В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/601/24

06 червня 2024 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , потерпілого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000041 від 05 березня 2024 року, який надійшов з Богородчанського відділу Івано-Франківської окружної прокуратури, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Межова Межівського району Дніпропетровської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше судимого: вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі 75 КК України, звільнений від призначеного судом покарання з іспитовим строком 2 роки. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 10 грудня 2021 року засудженого ОСОБА_4 направлено для відбування покарання, призначеного вироком від 28 листопада 2019 року у вигляді 4 років позбавлення волі. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 вересня 2023 року оголошено розшук засудженого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.309 ч.2 ст. 345 КК України,

в с т а н о в и в :

05 березня 2024 року о 18 годині, ОСОБА_4 спільно із своїм братом ОСОБА_7 знаходились с. Скобичівка Старобогородчанської ТГ Івано-Франківського району Івано-Франківської області, біля магазину «Продуктовий», що по вул. Л.Українки, 15/А.

В той час, до них підійшли працівниками відділення поліції № 2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського районного управління поліції ГУНП в області, а саме оперуповноважені СКП ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , які будучи на службі, відповідно до розстановки сил та засобів відділення поліції №2, здійснювали відпрацювання Старобогородчанської територіальної громади.

Побачивши на центральній вулиці с. Скобичівка Старобогородчанської громади ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , діючи у відповідності до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року за № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» та п.11 розпорядження КМУ №181-р від 24 лютого 2022 року «Питання запровадження та забезпечення здійснення заходів правового режиму воєнного стану в Україні», підійшли до останніх з метою перевірки документів.

Під час розмови, в ОСОБА_4 виявлено пристрій для викурювання наркотичних речовин. В зв`язку із цим, та з метою установлення анкетних даних останніх, працівниками поліції запропоновано ОСОБА_4 та ОСОБА_7 проїхати до приміщення відділення поліції № 2. Після чого, ОСОБА_4 почав втікати.

Оперуповноважений СКП ОСОБА_6 з метою затримання ОСОБА_4 став переслідувати останнього та наздогнав його в лісосмузі неподалік проїзної частини АДРЕСА_2 . В той час, ОСОБА_4 , розуміючи, що перед ним знаходиться працівник відділення поліції №2, який виконує покладені на нього Законом України «Про Національну поліцію» обов`язки, нехтуючи законною вимогою працівника правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їхні суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи намір на заподіяння тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу у зв`язку із виконанням ним службових обов`язків, діючи умисно, наніс два удари кулаком в область обличчя оперуповноваженому ОСОБА_6 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозково-лицевої травми зі струсом головного мозку, переломом кута нижньої щелепи зліва, неповним травматичним вивихом 8-го зуба на нижній щелепі зліва, синцями та саднами в ділянках голови, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення.

Крім того, ОСОБА_4 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах та у невстановленому досудовим розслідуванням часу, незаконно придбав металевий предмет циліндричної форми, в середині якого наявний особливо небезпечним наркотичним засіб, обіг якого обмежено екстракт канабісу.

Вказаний металевий предмет із особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено екстрактом канабісу, останній, розуміючи, що за незаконні дії у сфері обігу наркотичних засобів передбачена кримінальна відповідальність, незаконно придбав його та зберігав при собі без мети збуту.

06 березня 2024 року, о 13 годині, ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України був затриманий працівниками поліції по АДРЕСА_3 .

В ході особистого обшуку ОСОБА_4 , у кишені його куртки було виявлено та вилучено пластиковий контейнер жовтого кольору, всередині якого наявний вказаний металевий предмет, обмотаний ізоляційною стрічкою, в середині якого наявний особливо небезпечним наркотичним засіб.

Згідно висновку експерта, у наданому на дослідження циліндричному металевому предметі обмотаному ізоляційною стрічкою із вмонтованим наперстком, що знаходиться у пластиковому контейнері жовтого кольору, виявлено особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого обмежено екстрактом канабісу, кількістю 0,351 грама.

У такий спосіб, ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, незаконно придбав та зберігав без мети збуту особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено екстракт канабісу в кількості 0,351 грам, що перевищує верхню межу невеликих розмірів, передбачених у Таблиці 1 Невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженій Наказом Міністерства охорони здоров`я України 01 серпня 2000 року №188 (зі змінами).

