БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/936/24
Провадження № 1-кс/497/346/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

22.04.24 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання слідчого відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

17.04.2024 року до суду поштовим листом надійшло клопотання слідчого відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000232 від 16.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В обґрунтування клопотання, слідчий стверджує, що в період часу з 08.04.2024 по 15.04.2024 невстановлена особа, діючи в умовах воєнного стану, з готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки Realmе моделі С55, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинила останній майнову шкоду.

Під час проведення першочергових слідчих (розшукових) дій направлених на встановлення особи причетної до вчинення даного злочину встановлене місце збуту викраденого майна, а саме зловмисник з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, обернув майно на свою користь, здійснивши продаж викраденого ним мобільного телефону марки Realmе моделі С55, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , та отримав за нього грошові кошти.

Так, 17.04.2024 в період з 17:35 години по 18:00 годину, на підставі письмової заяви мешканця смт. Тарутине Болградського району Одеської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про добровільну видачу, у останнього тимчасово вилучено мобільний телефон марки Realmе моделі С55, з міжнародними ідентифікаторами обладнання IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 .

17.04.2024 постановою слідчого тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон марки Realmе моделі С55, з міжнародними ідентифікаторами обладнання IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , визнане речовим доказом та залучене до матеріалів кримінального провадження.

Накласти арешт на вищевказане вилучене майно необхідно з метою забезпечення досудового розслідування, збереження речового доказу, проведення по ньому необхідних експертних досліджень.

З метою проведення повного, всебічного досудового розслідування, встановлення істини в кримінальному провадженні, слідчий наполягає на здійсненні арешту вищевказаного вилученого майна.

В судове засідання:

-слідчий та прокурор не прибули, кожен окремо подали заяви, якими підтримали клопотання та судовий розгляд просили здійснити у їх відсутність (а.с.25, 26);

-власник майна ОСОБА_5 - не прибула, просила розглянути клопотання у її відсутність, про що надала відповідну заяву (а.с.33).

Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

16 квітня 2024 року об 16:49 годині до чергової частини відділення поліції №2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення, що в період часу з 08.04.2024 по 15.04.2024 невстановлена особа, діючи в умовах воєнного стану, з готелю « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу, таємно викрала мобільний телефон марки Realmе моделі С55, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим спричинила останній майнову шкоду (а.с.4).

За даним фактом відділенням №2 Слідчого відділу Болградського РВП ГУНП в Одеській області розпочато кримінальне провадження за № 0000232, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (а.с.3).

Процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Болградської окружної прокуратури (а.с.8).

17.04.2024 в період з 17:35 години по 18:00 годину, на підставі письмової заяви мешканця смт. Тарутине Болградського району Одеської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про добровільну видачу (а.с.22), у останнього тимчасово вилучено мобільний телефон марки Realmе моделі С55, з міжнародними ідентифікаторами обладнання IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 (а.с.23).

Тоді ж, 17.04.2024 року у присутності потерпілої ОСОБА_5 слідчим проведеного огляд вилученого мобільного телефону марки Realmе моделі С55, з міжнародними ідентифікаторами обладнання IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , під час якого потерпіла впізнала належний їй мобільний телефон, про що складено протокол огляду предмету (а.с.24).

17.04.2024 постановою слідчого тимчасово вилучене майно, а саме мобільний телефон марки Realmе моделі С55, з міжнародними ідентифікаторами обладнання IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , визнано речовим доказом та залучено до матеріалів кримінального провадження (а.с.25).

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження - ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту тимчасово вилученого майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

За змістом ст. 170 КПК України […] арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Також системний аналіз положень ст.ст. 167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Згідно ст. 2 КПК завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Обмеження права власності на тимчасово вилучені транспортні засоби, є розумною та спів розмірною завданню кримінального провадження, перед усім захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпеченню швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Враховуючи, що накладення арешту на тимчасово вилучений транспортний засіб необхідне задля забезпечення кримінального провадження, а відтак є цілком розумним та спів розмірним засобом забезпечення кримінального провадження його завданню та не порушує права й законні інтереси власника майна.

Щодо строків звернення:

Положеннями частини 5 ст.171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так згідно протоколу тимчасового вилучення майна від 17.04.2024 року слідчим вилучено майно, перелік якого зазначено у клопотанні (а.с.1-2), та у самому протоколі (а.с.23), на яке слідчий просить накласти арешт.

Клопотання про арешт вилученого майна складено 18.04.2024 року (а.с.1), тоді ж погоджено з прокурором та засобами поштового зв`язку «Нова пошта» 18.04.2023 року о 15:20 годині номер накладеної: 59 0011 3788 0467 надіслано до суду (а.с.30, 31).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч.2 ст.170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

З огляду на викладене, слідчим дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Таким чином, існують достатні обставини, які підтверджують, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене майно, призведе до приховування та/або зникнення речових доказів, наявних в ньому, що позбавить можливості орган досудового розслідування провести усі необхідні слідчі дії та якомога швидше завершити досудове розслідування.

А відтак, необхідно вжити заходи забезпечення кримінального провадження та здійснити арешт вищевказаного вилученого майна, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно на підставі протоколу тимчасового вилучення майна від 17.04.2024 року у гр. ОСОБА_6 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000232 від 16.04.2024, а саме:

- мобільний телефон марки Realmе моделі С55, IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 шляхом позбавлення права його відчуження, знищення та псування.

Вилучене майно передати на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , під письмову розписку.

Виконання ухвали та відповідальність за збереження вилучено майна покласти на слідчого відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1