ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1572/24 Справа № 205/1970/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

ахисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження кримінального провадження №0000015 за апеляційною скаргою першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року, ухвалений щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, українця, маючий середню-спеціальну освіту, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштованого, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції, короткий зміст оскаржуваного рішення.

Вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року ОСОБА_9 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, пере дбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому покарання у виді обмеженням волі строком на 1 рік. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та покладено на нього обов`язки, визначені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Крім того, судом вирішено питання про стягнення процесуальних витрат та долю речових доказів.

Цим вироком дії обвинуваченого ОСОБА_9 кваліфіковано за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

За встановлених судом обставин та детально викладених у вироку суду, На початку січня 2024 року (точної дати та часу не встановлено) ОСОБА_9 , рухався пішим ходом вулицями міста Дніпра, та проходячи поблизу залізничної станції «Ігрень» по вул. Роз`їзна, 9а, помітив дикоростучу рослину роду «Коноплі». В цей час, у ОСОБА_9 раптово виник кримінально-протиправний умисел направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів для особистого вживання, без мети збуту.

Реалізуючи свій вищевказаний кримінально протиправний умисел, ОСОБА_9 , достовірно знаючи, що вказана рослина містить в собі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - канабіс, зірвав рослину роду «Коноплі», та помістив її у поліетиленовий пакет, який був при ньому, тим самим придбав особливо небезпечний наркотичний засіб, та направився із вказаним пакетом за адресою свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому, продовжуючи реалізовувати свій кримінально-протиправний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, без мети збуту, ОСОБА_9 того ж дня, (точної дати та часу не встановлено) почав зберігати вищевказану речовину рослинного походження зеленого кольору, за адресою свого мешкання, а саме: АДРЕСА_1 .

Після чого, 11 січня 2024 року о 21 год. 10 хв., під час проведення співробітниками поліції обшуку за місцем мешкання ОСОБА_9 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у приміщенні спальної кімнати, в ході обшуку, виявлено та вилучено білий пакет в якому знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору, та коробку всередині якої знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору.

Вилучена під час обшуку речовина є канабісом, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, маса якого в перерахунку на суху речовину становить 56,021 г та 84, 530 г, та загальна маса якого складає 140,551 г, що відповідно до Таблиці № 1 «Невеликі, великі та особливо великі розміри наркотичних засобів, що знаходяться у незаконному обігу», затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 29.07.2010 № 634) із змінами, внесеними згідно з Наказами Міністерства охорони здоров`я № 253 від 11.04.2012, № 280 від 15.05.2015, № 2806 від 04.12.2020, № 2712 від 06.12.2021, перевищує невеликі розміри, тобто більше ніж 5,0 г.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі перший заступник керівника обласної прокуратури вирок суду першої інстанції змінити в частині призначення покарання, через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ОСОБА_9 вважати засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних розмірів доходів громадян, що становить 17000 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України, розстрочити виплату штрафу річними частинами на строк 12 місяців, встановивши суму виплат у розмірі 1420 грн щомісячно протягом 11 місяців у строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з місяця наступним за тим, у якому цей вирок набере законної сили та один платіж протягом 12-го місяця до останнього дня цього місяця у розмірі 1380 грн.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги перший заступник керівника обласної прокуратури посилається на те, що суд, призначаючи обвинуваченому покарання, залишив поза увагою, що ОСОБА_9 виходячи з положень ч. 3 ст. 4 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне старахування є особою яка досягла пенсійного віку та у відповідності до вимог ч. 3 ст. 61 КК України, таке покарання як обмеження волі до нього не може бути застосоване.

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги апеляційної скарги та просив вирок суду першої інстанції змінити з підстав зазначених в апеляційній скарзі.

Захисник не заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Обвинувачений, належним чином повідомлений про час, дату та місце судового засідання до зали суду не з`явився, заяв та клопотань про відкладення апеляційного перегляду не подавав.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, думку учасників, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, у цьому кримінальному провадженні суд апеляційної інстанції переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_10 кримінального проступку за обставин, викладених у вироку суду та кваліфікація його дій за ч. 1 ст. 309 КК України в апеляційні скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст.ст. 394, 404 КПК України апеляційним судом не переглядаються.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, що вони є обґрунтованими, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У відповідності з вимогами ч. 3 ст. 61 КК України, обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» регламентовано, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначається, крім іншого, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат.

За загальними правилами, визначеними ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Як вбачається з матеріалів провадження, наведених вимог закону судом дотримано не було.

Так, санкція ч. 1 ст. 309 КК України, передбачає покарання у виді караються штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправних робіт на строк до двох років, або пробаційний нагляд на строк до п`яти років, або обмеження волі на той самий строк.

З матеріалів кримінального провадження, а саме даних про особу обвинуваченого видно, що ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на момент ухвалення вироку судом першої інстанції обвинуваченому виповнилося 61 рік, у зв`язку з чим покарання у виді обмеження волі до обвинуваченого не може бути застосовано з огляду на вимоги ч. 3 ст. 61 КК України.

Таким чином, суд першої інстанції, призначаючи ОСОБА_9 , який досяг пенсійного віку, покарання у виді обмеження волі, порушив вимоги ч. 3 ст. 61 КК України, що призвело до неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 413, п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що полягає у неправильному тлумаченні закону, яке суперечить його точному змісту.

Отже, у зв`язку з тим, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, внаслідок чого призначив обвинуваченому покарання, яке не відповідає положенням ст. 61 КК України, колегія суддів вбачає підстави змінити оскаржуване судове рішення в частині призначення покарання.

Вирішуючи питання про визначення обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, особу обвинуваченого, який який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, не одружений, не маючий на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, офіційно не працевлаштований, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання та наявність тих, що пом`якшують, а саме щире каяття.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає за необхідне визначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 309 КК України, що відповідатиме меті покарання та сприятиме його виправленню.

Крім того, враховуючи майновий стан обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, колегія суддів на підставі ч. 4 ст. 53 КК України приймає рішення про розстрочку виплати штрафу рівними частинами строком на один рік.

Отже, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги прокурора та погоджуючись з ними приходить до висновку про необхідність її задоволення та зміни вироку щодо ОСОБА_9 в частині призначення покарання.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 420 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2024 року, ухвалений щодо ОСОБА_9 - змінити в частині призначення покарання.

Вважати ОСОБА_9 засудженим за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

На підставі ч. 4 ст. 53 КК України, розстрочити виплату штрафу ОСОБА_9 у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить17000 грн., рівними частинами на строк 12 місяців, встановивши суму виплат у розмірі 1420 (одна тисяча чотириста двадцять) грн щомісячно протягом 11 місяців у строк до останнього дня кожного місяця, починаючи з наступного місяця після набрання вироку законної сили та один платіж протягом 12 місяця до останнього дня цього місяця у розмірі 1380 (одна тисяча триста вісімдесят) грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4