По справі потерпілим ОСОБА_6 заявлено цивільний позов про стягнення з обвинуваченого на його користь моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. та 25 309 грн. 48 коп. матеріальної шкоди.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчинені кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.309, ч.2 ст. 345 КК України визнав повністю, лише не погодився з певними обставинами події, які не впливають на кваліфікацію його дій.

Так, обвинувачений дав показання, що 05 березня 2024 року о 18 годині, він разом із своїм братом ОСОБА_7 знаходились на зупинці біля магазину «Продуктовий» с. Скобичівка. В цей час до них під`їхали працівники поліції, як згодом з`ясувалось ОСОБА_6 та ОСОБА_8 та попросили пред`явити документи, які посвідчують. Під час розмови працівники поліції побачили у його вестівці пристрій, який він сам зробив для куріння коноплі. Враховуючи відсутність документів та виявлений предмет, працівники поліції запропонували їм проїхати у відділення поліції на що вони спочатку погодились. Далі розуміючи, що він перебуває у розшуку та у випадку затримання його відправлять для відбуття покарання у виді 4 років позбавлення волі за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області, вирішив тікати. Він різко побіг, а ОСОБА_6 став його переслідувати. Далі під час переслідування він сховався за ялинкою, а ОСОБА_6 його не помітив, однак коли став повертатись у зворотній напрямок, то помітив його та став на нього бігти. Оскільки йому не було куди подітись, то він став захищатись та наніс декілька ударів кулаком в область обличчя працівника поліції ОСОБА_6 , але потім коли останній дістав зброю, то він втік. Він не заперечує, що своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 вказані в обвинувальному акті тілесні ушкодження, однак не погоджується, що діяв несподівано із засідки. Наступного дня він був затриманий працівниками поліції у селі Підгір`я, де переховувався, так як розумів, що у випадку затримання буде відбувати покарання за раніше вчинений злочин. Під час затримання працівники поліції виявили та потім вилучили предмет циліндричної форми, які він зробив із пластикового контейнера жовтого кольору із-під " ОСОБА_9 " в який він вмонтував металевий наперсток, який він сам зробив для куріння коноплі.

Цивільний позов визнав частково. Сторона захисту в судовому засіданні надала пояснення, що визнає повністю матеріальну шкоду спричинену його діями потерпілому, але тільки обгрунтовану та підтверджену належними доказами. Відповідно вважає необгрунтованою вимогу про стягнення із ОСОБА_4 вартості лікування щодо пломбування зубів потерпілим ОСОБА_6 на суму 4100 грн. Вважає, що відсутні докази причинного зв`язку, щодо необхідності такого лікування саме в результаті його неправомірних дій. Крім того, не визнає матеріальну шкоду, щодо втрату потерпілим додаткових виплат у розмірі 9849, 99 грн. відповідно до Постановим КМУ від 28 лютого 2022 року №168, які не були нараховані потерпілому у зв`язку із перебуванням останнього на лікарняному.

За таких обставин вважають обгрунтований розмір спричиненої потерпілому матеріальної шкоди 11 359,49 грн. (25309,48-9849,99-4100).

Моральну шкоду у заявленому розмірі вважають необгрунтованою та просять стягнути її у меншому розмірі відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд вважає винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 309, ч.2 ст. 345 КК України, крім його власного визнання вини, повністю доводиться дослідженими по справі доказами.

