Справа №127/7699/24
Провадження №1-кс/127/3432/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 про накладення арешту,-

ВСТАНОВИВ:

Т.в.о. заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області з клопотанням про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивовано тим, що проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000218 від 28.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що заступник Гніванського міського голови ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше квітня 2023 року, у м. Гнівань Вінницької області створив організовану групу з метою заволодіння бюджетними коштами, виділеними на проведення капітальних ремонтів будівель-заміна вікон (заходи енергозбереження) в закладах освіти Гніванської міської ради, зокрема: ліцей №2 за адресою: АДРЕСА_1 ; Могилівська філія ліцею №2 за адресою: АДРЕСА_2 та Селищенський ліцей за адресою: АДРЕСА_3 .

До складу зазначеної організованої групи ОСОБА_4 залучив директора комунальної установи «Гніванський центр з обслуговування закладів освіти» ОСОБА_5 , головного бухгалтера цієї ж комунальної установи ОСОБА_6 , фізичну особу-підприємця ОСОБА_7 , з якими підтримував тривалі довірливі відносини, що сприяло згуртованості та внутрішній стійкості зазначеної організованої групи.

Будучи організатором групи ОСОБА_4 керував її незаконною діяльністю, забезпечуючи укладення відповідних договорів між комунальною установою «Гніванський центр з обслуговування закладів освіти» і ФОП ОСОБА_7 , підписував від його імені угоди, сприяв ОСОБА_6 у підготовці та підписанні актів приймання виконаних будівельних робіт по формі КБ-2в директором КУ «Гніванський центр з обслуговування закладів освіти» ОСОБА_5 та ним особисто від імені ФОП ОСОБА_7 , особисто знімав грошові кошти перераховані на банківські рахунки зазначеної фізичної особи-підприємця, здійснював розподіл коштів між учасниками, залучив для фактичного виконання робіт з капітального ремонту навчальних закладів свого знайомого жителя м. Гнівань ОСОБА_8 , який не був обізнаний про діяльність організованої групи.

Письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України складено 14.02.2024 та цього ж дня вручено ОСОБА_4 .

Завданнями кримінального провадження, згідно зі статтею 2 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: 1) одержані внаслідок вчинення злочину та/або є доходами від такого майна; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення; 3) були предметом злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; 4) були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення злочину, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Відповідно до ч. 2 ст. 96-2 КК України, у разі якщо гроші, цінності та інше майно, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, були повністю або частково перетворені в інше майно, спеціальній конфіскації підлягає повністю або частково перетворене майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті (накладення арешту з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Зокрема, за отриманими відомостями встановлено, що ОСОБА_4 користується автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль зареєстрований на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того встановлено, що вказаний автомобіль було придбано ОСОБА_4 в період вчинення інкримінованих йому злочинів, однак зареєстровано на третю особу, ймовірно з метою приховування майна.

З метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, вказаний транспорт, відповідно по положень пунктів 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України підлягає арешту.

Враховуючи вищевикладене, слідчий просив клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Частиною 2 ст. 172 КПК України, визначено, що клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, враховуючи вимоги ст. 172КПК України, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності власника майна.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

З наданих слідчим матеріалів клопотання встановлено, що слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000218 від 28.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 3, 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.

14.02.2024 ОСОБА_4 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 366 КК України.

Відповідно до санкції ч. 5 ст. 191 Кримінального кодексу України, привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, карається позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

За отриманими відомостями встановлено, що ОСОБА_4 користується автомобілем «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 . Вказаний автомобіль зареєстрований на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того встановлено, що вказаний автомобіль було придбано ОСОБА_4 в період вчинення інкримінованих йому злочинів, однак зареєстровано на третю особу, ймовірно з метою приховування майна.

Таким чином, підставою накладення арешту на вказане майно є підстави вважати, що вказаний автомобіль належить ОСОБА_4 , проте зареєстрований на іншу особу, з метою приховування майна, який в подальшому може бути предметом конфіскації як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Матеріали клопотання слідчого містять підтвердження факту користування безпосередньо ОСОБА_4 вказаним автомобілем.

Враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, докази, які наявні в матеріалах клопотання в їх сукупності, а також те, що слідчим доведено наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, слідчий суддя, з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення цілей та завдань кримінального провадження, з огляду на розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, дійшов висновку, що на даному етапі досудового розслідування клопотання слідчого є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 131, 132, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання тимчасово виконуючого обов`язки заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майора поліції ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні № 0000218 від 28.04.2023 на автомобіль «TOYOTA LAND CRUISER 200», д.н.з. НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_3 , шляхом поміщення транспортного засобу на спеціальний майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів ГУНП у Вінницькій області за адресою: м. Вінниця, вул. Ботанічна, 30/32/ вул. Генерала Арабея, 17.

Виконання ухвали доручити тимчасово виконуючому обов`язки заступника начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у Вінницькій області майору поліції ОСОБА_3 .

На ухвалу судді може бути подана апеляція протягом п`яти діб з дня її винесення до Вінницького апеляційного суду.

Слідчий суддя