Справа № 132/3814/23
Провадження №1-кп/132/190/24
Вирок

Іменем України

08 квітня 2024 року місто КАЛИНІВКА

КАЛИНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області, кримінальне провадження за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000067 від 18 серпня 2023 року відносно:

неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Калинівка Вінницької області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Калинівка Вінницької області, українця, громадянина України, із базовою загальною середньою освітою, неодруженого, непрацевлаштованого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_6 ,

неповнолітнього обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

представника служби у справах дітей - ОСОБА_10 ,

уповноваженого підрозділу органів Національної поліції - ОСОБА_11 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.296 КК України, за наступних обставин. Так, ОСОБА_6 - 16 серпня 2023 року близько 21год.00хв. перебуваючи на АДРЕСА_3 , на території літньої площадки, що знаходиться біля магазину «Берегиня», на якій встановлено столики та лавки для відпочинку, будучи особисто незнайомим із ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та не перебуваючи з ним в неприязних відносинах, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, прагненням очевидно показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки в суспільстві, почав зухвало себе поводити та шукати нікчемні мотиви для провокування конфліктної ситуації з ОСОБА_14 , який сидів на скутері марки (моделі) «Honda Dio», без номерного знаку, ввімкнувши двигун, тримаючи рукоятку газу на кермі вказаного транспортного засобу, не приводячи його в рух, та спілкувався із ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які проводили своє дозвілля на території літньої площадки. ОСОБА_6 з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, перебуваючи в громадському місці, у присутності зазначених осіб, умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, виражаючи особливу зухвалість, грубо порушуючи громадський порядок, встановленні правила поведінки, норми моралі та спокійні умови відпочинку, безпричинно наніс ОСОБА_14 два удари ногою в область голови, на якій був одягнутий мотошолом, завдавши йому фізичного болю, після чого в конфлікт втрутився ОСОБА_16 , який припинив протиправні дії ОСОБА_6 , та внаслідок яких ОСОБА_14 разом із іншими своїми знайомими був вимушений залишити місце відпочинку. Натомість, ОСОБА_6 маючи намір продовжити свої протиправні дії щодо ОСОБА_14 , дізнався місце, у якому він продовжив свій відпочинок, та запропонував своєму знайомому ОСОБА_4 підтримати його в безпричинному нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , на що ОСОБА_4 погодився, хоча особисто з ним не був знайомий та в неприязних відносинах не перебував. Вподальшому, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_4 - 16 серпня 2023 року близько 22год.00хв. діючи з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, маючи намір продовжити безпричинно наносити тілесні ушкодження ОСОБА_14 , прийшли до території спортивного майданчику навчального закладу - гімназії міста Калинівка Калинівської міської ради Вінницької області, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , де на той час відпочивав ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . ОСОБА_4 знаходячись у цьому громадському місці, будучи особисто незнайомим із ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , та не перебуваючи з ними в неприязних відносинах, грубо порушуючи громадський порядок, встановлені правила поведінки, норми моралі та спокійні умови відпочинку вищезазначених осіб, з метою самоутвердження за рахунок приниження інших осіб, умисно, безпричинно, з хуліганських спонукань, виражаючи особливу зухвалість, підійшов до ОСОБА_15 та почав вчиняти відносно нього хуліганські дії, якому наніс один удар ногою в область живота, від якого ОСОБА_15 впав на землю, а ОСОБА_4 не зупиняючись на вчиненому, продовжив наносити йому удари руками по голові та тулубу. В цей час, ОСОБА_6 підійшовши до ОСОБА_14 , продовжив вчиняти відносно нього хуліганські дії, а саме умисно наніс йому декілька ударів кулаком в область обличчя, від яких ОСОБА_14 впав на землю, а ОСОБА_6 не зупиняючись на вчиненому, продовжив наносити йому удари ногами по обличчю. Вподальшому, ОСОБА_6 вирішив приєднатися до протиправних дій ОСОБА_4 , та в момент, коли останній наносив удари ОСОБА_15 , підійшов до нього, та наніс йому ще декілька ударів ногами по тулубу. Дані протиправні дії ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були припинені працівником навчального закладу - охоронницею ОСОБА_19 . Внаслідок протиправних дій ОСОБА_6 були спричинені ОСОБА_14 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою грудного відділу хребта та саден обличчя, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 174 від 21.11.2022 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (понад 6, але не більше 21 дня) /згідно п.2.3.2 «а» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року/. Внаслідок спільних протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_4 були спричинені ОСОБА_15 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, закритого перелому кісток носу зі зміщенням, субкон`юктивального крововиливу, множинних саден та забоїв м`яких тканин обличчя, тулуба та кінцівок, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 175 від 21.11.2022 року відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (понад 6, але не більше 21 дня) /згідно п.2.3.2 «а» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року/.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно 16.08.2023 року близько 21год.00хв. він перебував на вулиці Островського в місті Калинівка, а саме на території літньої площадки, що знаходиться біля магазину «Берегиня», де побачив раніше незнайомого ОСОБА_14 , який ввімкнувши двигун, тримаючи рукоятку газу на кермі вказаного транспортного засобу, не приводячи його в рух, спілкувався зі своїми знайомими. Це його розлютило, і він безпричинно, підійшовши до ОСОБА_14 , наніс йому два удари ногою в область голови, на якій був одягнений мотошолом, після чого в конфлікт втрутився незнайомий йому хлопець, та ОСОБА_14 разом із своїми знайомими залишили дане місце. Дізнавшись, куди пішов ОСОБА_14 , він зателефонував ОСОБА_4 , якого попросив підтримати його в нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , на що той погодився. Цього ж дня, близько 22год.00хв. прийшовши спільно з ОСОБА_4 до території спортивного майданчику Калинівської гімназії, де перебував ОСОБА_14 разом зі своїми знайомими, ОСОБА_4 підійшов до раніше незнайомого ОСОБА_15 та наніс йому один удар ногою в область живота, від якого той впав на землю, а ОСОБА_4 продовжив наносити йому удари руками по голові та тулубу. В цей час, він підійшов до ОСОБА_14 та наніс йому декілька ударів в область обличчя, від яких той впав на землю, а він продовжив наносити йому удари ногами по обличчю. Вподальшому, він вирішив приєднатися до ОСОБА_4 , та в той момент, коли той наносив удари ОСОБА_15 , він наніс йому ще декілька ударів ногами по тулубу. До них підбігла працівник навчального закладу, та припинила їх дії.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні при розгляді вказаної справи, свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, та пояснив, що дійсно 16.08.2023 року близько 22год.00хв. ОСОБА_6 запропонував йому взяти участь у безпричинному нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_14 , на що він погодився. Прийшовши разом із ОСОБА_6 до території спортивного майданчику Калинівської гімназії, де на той момент знаходились незнайомі йому хлопці, він підійшов до раніше незнайомого ОСОБА_15 , та почав вчиняти відносно нього хуліганські дії, а саме наніс йому один удар ногою в область живота, від якого той впав на землю, а він продовжив наносити йому удари руками по голові та тулубу. В цей час, ОСОБА_6 підійшов до раніше незнайомого йому ОСОБА_14 та наніс йому декілька ударів кулаком в область обличчя, від яких той впав на землю, а ОСОБА_6 продовжив наносити йому удари ногами по обличчю. Після чого, ОСОБА_6 приєднався до нього, та в момент, коли він наносив тому удари, ОСОБА_6 наніс йому ще декілька ударів ногами по тулубу. До них підбігла працівник навчального закладу, та припинила їх дії.