Потерпілий ОСОБА_6 дав показання, що 05 березня 2024 року о 18 годині, він перебуваючи на службі, спільно із старшим оперуповноваженим відділення поліції № 2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції ОСОБА_8 , здійснювали відпрацювання території обслуговування. Біля магазину «Продуктовий», що по АДРЕСА_4 , ними було помічено двох невідомих осіб чоловічої статі, які підозріло себе поводили. Вони підійшли до них, представились та пред`явили службові посвідчення працівників поліції, в подальшому в ході усної розмови останні відмовлялись повідомити свої анкетні дані тільки вказували, що вони рідні брати, однак документів, які посвідчують їх особи у них були відсутні та до відділення поліції вони відмовлялись їхати. Під час проведення поверхневої перевірки у обвинуваченого, було виявлено предмет, схожий на пристрій для викурювання наркотичних речовин. З метою встановлення точних анкетних даних вказаних осіб, їм було запропоновано проїхати до приміщення ВП № 2 на що останні погодились. Однак коли ОСОБА_4 підійшов до службового автомобіля, він різко відштовхнув двері та побіг в лісосмугу. Він вирішив наздогнати ОСОБА_4 , так, як йому на той час вже було відомо, що той перебуває у розшуку. Він почав наздоганяти ОСОБА_4 Пробігши декілька метрів лісосмугою, він втратив з поля зору ОСОБА_4 , та несподівано для нього, останній вийшов із-за дерева, та наніс йому два різких удари кулаком в ділянку обличчя, та одразу побіг у невідомому мені напряму. Про вказані події він доповів керівництву. Приїхавши до місця свого проживання, я відчув різке погіршення, самопочуття та викликав швидку медичну допомогу та повідомив про вказаний факт на лінію 102. Після того, його було госпіталізовано до КНП «ОКЛ ІФ ОР», та проведеними обстеженнями, було поставлено діагноз у вигляді перелому нижньої щелепи в ділянці кута зліва, та призначено стаціонарне лікування.

Покази потерпілого узгоджуються із дослідженим судом протоколом слідчого експерименту від 07 березня 2024 року за участю підозрюваного ОСОБА_4 , показаннями свідка ОСОБА_8 та висновком судової медичної експертизи потерпілого ОСОБА_6 .

З дослідженого протоколу проведення слідчого експерименту від 07 березня 2024 року вбачається, що ОСОБА_4 в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 та понятих повідомив обставини вчинення ним кримінального правопорушення, що мало місце 05 березня 2024 року. Під час відтворення обставин показав механізм нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні дав показання, що 05 березня 2024 року о 18 годині, він перебуваючи на службі, спільно із оперуповноваженим відділення поліції № 2 Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 здійснювали відпрацювання території обслуговування. Біля магазину «Продуктовий», що по АДРЕСА_4 , ними було помічено двох невідомих осіб, які підозріло себе поводили. Вони підійшли до них, представились та пред`явили службові посвідчення працівників поліції, в подальшому в ході усної розмови останні відмовлялись повідомити свої анкетні дані. Під час проведення поверхневої перевірки, у ОСОБА_4 було виявлено предмет, схожий на пристрій для викурювання наркотичних речовин. З метою встановлення точних анкетних даних вказаних осіб, їм було запропоновано проїхати до приміщення ВП № 2 на що останні погодились. Однак коли ОСОБА_4 підійшов до службового автомобіля, він різко відштовхнув двері та побіг в лісосмугу. ОСОБА_6 почав також бігти щоб наздогнати ОСОБА_4 Пробігши декілька метрів лісосмугою, приблизна за 500 метрів від нього , ОСОБА_4 , наніс ОСОБА_6 декілька ударів кулаком в обличчя, та одразу побіг у невідомому напряму. Про вказані події він доповів керівництву.

Із дослідженого протоколу перегляду відеозапису від 06 березня 2024 року вбачається, що на відеозаписі зафіксовано, що із-за магазину «Продуктовий» виходять ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . Після того, як вказані особі підходять до автомобіля, ОСОБА_4 різко починає бігти, а ОСОБА_6 біжить слідом за ним.

Таким чином, вказаний відеозапис узгоджується із дослідженими доказами та підтверджує показання потерпілого ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_8 .

Висновком експерта №214 від 18 квітня 2024 року судово-медичної експертизи встановлено, що у потерпілого ОСОБА_6 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозково-лицевої травми зі струсом головного мозку, переломом кута нижньої щелепи зліва, неповним травматичним вивихом 8-го зуба на нижній щелепі зліва, синцями та саднами в ділянках голови, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент спричинення. Тілесні ушкодження утворились від дії твердих, тупих предметів, можливо 05 березня 2024 року.

З протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 06 березня 2024 року, вбачається, що час затримання ОСОБА_4 о 13 годині 00 хвилин 06 березня 2024 року, під час під час проведення особистого обшуку у ОСОБА_4 виявлено та вилучено циліндричний предмет обмотаний ізоляційною стрічкою із вмонтованим наперстком, що знаходиться у пластиковому контейнері жовтого кольору у якому, в подальшому згідно висновку судової хімічної експертизи встановлено наявність особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого обмежено екстракт канабісу.

Так, висновком експерта №СЕ-19/109-24/3616-НЗПРАП від 20 березня 2024 рокусудової хімічної експертизи встановлено, що на вилученому під час проведення особистого обшуку 06 березня 2024 року у ОСОБА_4 циліндричному предметі обмотаному ізоляційною стрічкою із вмонтованим наперстком, виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено екстракт канабісу в кількості 0,351 грам.

Суд вважає доведеною винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 345 КК України, як умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, та за ч.1 ст. 309 КК України, як незаконне зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу без мети збуту.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 скоїв кримінальні правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України, класифікується, як нетяжкий злочин та кримінальний проступок, раніше судимий, скоїв кримінальне правопорушення у період відбуття покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2019 року, не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебував та не перебуває.

Суд, призначаючи ОСОБА_4 вид та міру покарання, виходить із встановленої ст. 50 КК України, його мети кари, виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, при цьому враховує визначені ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання стосовно обставин цієї справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, що обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, є рецидив злочинів.

Суд не визнає обтяжуючою обставиною вчинення кримінального правопорушення в у зв`язку із виконанням потерпілим службового обов`язку, оскільки це є кваліфікуючою ознакою кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 345 КК України.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення й попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень буде покарання за сукупністю злочинів у виді позбавлення волі в межах передбачених санкцією статті, за якою кваліфіковано його діяння.

З урахуванням наявності вироку Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2019 року, суд вважає за необхідне остаточне покарання ОСОБА_4 визначити за правилами ч. 1 ст.71 КК України.

При вирішенні цивільного позову суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Щодо матеріальної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як встановив суд, внаслідок кримінального правопорушення діями ОСОБА_4 потерпілому були спричинені тілесні ушкодження внаслідок який він проходив лікування потерпілим ОСОБА_6 сплачено згідно накладної №50603/06 від 06 березня 2024 року 8730 грн. вартість матеріалів на проведення операції з відкритої репозиції та внутрішньої фіксації перелому нижньої щелепи пластиною, що підтверджується також випискою із медичної картки стаціонарного хворого №7117/2024. Крім того потерпілий придбав медичні препарати, тощо у зв`язку із проведенням операції з відкритої репозиції та внутрішньої фіксації перелому нижньої щелепи пластиною на загальну суму 2629,49 грн., що підтверджується відповідними чеками.

Суд вважає доведеним факт заподіяння протиправними діями ОСОБА_4 , матеріальної шкоди потерпілому в розмірі 11 359, 49 (8730+2629,49) грн. та погоджується з обґрунтованістю та доведеністю розміру такої шкоди зважаючи на ту обставину, що цивільний позов щодо розміру матеріальної шкоди в цій частині, обвинуваченим (цивільним відповідачем) визнано в повному обсязі, що є також підставою для задоволення цивільного позову в цій частині.

Разом із цим, в іншій частині вимога потерпілого про стягнення матеріальної шкоди на думку суд є необгрунтованою та не підлягає задоволенню.

Так, вимога про стягнення із ОСОБА_4 вартості лікування щодо пломбування зубів потерпілим ОСОБА_6 на суму 4100 грн., то суд погоджується із доводами сторони захисту, що відсутні докази причинного зв`язку, щодо необхідності такого лікування саме в результаті неправомірних дій ОСОБА_4 , оскільки доказів зворотнього потерпілим суду надано не було. Крім того, суд визнає необгрунтованою вимогу, про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди, щодо втрат потерпілим додаткових виплат у розмірі 9849, 99 грн. відповідно до Постановим КМУ від 28 лютого 2022 року №168, які не були нараховані потерпілому у зв`язку із перебуванням останнього на лікарняному, оскільки згідно із вимогами вищенаведених норм підлягають стягненню лише реальні збитки до яких вказані(додаткові) виплати не відносяться.

Щодо вирішення заявлених вимог про відшкодування моральної шкоди з обвинуваченого, суд вважає, що вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами внесеними постановою N 5 від 25.05.2001 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

У цьому зв`язку, суд вважає наведені доводи позивача ОСОБА_6 обґрунтованими, виходячи з наступного.

Так, в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 дав показання, що після спричинення йому обвинуваченим тілесних ушкоджень він отримав тілесні ушкодження у виді закритої черепно-мозково-лицевої травми зі струсом головного мозку, переломом кута нижньої щелепи зліва, неповним травматичним вивихом 8-го зуба на нижній щелепі зліва, синцями та саднами в ділянках голови, був доставлений до лікарні де він з 05 березня по 03 квітня 2024 року перебував на стаціонарному лікуванні.

Згідно з п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

При вирішенні питання про розмір відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд враховує характер та тривалість заподіяних йому моральних страждань, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що кримінальне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 є умисним.

Обвинувачений розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, однак не вчинив жодних дій, спрямованих на відшкодування шкоди потерпілому.

Також суд враховує, що потерпілому завдано тілесні ушкодження, що спричинили йому фізичний біль, душевні страждання, погіршення стану здоров`я, що потребувало тривалого часу для його відновлення.

Отже, суд вважає доведеним факт заподіяння ОСОБА_6 моральної шкоди внаслідок вчинення щодо нього кримінального правопорушення, а також наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями обвинуваченого та заподіянням такої шкоди потерпілому.

Суд вважає, що потерпілий належним чином обгрунтував розмір моральної шкоди, заявлений ним у цивільному позові.

З цього приводу, суд вважає, що дійсно ОСОБА_6 зазнав душевних переживань у зв`язку з неможливістю забезпечити нормальний спосіб свого життя протягом тривалого часу та додаткових страждань з цього приводу.

Зважаючи на викладене вище, суд вважає, виходячи з наведених вимог закону, характеру правопорушення, завданих потерпілому страждань, заподіяння йому тілесних ушкоджень, ступеня вини обвинуваченого, його відношення до вчиненого, дотримуючись принципів розумності, співмірності та справедливості, що позовні вимоги у цій частині підлягають повному задоволенню.

З матеріалів справи вбачається достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди, який передбачений позовом. Відтак, зазначений вище розмір задоволених позовних вимог, на думку суду, відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, а також не порушує баланс між правами обвинуваченого, з одного боку, та інтересами потерпілого, - з іншого.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Судові витрати на залучення експерта, по проведенню судової хімічної експертизи психотропної речовини, відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України покласти на обвинуваченого. ОСОБА_4 .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 345 КК України, та призначити покарання:

- за ч. 1 ст. 309 КК України - у виді 1 (одного) року обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 345 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_11 покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 28 листопада 2019 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання з 06 березня 2024 року, зарахувавши при цьому термін його попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, виходячи із розрахунку у відповідності до вимог ч.5 ст. 72 КК України, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 залишити без змін у виді тримання під вартою у Державній установі «Івано-Франківська установа виконання покарань (№12)».

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду у розмірі 11 359 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) грн. 49 коп. та моральну шкоду спричинену кримінальним правопорушенням у розмірі 100 000 (сто тисяч) грн.

В задоволені решти позову - відмовити.

Речові докази по справі:

1)DVD диск з відеозаписом із камер відеоспостереження, які розміщені в магазині «Продуктовий» в с. Скобичівка по вул. Грушевського зберігати у матеріалах кримінального провадження.

2)Вилучений під час проведення особистого обшуку 06 березня 2024 року у ОСОБА_4 циліндричний предмет обмотаний ізоляційною стрічкою із вмонтованим наперстком, що знаходиться у пластиковому контейнері жовтого кольору, виявлено особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого обмежено екстракт канабісу (упакований в паперовий конверт) та відповідно до квитанції від 20 березня 2024 року в камері зберігання речових доказів ГУНП в Івано-Франківській області знищити.

3)Вилучені з Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» (КНП «ОКЛІФОР») на підставі ухвали слідчого судді медична картка стаціонарного хворого №7117/2024, медична картка амбулаторного хворого №710230 на ОСОБА_6 повернути потерпілому ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта по проведенню судової хімічної експертизи ( висновок №СЕ-19/109-24/3616-НЗПРАП від 20 березня 2024 року) у кримінальному провадженні у розмірі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 16 коп.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга може бути подана на вирок протягом 30 (тридцяти) днів із дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя