Справа № 484/1754/24
Провадження № 1-кп/484/238/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2024 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську матеріали кримінального провадження №0000062 з обвинувальним актом відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Горянка, Доманівського району, Миколаївської області, громадянина України (паспорт громадянин України №004072953, виданий 18.10.2019), освіта вища, не працюючого, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, інвалідності не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,, а проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Стаття 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 (зі змінами і доповненнями) містить загальне поняття учасників дорожнього руху, а саме - «Учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин».

Згідно з частиною п`ятою цієї ж статті Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.

Згідно з ч. 3 ст. 41 Закону України «Про дорожній рух» порядок початку руху, зміни руху за напрямком, розташування транспортних засобів і пішоходів, вибору швидкості руху та дистанції, обгону і стоянки, проїзду перехресть, пішохідних переходів і залізничних переїздів, зупинок транспортних засобів загального користування, користування зовнішніми світловими приладами, правила пересування пішоходів, проїзд велосипедистів, а також питання організації руху та його безпеки регулюються Правилами дорожнього руху, що затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Так, 07.01.2024 близько о 16 год. 45 хв. ОСОБА_3 , керував на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та діючого полісу №215800964 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів технічно справним автомобілем марки «ВАЗ-21150-120-20», реєстраційний номер НОМЕР_3 , 2006 року випуску, номер кузова НОМЕР_4 , на якому рухався у темну пору доби по прямій та горизонтальній ділянці проїзної частини, за відсутності атмосферних опадів та явищ, які погіршують видимість, в межах правої смуги руху асфальтобетонного, вологого та чистого, без пошкоджень, покриття проїзної частини по АДРЕСА_3 , зі сторони с. Берізки, Первомайського району, Миколаївської області в напрямку м. Первомайськ, Миколаївської області,

Перебуваючи за кермом вказаного вище автомобіля, рухаючись у зазначений час та в зазначених вище погодних і дорожніх умовах, ОСОБА_3 , діючи з необережністю, проявляючи злочинну недбалість та крайню неуважність, не стежачи належним чином за дорожньою обстановкою та не реагуючи на її зміну, яка полягала у виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вийшла на проїзну частину та рухався зліва-направо по відношенню до напрямку руху автомобіля, заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу не вжив, хоча мав технічну можливість уникнути наїзду шляхом застосування екстреного гальмування, та на вказаній ділянці проїзної частини дороги допустив наїзд на вказаного пішохода передньою частиною керованого ним автомобіля.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, яка проявилася струсом головного мозку, забійної рани голови, перелому V ребра справа, саден обох гомілок.

Своїми діями ОСОБА_3 грубо та умисно порушив наступні вимоги Правил дорожнього руху України: п.1.3 Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими; пп. «б» п. 2.3 Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; п. 12.3 У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди.

Отже, через необережність у виді злочинної недбалості, умисно та грубо порушуючи зазначені вище вимоги Правил дорожнього руху України, ОСОБА_3 не передбачав настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, однак повинен був і міг їх передбачити. При цьому причин технічного характеру, які б перешкоджали йому дотримуватись вищезазначених вимог Правил дорожнього руху України, не існувало.

Допущене водієм ОСОБА_3 грубе порушення вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України знаходиться в прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди і настанням суспільно-небезпечних наслідків у вигляді заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В підготовчому судовому засіданні ОСОБА_5 подав клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України із закриттям кримінального провадження №0000062 відносно останнього.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження №0000062 щодо нього.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче засідання не з`явився надав письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, а також вказав, що ОСОБА_3 відшкодував йому завдані збитки. Крім того, вказав, що клопотання підтримує та просить звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням винного з потерпілим та закрити кримінальне провадження.

Прокурор підтримав дане клопотання та не заперечував проти його задоволення, при цьому просив вирішити питання про долю речових доказів та стягнути з обвинуваченого витрати в кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення судових експертиз.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, думку прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 286 КК України, є необережним та, виходячи зі змісту ст. 12 КК України, належить до категорії злочинів невеликої тяжкості.

Обвинувачений є раніше не судимим, після роз`яснення йому судом підстав, наслідків звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України, а також права заперечувати проти цього і вимагати продовження здійснення кримінального провадження у загальному порядку, ОСОБА_3 заявив, що ці підстави, наслідки та право йому зрозумілі, і він не заперечує проти його звільнення від кримінальної відповідальності з підстав, визначених у ст. 46 КК України.

Згідно ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, крім корупційних злочинів, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення необережного злочину невеликої тяжкості, вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та щиро покаявся, сприяв в розкритті вчиненого злочину, складу іншого злочину в його діях не встановлено, об`єктивно оцінив неправомірність своїх дій, усвідомив їх протиправність, примирився із потерпілим ОСОБА_6 та відшкодував завдані збитки.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим та закриття кримінального провадження є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Доля речових доказів, підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст.124, 126 КПК України, та порядку компенсації процесуальних витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення витрат в кримінальному провадженні на залучення експертів для проведення судових експертиз на суму 9087,36 грн. з обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки їх проведення було зумовлено розслідуванням кримінального правопорушення.

Керуючисьст.46 КК України, ст.ст.284-286,288 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Звільнити ОСОБА_3 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим.

Кримінальне провадження №0000062 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - закрити.

Речовий доказ по справі, а саме: автомобіль марки «ВАЗ-21150-120-20», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який переданий на зберігання ОСОБА_3 згідно його зберігальної розписки залишити останньому.

Стягнути з ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , судові витрати за проведення експертиз у сумі 9087 грн. (дев`ять тисяч вісімдесят сім) гривень 36 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1