Потерпілий ОСОБА_15 та його законний представник ОСОБА_20 в судове засідання не з`явилися, надавши письмову заяву, в якій просять справу розглянути за їх відсутності, обвинуваченим визначити покарання згідно вимог діючого законодавства, заподіяна шкода ними відшкодована, заявляти цивільний позов не бажають.

Потерпілий ОСОБА_14 та його законний представник ОСОБА_21 в судове засідання не з`явилися, надавши письмову заяву, в якій просять справу розглянути за їх відсутності, обвинуваченим визначити покарання згідно вимог діючого законодавства, заподіяна шкода ними відшкодована, заявляти цивільний позов не бажають.

Враховуючи те, що обвинувачені не оспорювали фактичні обставини справи і судом було встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що винність ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведені повністю, а їх дії за ч.2 ст.296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, правильно кваліфіковані органами досудового слідства.

Положення частини 2 статті 50 КК України встановлюють, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до змісту статті 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Згідно пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (стаття 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

За пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» та пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 року № 5 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх», при призначенні покарання неповнолітнім повинні суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання такого засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація. При призначенні неповнолітньому покарання крім передбачених у статтях 65-67 КК України обставин суди відповідно до частини 1 статті 103 КК України мають враховувати також умови його життя та виховання, вплив на нього дорослих, рівень розвитку й інші особливості його особи.

Прокурор ОСОБА_5 у своїй промові, під час виступу у судових дебатах, просила визнати:

ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно до ст.ст.75, 104 КК України, звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки. Згідно п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації ; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі. Відповідно до ст.75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки. Згідно п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Призначаючи покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ними кримінального правопорушення, особу винних, обставини, що пом`якшують і обтяжують їх покарання.

Обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесене до нетяжкого злочину, раніше не судимий, згідно характеристики за місцем проживання характеризується із задовільної сторони, непрацевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає, є щире каяття; добровільне відшкодування заподіяної шкоди; вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім. Обставин, які обтяжують його покарання, органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді, складеної 29.03.2024 року провідним інспектором Хмільницького районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області ОСОБА_23 , беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість неповнолітнього ОСОБА_6 , та його спосіб життя, історію правопорушень, криміногенні фактори, які впливають на поведінку обвинуваченого, низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб). У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладення обов`язку відповідно до п.4 ч.3 ст.76 КК України, а саме виконувати заходи передбачені пробаційною програмою.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до вимог статті 12 КК України, віднесене до нетяжкого злочину, раніше не судимий, згідно характеристики за місцем проживання характеризується із задовільної сторони, непрацевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає, є щире каяття; добровільне відшкодування заподіяної шкоди. Обставин, які обтяжують його покарання, органом досудового розслідування та судом не встановлено.

Відповідно до статті 104 КК України, звільнення від відбування покарання з випробуванням застосовується до неповнолітніх відповідно до статей 75-78 цього Кодексу, з урахуванням положень, передбачених цією статтею. Звільнення від відбування покарання з випробуванням може бути застосоване до неповнолітнього лише у разі його засудження до арешту або позбавлення волі. Іспитовий строк установлюється тривалістю від одного до двох років . У разі звільнення неповнолітнього від відбування покарання з випробуванням суд може покласти на окрему особу, за її згодою або на її прохання, обов`язок щодо нагляду за засудженим та проведення з ним виховної роботи.

Згідно статті 75 КК України, у разі, якщо суд при призначенні покарання у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може звільнити вказану особу від відбування заходу примусу з випробуванням, умотивувавши належним чином своє рішення.

За роз`ясненнями, викладеними в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року № 7, неповнолітній може бути звільнений від відбування покарання з випробуванням лише в разі засудження його до арешту або позбавлення волі (ч.2 ст.104 КК України). При звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК України, а щодо неповнолітньої особи - ще й на статтю 104 КК України як на підстави для прийняття такого рішення. Іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного до трьох років (ч.3 ст.75 КК України) , а неповнолітньому - від одного до двох років (ч.3 ст.104 КК України). Цей строк обчислюється з дня постановлення вироку незалежно від того, судом якої інстанції застосовано ст.75 КК України.

З урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеру діяння, обстановки, способу, місця, часу його вчинення, наявності декількох пом`якшуючих обставин, відсутністю обтяжуючих обставин, осіб обвинувачених, суд погоджується із позицією прокурора щодо призначення ОСОБА_6 та ОСОБА_4 покарання в межах санкції статті закону, яка передбачає відповідальність за вищевказане кримінальне правопорушення, із застосуванням до ОСОБА_6 положень ст.ст.75, 76, 104 КК України, а до ОСОБА_4 положень ст.ст.75, 76 КК України, оскільки дане покарання на думку суду, відповідатиме вимогам кримінального та кримінального процесуального законодавства України, є відповідним вчиненому кримінальному правопорушенню, а також за своїм видом та розміром - необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень як ними, так і іншими особами.

Речові докази та витрати на залучення експерта в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинувачених в рамках кримінального провадження, як в ході досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи, не застосовувався.

Цивільний позов потерпілими особами не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.п.2, 4 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Іспитовий строк ОСОБА_6 обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 08 квітня 2024 року.

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із іспитовим строком на 2 (два) роки.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, покласти обов`язки на ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Іспитовий строк ОСОБА_4 обчислювати з моменту проголошення вироку суду, тобто з 08 квітня 2024 року.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

З підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час розгляду і дослідження яких було визначено судом недоцільним відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку.

Роз`яснити засудженим, що вони мають право подати та/або заявити клопотання про помилування, про ознайомлення із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Копію цього вироку негайно після його проголошення вручити під розписку засудженим та прокурору.

Суддя