печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2024 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарях: ОСОБА_2 ,

за участю:

захисника - адвоката: ОСОБА_3 ,

особи щодо якої прийнято рішення про екстрадицію: ОСОБА_4 ,

прокурора: ОСОБА_5 ,

перекладача: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, ОСОБА_4 , на постанову Виконувача обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_7 від 31.10.2023 року про видачу особи (екстрадицію), -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію - ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову Виконувача обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_7 від 31.10.2023 року про видачу особи (екстрадицію).

В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_3 зазначає, що Федеральним відомством юстиції Федеративної Республіки Німеччини до Офісу Генерального прокурора 18.12.2020 надіслано запит про видачу (екстрадицію) громадянина Німеччини ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ), прізвище при народженні ОСОБА_8 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як слідує зі змісту такого запиту до нього долучено: ордер на арешт Дільничного суду м. Дрезден від 17.11.2020 №273 Gs 4566/20; Європейський ордер на арешт дільничного суду м. Дрезден від 17 листопада 2020р. №273 Gs 4566/20; документ про застосовані кримінальні та кримінально-процесуальні норми Німеччини; переклад таких документів на українську мову.

Навіть у самому запиті про видачу від 18.12.2020 не зазначено будь-яких даних які б дозволяли встановити за які саме правопорушення запитується видача та за які обставини, час і місце їх вчинення, а також застосовані строки давності.

В свою чергу, оскаржувана постанова про видачу містить вказівку на те, що 26.08.2021 року одержано додатковий запит від Федерального відомства юстиції Федеративної республіки Німеччина.

Втім, положеннями Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року та положеннями КПК України не передбачено можливість надсилання додаткового запиту про видачу (екстрадицію). За таких обставин запит про видачу (екстрадицію) Федерального відомства юстиції Федеративної республіки Німеччини від 18.12.2020 не відповідає вимогам ч. 2 ст. 12 Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 року, а саме відсутні обов?язкові супроводжуючі документи до запиту на видачу, а тому у видачі повинно бути відмовлено з підстав передбачених п. 6 ч. 1 ст. 589 КПК України.

Окрім того, як випливає з даних індивідуального звіту Інтерполу (e-ASF Nominal research - Individual report) файл N№2020ю28050 час вчинення правопорушення за яке переслідується скаржник охоплює період з 01.11.2019 по 13.01.2020. Разом з тим, згідно аркушу 6 Ордеру на арешт Дільничного суду м. Дрездена від 17.11.2020 вказано, що ОСОБА_12 ' був залучений до вчинення злочину починаючи з 24.10.2019.

Отже, відсутність вказівки у запиті на екстрадицію або у супроводжуючих документах чіткого часового проміжку вчинення злочину, не дозволяло в точній мірі визначити органу екстрадиційної перевірки межі притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 .

Також, згідно оскаржуваної постанови Центральним органом прийнято рішення про видачу (екстрадицію) ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення 2 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 5 ст. 263, частинами 1 та 2 ст. 25, ст. 22, 27, 52, 53, а також літерою "д" пункту 4 речення 1 та 2 частини 1, частинами 3 та 4 ст. 261 Кримінального кодексу Федеративної республіки Німеччина. Разом з тим, згідно ордеру на арешт Дільничного суду м. Дрездена від 17.11.2020 року реєстраційний номер: 273 Gs 4566/20, ОСОБА_4 (ОСОБА_4 ) звинувачується у вчиненні шахрайства у складі банди на основі промислу разом зі спробою відмивання грошей за § 263 (абз. 1, 5), § 261 (абз. 1 речення 1 та 2 №4 літера «а», абз. 3 та 4), § 25 (абз. 1 та 2), §$ 22, 52 та 53 Кримінального кодексу Федеративної Республіки Німеччина. До матеріалів запиту про видачу (екстрадицію) долучено тексти німецьких законів які застосовуються, серед яких відсутня вказівка на положення § 27 Кримінального кодексу Федеративної республіки Німеччина, однак, така норма застосована Центральним органом при прийнятті оскаржуваного рішення. Отже, в рішенні про видачу міститься додаткове положення §27 Кримінального кодексу Федеративної республіки Німеччина, яке не було зазначене ні запиті на видачу ні в ордері на арешт дільничого суду м. Дрезден. За таких умов рішення про видачу не відповідає вимогам ст. 14 Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 року.

ОСОБА_4 є директором компанії ТОВ «ДКР-ТРЕЙД ІНТ», у разі його екстрадиції діяльність підприємства буде припинена. Окрім того скаржник повністю інтегрований в український соціум, адже з 2019 постійно проживає на території України має на своєму утриманні малолітню дочку, одружений.

У зв`язку із вказаним адвокат ОСОБА_3 просить слідчого суддю скасувати постанову Офісу Генерального прокурора із 31.10.2023 року про видачу громадянина Федеративної Республіки Німеччини ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності.

В судовому засіданні особа, яка подала скаргу, - адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав та просив задовольнити.

Особа, відносно якої прийнято рішення про екстрадицію, що приймала участь в судовому засіданні за допомогою перекладача - підтримав позицію адвоката .

Прокурор проти задоволення клопотання заперечував.

На підставі ст. 107 КПК України здійснювалась фіксація судового розгляду скарги.

Вислухавши думку адвоката в обґрунтування скарги, позицію особи, відносно якої прийнято рішення про екстрадицію, заперечення прокурора, вивчивши скаргу та дослідивши долучені до неї документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України, видача особи (екстрадиція) - видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави.

Аналіз наведеної норми свідчить, що вказані дії повинні бути послідовними, тобто позитивне вирішення попереднього питання дозволяє перейти до вирішення наступного.

Виконання передбаченого вказаною процесуальною нормою алгоритму покликане забезпечити прийняття рішень, що відповідають міжнародним зобов`язанням України та її національному законодавству, а також гарантують дотримання прав особи, видача якої ініційована заінтересованою стороною.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 541 КПК України, видача особи (екстрадиція) - видача особи державі, компетентними органами якої ця особа розшукується для притягнення до кримінальної відповідальності або виконання вироку. Екстрадиція включає: офіційне звернення про встановлення місця перебування на території запитуваної держави особи, яку необхідно видати, та видачу такої особи; перевірку обставин, що можуть перешкоджати видачі; прийняття рішення за запитом; фактичну передачу такої особи під юрисдикцію запитуючої держави.

Аналіз наведеної норми свідчить, що вказані дії повинні бути послідовними, тобто позитивне вирішення попереднього питання дозволяє перейти до вирішення наступного.

Виконання передбаченого вказаною процесуальною нормою алгоритму покликане забезпечити прийняття рішень, що відповідають міжнародним зобов`язанням України та її національному законодавству, а також гарантують дотримання прав особи, видача якої ініційована заінтересованою стороною.

Отже, фактичній передачі особи мають передувати отримання запиту іноземної держави, перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі, та прийняття рішення за відповідним запитом.

Згідно ч. 1 ст. 590 КПК України, після вивчення матеріалів екстрадиційної перевірки центральний орган України приймає рішення про видачу особи (екстрадицію) або відмову у видачі (екстрадиції) іноземній державі. Рішення виноситься керівником центрального органу України або уповноваженою ним особою.

Слідчим суддею встановлено, що постановою Виконувача обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_7 від 31.10.2023 року про видачу особи (екстрадицію) до Федеративної Республіки Німеччини видано громадянина цієї держави ОСОБА_4 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення 2 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених частинами 1 та 5 § 263, частинами 1 та 2 § 25, 88 22, 27, 52, 53, а також літерою «а» пункту 4 речення 1 та 2 частини 1, частинами 3 та 4 § 261 Кримінального кодексу Федеративної Республіки Німеччина.

Постанова прокурора мотивована тим, що в ході екстрадиційної перевірки, проведеної Сумською обласною прокуратурою за дорученням Офісу Генерального прокурора, не встановлено передбачених ст. 589 КПК України та міжнародними договорами обставин, що перешкоджають видачі ОСОБА_4 до Федеративної Республіки Німеччини.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 541 КК України, екстрадиційна перевірка - діяльність визначених законом органів щодо встановлення та дослідження передбачених міжнародним договором України, іншими актами законодавства України обставин, що можуть перешкоджати видачі особи (екстрадиції), яка вчинила злочин.

Як визначено у ч. 1 ст. 554 КПК України, отримавши запит про міжнародну правову допомогу від запитуючої сторони, уповноважений (центральний) орган України розглядає його на предмет обґрунтованості і відповідності вимогам законів або міжнародних договорів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 КК України, у видачі особи іноземній державі відмовляється у разі, якщо: 1) особа, стосовно якої надійшов запит про видачу, відповідно до законів України на час прийняття рішення про видачу (екстрадицію) є громадянином України; 2) злочин, за який запитано видачу, не передбачає покарання у виді позбавлення волі за законом України; 3) закінчилися передбачені законом України строки давності притягнення особи до кримінальної відповідальності або виконання вироку за злочин, за який запитано видачу; 4) компетентний орган іноземної держави не надав на вимогу центрального органу України додаткових матеріалів або даних, без яких неможливе прийняття рішення за запитом про видачу (екстрадицію); 5) видача особи (екстрадиція) суперечить зобов`язанням України за міжнародними договорами України; 5-1) є обґрунтовані підстави вважати, що видача особи (екстрадиція) суперечить інтересам національної безпеки України; 6) наявні інші підстави, передбачені міжнародним договором України.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення.

Згідно ч. 4 ст. 590 КПК України, рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.

Так, до Офісу Генерального прокурора 21.12.2020 надійшов запит Федерального відомства юстиції Федеративної Республіки Німеччина про видачу ОСОБА_4 для притягнення до кримінальної відповідальності. Додатковий запит Федерального відомства юстиції Федеративної Республіки Німеччина щодо вказаної особи одержано 26.08.2021.

Вказаний запит було оформлено відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників 1957 року, якими врегульовано відносини між Україною та Федеративною Республікою Німеччина з питань екстрадиції.

Одночасно німецька сторона надала гаранті того, що кримінальне дискримінаційного щодо ОСОБА_4 не має дискримінаційного характеру, він не буде підданий катуванню, іншому жорстокому, нелюдському чи такому, що принижує гідність, поводженню або покаранню, йому буде забезпечено право на захист. Зазначена особа буде притягнута до кримінальної відповідальності лише за ті злочини, за які буде видана, і після закінчення судового розгляду та відбуття покарання зможе вільно залишити територію Федеративної Республіки Німеччина.

Згідно із запитом ОСОБА_4 є громадянином Федеративної Республіки Німеччина.

Запити інших держав про його видачу не надходили.

Компетентні органи України не проголошували остаточне рішення стосовно ОСОБА_4 у зв`язку з правопорушеннями, за які вимагається його видача та не ухвалювали рішення не порушувати чи припиняти переслідування у зв`язку з цими злочинами.

ОСОБА_4 було затримано на території Сумської області 27.11.2020 у зв?язку з розшуком німецькими правоохоронними органами.

Відповідно до ч. 4 ст. 591 КПК України, при розгляді скарги слідчий суддя не досліджує питання про винуватість та не перевіряє законність процесуальних рішень, прийнятих компетентними органами іноземної держави у справі стосовно особи, щодо якої надійшов запит про видачу (екстрадицію), відтак у слідчого судді відсутні підстави вважати проведену перевірку неналежною та незаконною.

Таким чином, станом на час прийняття постанову Виконувача обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_7 від 31.10.2023 постанови про видачу особи (екстрадицію), відсутні обставини, передбачені ст. 589 КПК України, що перешкоджали видачі особи іноземній державі, відтак, постанова є обґрунтованою та такою, що відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства.

Аналізуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову Виконувача обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_7 від 31.10.2023 про видачу особи (екстрадицію) слід залишити без задоволення.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 392, 532, 541, 589, 590, 591 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий судя, -

УХВАЛИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах особи, стосовно якої прийнято рішення про екстрадицію, ОСОБА_4 , на постанову Виконувача обов`язків Генерального прокурора ОСОБА_7 від 31.10.2023 року про видачу особи (екстрадицію) - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення прокурором, особою, щодо якої прийнято рішення, її захисником чи законним представником.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили та її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1