Справа № 756/2312/24
Номер провадження № 1-кп/756/1036/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 5 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , має професійно-технічну освіту, офіційно не працевлаштований, раніше засуджений:

- 10.10.2023 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання в виді обмеження волі строком на 1 рік, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 30.10.2023, приблизно о 15 год. 20 хв., ОСОБА_5 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де на землі, поряд з деревом, знайшов зіп-пакет із застібкою в якому знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору. Зрозумівши, що вмістом пакунку є особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини. Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_5 підняв пакунок та поклав до кишені своєї куртки, яка в той день була одягнена на ньому, тим самим незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання без мети збуту.

Пізніше, у той же день, приблизно о 15 год. 30 хв., ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , був зупинений працівниками поліції та на запитання щодо наявності речей, обіг яких обмежений або заборонений, останній повідомив, що має такі. У подальшому, під час огляду місця події, ОСОБА_5 добровільно надав для вилучення особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, а саме зіп-пакет із застібкою в якому знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, який останній зберігав для власного вживання без мети збуту.

Під час судового розгляду встановлено, що вилучена в ОСОБА_5 30.10.2023 та надана на дослідження кристалоподібна речовина білого кольору є психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP становить 0,698 грам.

1.2. Отже, ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, учинене особою протягом року після засудження за цією статтею.

1.3. 01.11.2023, приблизно о 17 год. 00 хв., ОСОБА_5 знаходився за адресою: АДРЕСА_3 , де біля паркану, на землі, знайшов згорток з ізоляційної стрічки чорного кольору в якому знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору. Зрозумівши, що вмістом пакунку є особливо небезпечна психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини. Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_5 підняв указаний згорток та поклав до кишені своєї кофти, яка в той день була одягнена на ньому, тим самим незаконно придбав та почав незаконно зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, для власного вживання без мети збуту та попрямував у власних справах.

У той же день, а саме 01.11.2023, приблизно о 17 год. 05 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_5 був зупинений працівниками поліції та на запитання щодо наявності речей, обіг яких обмежений або заборонений, останній повідомив, що має такі. У подальшому, під час огляду місця події, ОСОБА_5 добровільно надав для вилучення особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, а саме зіп-пакет із застібкою в якому знаходилась кристалоподібна речовина білого кольору, який останній зберігав для власного вживання без мети збуту.

Під час судового розгляду встановлено, що вилучена в ОСОБА_5 01.11.2023 та надана на дослідження порошкоподібна речовина білого кольору є психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP. Маса PVP становить 0,300 грам.

1.4. Отже, ОСОБА_5 учинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, учинене особою протягом року після засудження за цією статтею.

1.5. 12.02.2024, приблизно о 09 год. 45 хв., ОСОБА_5 знаходився за адресою: АДРЕСА_2 , де знайшов куртку чорного кольору, у кишені якої знаходився прозорий зіп-пакет із застібкою в якому знаходилась порошкоподібна речовина світло-жовтого кольору з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - 4-ММС (4-метилметкатинон). Після того, як ОСОБА_5 одягнув вказану куртку та виявив в кишені куртки вказаний згорток, у ОСОБА_5 виник умисел на незаконне придбання та зберігання психотропної речовини. Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_5 указаний згорток залишив при собі із метою подальшого вживання, чим незаконно придбав та почав зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС (4-метилметкатинон), для власного вживання без мети збуту.

У той же день, приблизно о 10 год. 00 хв., ОСОБА_5 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , був зупинений працівниками поліції та на запитання щодо наявності речей, обіг яких обмежений або заборонений, останній повідомив, що має. У подальшому, під час огляду місця події, ОСОБА_5 у присутності двох понятих добровільно надав для вилучення прозорий зіп-пакет із застібкою в якому знаходилась порошкоподібна речовина світло-жовтого кольору, яку останній зберігав для власного вживання без мети збуту.

Під час судового розгляду встановлено, що вилучена в ОСОБА_5 12.02.2024 та надана на дослідження порошкоподібна речовина світло-жовтого кольору містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС (4-метилметкатинон). Маса 4-ММС 4 становить 0,580 грам.

1.4. Отже, ОСОБА_5 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, учинене особою протягом року після засудження за цією статтею.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиції сторони обвинувачення та захисту.

2.1.1. Прокурори у судовому засіданні зазначили, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, тому просили суд визнати ОСОБА_5 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців. При цьому прокурори просили урахувати, що обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, на їх думку, є щире каяття.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та надав показання, що 30.10.2023, в Оболонському районі знайшов зіп-пакет із застібкою в якому знаходилась кристалоподібна речовина, яка є психотропною речовиною, яку підняв та поклав до своєї кишені, із метою подальшого особистого вживання. Проте, у той самий день, він був зупинений працівниками поліції, які вилучили психотропну речовину. Аналогічні події мали місце 01.11.2023, а також 12.02.2024, які так само стались в Оболонському районі міста Києва. Однак останній раз він знайшов психотропну речовину в кишені куртки, яку також знайшов, і яку залишив собі, із метою вживання.

У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку. Просить призначити покарання не пов`язане з позбавлення волі, та не обирати запобіжний захід в виді тримання під вартою.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 в повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушеннях при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурори не оспорюють фактичні обставини провадження (показання обвинуваченого), і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_5 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

2.2.3 Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання та зберігання психотропної речовини, без мети збуту, особою, яка протягом року після засудження вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих злочинів визнав повністю, у вчиненому каявся, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочинів в кримінальному провадженні. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні.

3.2. У зв`язку з чим, на думку суду, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття.

3.3. При цьому судом не було встановлено обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому, призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорій нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, їх вид та суспільна небезпечність. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який раніше засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України, учинив новий злочин в період іспитового строку, має професійно-технічну освіту, але ніде не працює.

4.3. При цьому, суд уважає, що підстави застосування статей 69, 69-1, 75 КК України при призначенні покарання - відсутні, як і підстави для застосування покарання з іспитовим строком.

4.4. З урахуванням викладених обставин, характеру та виду злочину, їх наслідки, особи обвинуваченого, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявності обставини, що пом`якшує та відсутності обставини, що обтяжує покарання обвинуваченого, поведінку обвинуваченого після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 50 КК України, виправлення обвинуваченого не можливе без ізоляції від суспільства, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим вважає за необхідне призначити йому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на один рік та чотири місяці.

4.5. При цьому, ураховуючи, що ОСОБА_5 був засуджений вироком Оболонського районного суду міста Києва від 10.10.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України, тому суд зобов`язаний в порядку ч. 1 ст. 71 КК України, з урахуванням установлених обставин та особистості обвинуваченого, частково приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України двом дням обмеження волі відповідає один день позбавлення волі, та призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на один рік шість місяців.

4.6. Призначення ОСОБА_5 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду». Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Вирішуючи питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, слід урахувати, що судом щодо ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувався, однак ураховуючи кількість учинених злочинів, а також те, що злочини вчинено в період іспитового строку, ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід в виді тримання під вартою, узявши під варту ОСОБА_5 в залі суду негайно. Оскільки суд неодноразово відкладав розгляд судового провадження саме через не прибуття в судове засіданні обвинуваченого ОСОБА_5 , а отже є підстави вважати, що останній може переховуватися від суду. Крім того, ОСОБА_5 систематично вчиняє тотожні злочини, а отже є підстави вважати можливість учинення ОСОБА_5 нових злочинів.

5.2. З указаних підстав покарання ОСОБА_5 слід рахувати з дня набуття вироком законної сили, зарахував в якості відбутого покарання за цим вироком строк попереднього ув`язнення з 30.05.2024 до набуття вироком законної сили.

5.3. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-23/58692-НЗПРАП від 06.11.2023 у розмірі 1912 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/59729-НЗПРАП від 24.11.2023 у розмірі 1912,00 грн 00 коп., № СЕ-19/111-24/9313-НЗПРАП від 19.02.2024 у розмірі 3029 грн 12 коп., на загальну суму 6853 грн 12 коп. відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави.

5.4. Питання речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України, зокрема психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,698 грам та 0,300 грам, психотропну речовину, обіг якої заборонено - 4-ММС 4-метилметкатинон масою 0,580 г, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, слід знищити.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 4 (чотири) місяці.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання, яке призначене цим вироком, невідбуте ОСОБА_5 покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 10.10.2023, виходячи з того, що відповідно до ст. 72 КК України двом дням обмеження волі відповідає один день позбавлення волі, остаточно призначив ОСОБА_5 покарання в виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Обрати ОСОБА_5 до набуття вироком законної сили запобіжний захід в виді тримання під вартою, узявши ОСОБА_5 під варту в залі суду негайно.

Строк покарання ОСОБА_5 рахувати з дня набуття вироком законної сили, зарахував в якості відбутого покарання ОСОБА_5 за цим вироком строк попереднього ув`язнення з 30.05.2024 до набуття вироком законної сили.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № СЕ-19/111-23/58692-НЗПРАП від 06.11.2023 у розмірі 1912 грн 00 коп., № СЕ-19/111-23/59729-НЗПРАП від 24.11.2023 у розмірі 1912,00 грн 00 коп., № СЕ-19/111-24/9313-НЗПРАП від 19.02.2024 у розмірі 3029 грн 12 коп., на загальну суму 6853 грн 12 коп. стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Речові докази: психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, масою 0,698 грам та 0,300 грам, психотропна речовина, обіг якої заборонено - 4-ММС 4-метилметкатинон масою 0,580 г, які знаходяться в камері зберігання речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) днів з моменту проголошення вироку, а обвинуваченим - з моменту отримання копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статями 376, 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1