвенції «Про захист прав людини та основних свобод».

Обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі суди та самому засудженому ( та не могли бути відомі) під час судового розгляду:

-невідповідність Конституції України покарання у вигляді довічного позбавлення волі встановлена Рішенням Конституційного суду України від 16.09.2021 року № 6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021.

При прийнятті рішення, яке він просить переглянути за виключними обставинами, суд помилився, і не врахував тих обставин, що довічне позбавлення волі є катуванням, є незаконним і неконституційним, наслідком чого стало призначення засудженому цього незаконного і неконституційного покарання і застосування до нього катування як иду3 покарання протягом більше п`ятнадцяти років. І це катування продовжується зараз і надалі, що є неприпустимим, бо катування, крім всього - це ще і злочин, передбачений ст. 127 КК України, який зараз вчиняється і продовжує вчинятися щодо нього.

Також засуджений просив врахувати, що відповідно до ст. 55 Конституції України саме на суд покладено обов`язок захищати права людини і саме до суду він звертається для захисту своїх порушених прав.

На підставі викладеного засуджений ОСОБА_5 просив суд:

1.скасувати постанову Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.02.2007 року та прийняти нове рішення, яким призначити засудженому ОСОБА_5 покарання в межах КК України, яке не буде катуванням, - позбавлення волі на 15 років, як максимально передбачене законне покарання, і не буде порушувати його права, як людини і відповідатиме Конституції України і Конвенсії;

2.враховуючи відбуте засудженим ОСОБА_5 більше п`ятнадцяти років позбавлення волі, звільнити його у зв`язку з фактичним відбуттям призначеного покарання.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 вважав що його заява підлягає розгляду в Нікопольському міськрайонному суді .

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_8 підтримав думку ОСОБА_5 .

Прокурор заперечував у задоволенні заяви про скасування вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.02.2007 року за виключними обставинами.

Ознайомившись із заявою засудженого ОСОБА_5 , заслухавши думку сторін провадження, колегія суддів враховує наступне.

Так, ОСОБА_5 вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.02.2007 року був засуджений за ч.4 ст.187, п.п.6,12,13 ч.2 ст.115 КК України до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 05.06.2007 року вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08.02.2007 року відносно ОСОБА_5 залишено без змін.

Згідно із ч.1 ст.459 КПК України, судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

На підставі п.1 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні), 13-1, 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Враховуючи те, що заяви та клопотання про застосування ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» повинні розглядатися у відповідності до вимог ст.ст. 537, 539 КПК України, а саме, якщо клопотання про застосування вищевказаного закону подано не до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, суд ухвалою повертає клопотання особі, яка його подала, із роз`ясненням права та порядку звернення.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_5 відбуває покарання в ДУ "Вінницька установа виконання покарань № 1".

За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_5 про звільнення його у зв`язку з фактичним відбуттям призначеного покарання необхідно повернути та роз`яснити йому право звернення до місцевого суду в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.459, 460, 462, 464 КПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про перегляд вироку Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2007 року за виключними обставинами,- повернути.

Роз`яснити, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк з дня вручення копії ухвали.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_9