Номер провадження: 11-кп/813/1214/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 30.01.2024 відносно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Рені, Одеської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

- про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання ДУ «ОВК №14» про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного ОСОБА_7 вироком Одеського апеляційного суду Одеської обл. від 30.09.2021.

Мотивуючи вказану ухвалу суд першої інстанції послався на те, що засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно, має 5 стягнень, 4 заохочення, що підтверджуються його характеристикою, однак 11.03.2009 та 10.02.2014 звільнявся умовно-достроково, проте знову скоював кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що він не довів свого виправлення.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою з огляду на те, що судом не було враховано, що він не має діючих стягнень, водночас має 5 заохочень, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення.

За таких обставин, засуджений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 30.01.2024 та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У судовому засіданні апеляційного суду засуджений підтримав доводи апеляційну скаргу у повному обсязі, натомість прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позиції учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала відповідає вимогам процесуального закону з огляду на такі обставини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Приписами ч. 1 ст. 81 КК України передбачено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

У відповідності до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідні роз`яснення містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Водночас, приписами ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, як вбачається з матеріалів справи засуджений ОСОБА_7 характеризується позитивно, має 5 стягнень, 4 заохочення, що підтверджуються його характеристикою, залучається до суспільно корисної праці, приймає участь у проведенні соціально-виховних заходів.

В той же час ризик вчинення повторного правопорушення оцінюється як середній, окрім того, 11.03.2009 та 10.02.2014 ОСОБА_7 вже звільнявся умовно-достроково, проте знову скоював умисні корисливі кримінальні правопорушення, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки суду відносно того, що він не довів свого виправлення.

За таких обставин, на переконання колегії суддів суд 1-ої інстанції, обґрунтовано прийшов до висновку, що навіть з урахуванням наявності формальних умов для умовно-дострокового звільнення, процес виправлення засудженого ОСОБА_7 не досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим призначеного покарання перестає бути доцільним.

Окрім того, викладені засудженим в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі були перевірені та враховані судом першої інстанції при прийняті рішення про відмову у задоволенні подання, з такими висновками погоджується і апеляційний суд.

Відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б слугували підставою для скасування, чи зміни ухвали суду 1-ої інстанції, апеляційним судом не встановлено.

З огляду на зазначені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги засудженого та для скасування оскаржуваної ухвали, яка є законною та обґрунтованою.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 419, 532, 537, 539 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 30.01.2024, якою було відмовлено у задоволенні клопотання ДУ «ОВК №14» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання, призначеного йому вироком Одеського апеляційного суду Одеської обл. від 30.09.2021 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4