справа №176/1477/24
провадження №1-кп/176/143/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жовті Води, Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, маючого неповнолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючого за адресою:АДРЕСА_2 , раніше судимого вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2023 року за ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.164 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 квітня 2024 року за №0000032,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.91, - Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України, - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Однак, будучи батьком, ОСОБА_2 , маючи умисел на злісне ухилення від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів), достовірно знаючи, що відповідно до рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області, який видав судовий наказ №2-н/0187/10/19 від 07.05.2019, зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімум) для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 14 березня 2019 року і до повноліття, умисно порушив права своєї дитини на повноцінне життя та всебічний (фізичний, психічний і соціальний) розвиток.

Постановою головного державного виконавця П`ятихатського районного відділу виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 22.07.2019 відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-н/0187/10/19 від 07.05.2019 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після відкриття виконавчого провадження ОСОБА_2 неодноразово викликався до органів виконавчої служби України для вирішення питання щодо сплати аліментів.

Крім того, ОСОБА_2 був належним чином повідомлений про відповідальність за невиконання рішення суду про стягнення аліментів в нього на користь дитини - сина ОСОБА_3 та обов`язок повідомляти органи державної виконавчої служби про суду доходів (заробітку), зміни місця проживання чи місця роботи.

ОСОБА_2 , ніяких заходів для виконання рішення суду не вживав, доходи від тимчасових заробітків не декларував, про джерела доходів державного виконавця не повідомляв, тобто добровільно рішення суду не виконує, і таким чином умисно, злісно ухилився від сплати, встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей.

Ігноруючи рішення суду про стягнення аліментів, з метою уникнення від їх сплати, умисно не повідомив орган виконавчої служби про місце робити, тим самим укрив свої доходи. Так, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 11.10.2022 № 287 (по стройовій службі), ОСОБА_2 призначений на посаду оператора-обчислювача відділення управління штабу дивізіону взводу управління командира самохідного артилерійського дивізіону військової частини НОМЕР_1 . В подальшому, після призначення ОСОБА_2 на вищезазначену посаду, достовірно знаючи про обов`язок сплачувати аліменти, останній від їх сплати злісно ухилявся, органи виконавчої служби про свої місце роботи та доходи не повідомляв. Перебував на військовій службі з отриманням усіх передбачених законодавством виплат до 11.01.2024, після чого на підставі командира 81 окремої аеромобільної бригади (по особовому складу) від 11.01.2024 №11-РС ОСОБА_2 призупинено військову службу.

Після звільнення з військової служби ОСОБА_2 , достовірно знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти та виконувати рішення Петрикіського районного суду Дніпропетровської області, будучи фізично здоровим та працездатним, офіційно не працевлаштувався, з метою працевлаштування в Жовтоводське управління Кам`янської філії Дніпропетровського обласного центру зайнятості не звертався.

Тобто, не існувало жодних обставин, які свідчили б про поважність причин чи вимушеність несплати ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини, іншої матеріальної допомоги на утримання сина не надавав.

Таким чином, ОСОБА_2 , внаслідок умисної бездіяльності, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своєї бездіяльності, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи ухилитись від сплати аліментів, систематично і наполегливо не сплачував кошти на утримання дитини - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період часу з 01.11.2022 по 30.12.2023 у розмірі 47 831 грн. 00 коп., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

30 травня 2024 року до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області, у відповідності до вимог ст.ст.291, 302 КПК України, надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_2 з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні.

Вивчивши в порядку спрощеного провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали судом встановлено, що клопотання прокурора про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні відповідає вимогам ст.302 КПК України.

В заяві ОСОБА_2 щодо визнання винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно ч.2 ст.302 КПК України та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеній в присутності захисника, адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_2 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Згідно даної заяви, ОСОБА_2 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

В заяві законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження, згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 погодилася із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті.

Згідно даної заяви, ОСОБА_6 ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодилася на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Згідно з ч. 3 ст. 302 КПК України до обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні повинні бути додані: 1) письмова заява підозрюваного, складена в присутності захисника, щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 2) письмова заява потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; 3) матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання підозрюваним своєї винуватості.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

До обвинувального акта з клопотанням про його розгляд у спрощеному провадженні прокурором додані: письмова заява ОСОБА_2 , складена в присутності захисника ОСОБА_5 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права апеляційного оскарження та згоди з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні; письмова заява законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_3 - ОСОБА_6 щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні; матеріали досудового розслідування, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання ОСОБА_2 своєї винуватості.

Відповідно до положень ст.302 КПК України суд вважає за можливе клопотання прокурора задовольнити і розглянути кримінальне провадження у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

При цьому, у відповідності до ч.4 ст.107 КПК України, в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Оцінивши зібрані під час кримінального провадження і досліджені в судовому провадженні докази, суд вважає, що дії ОСОБА_2 слід кваліфікувати за ч.1 ст.164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При призначенні обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст.65-67 КК України та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Зокрема, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке згідно ст.12 КК України відноситься до кримінального проступку, конкретні обставини його вчинення та відомості про особу обвинуваченого, який не працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, має постійне місце проживання.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому є щире каяття.

Обставиною, що відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому рецидив злочинів.

Суд вважає, що для виправлення обвинуваченого, а також з метою запобігання можливості вчинення ним нових кримінальних проступків і злочинів, йому слід призначити покарання у виді громадських робіт строком 80 годин.

При цьому суд, призначаючи покарання обвинуваченому, повинен керуватися загальними засадами призначення покарання.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 засуджений вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2023 року за ч. 2 ст. 310 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Оскільки кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні є продовжуваним кримінальним правопорушенням та почато до постановлення попереднього вироку суду, то обвинуваченому ОСОБА_2 слід призначити остаточне покарання із застосуванням ч.4 ст.70 КК України.

При цьому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства та без реального відбування покарання.

Цивільний позов під час досудового розслідування не заявлявся.

Процесуальні витрати у даному кримінальному провадженні відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 302, 368, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164 КК України і призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 80 /вісімдесят/ годин.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного за цим вироком, більш суворим покаранням, призначеним вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 06.10.2023 року, остаточно визначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі строком 3 /три/ роки.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку 2 /два/ роки.

Відповідно до вимог п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України, на ОСОБА_2 покласти наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов не заявлено. Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 не застосовано.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя