ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/576/24
провадження № 1-кп/691/272/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області в складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городище Черкаської області кримінальне провадження № 0000087 відомості 07.05.2024 року внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 травня 2024 року, близько 18 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи на території домоволодіння по АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , без причинно правою рукою схопив за шию ОСОБА_4 та в подальшому, умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, кулаком лівої ріки завдав їй декілька ударів в обличчя, в область правого ока, після штовхнув ОСОБА_4 на землю, внаслідок чого вона упала на землю, вдарившись спиною та продовжував здавлювати їй шию, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді синців обличчя, правої та лівою поперекових ділянок, які відповідно до висновку судово-медичного експерта № 05-11-01/03 від 15.05.2024 відносяться до легких тідесних ушкоджень.

При розгляді даного кримінального провадження суд керувався принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно статті 6 якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом; кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину в інкримінованому йому кримінальному проступку визнав у повному обсязі, надав показання, які підтверджують обставини викладені в обвинувальному акті та не викликають сумнівів у їх правдивості з огляду на деталізацію подій, описаних обвинуваченим.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що 04.05.2024 року після розмови з матірю, прийшов додому та близько 18 год. 00 хв. зайшов на територію домоволодіння ОСОБА_4 , словесна суперечка між ними, переросла в бійку, під час якої наносив удари потерпілій в різні частини тіла, їх розборонила сусідка ОСОБА_6 , неприязних стосунків з потерпілою ОСОБА_4 не має, причину конфлікту пояснити не може, чи то із за криниці, чи через стосунки (непорозуміння) потерпілої з його матірю. Внаслідок неправомірних дій щодо потерпілої, ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження. Зранку на наступний день був у лікарні, просив вибачення, намагався налагодити стосунки, пропонував допомогу, але ОСОБА_4 відмовилася. У вчиненому щиро розкаявся.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що не розуміє такої агресивної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 по відношенні до неї, як і не може пояснити, що спровокувало його дії 04.05.2024 року. Ввечері цього дня була в дома, на подвіря близько 18:00 год. забіг сусід, почав обзивати нецензурно, ображати, а потім накунувся, повалив не землю, бив, душив. Отримала ушкодження, за висновком лікаря легкі тілесні. ОСОБА_5 декілька разів кулаком вдарив в обличчя, біля правого ока було дві гематоми, які зійшли нещодавно, вдарился спиною як падала на землю, отримала синці обличчя, право та лівої поперекових ділянок. Коли ОСОБА_5 повалив її на землю здавлював шию, зупинила сусідка. Обвинувачений за свої дії має понести відповідальність.

Так, обвинувачений повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному проступку, погоджується із кваліфікацією вчинених ним діянь. Потерпіла не оспорювали фактичні обставини провадження, а також зібрані у ньому докази. Прокурор у судовому засіданні не висловив жодних заперечень щодо встановлених обставин, тобто обставини справи ніким не оспорюються.

Заслухавши пояснення обвинуваченого, зясувавши думку учасників судового провадження, потерпілої, прокурора, за згодою обвинуваченого, потерпілої, суд відповідно до ч. 3 ст. 26, ч. 3 ст. 349 КПК України визнав за недоцільне досліджувати докази стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, зясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин за відсутності сумнівів у добровільності його позиції, розяснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого, потерпілої, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Відповідно до ст. 337 КПК України суд діє в межах висунутого обвинувачення.

Таким чином, суд вважає вину обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального проступку доведеною повністю та його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, що виразились у спричиненні умисних легких тілесних ушкоджень.

Згідно пункту 3 частини 1 статті 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що помякшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у відповідності до положень ст. 12 КК України вчинив кримінальний проступок, у вчиненому розкаявся, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується негативно.

Обставиною, що помякшує покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст. 66 КК України, є щире каяття, і це обєктивно встановлено під час судового розгляду, виходячи з поведінки особи протягом судового провадження, його відвертого визнання вини, сорому з приводу вчинку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Призначаючи покарання, суд також враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів.

Враховуючи сукупність зазначених обставин, а саме, встановлені обставини, відношення обвинуваченого до вчиненого, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним кримінального проступку, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває, проживає за рахунок сезонних заробітків, думку потерпілої щодо міри покарання, суд приходить до висновку, що покарання обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити у межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Обрана міра покарання, на думку суду, буде необхідною і достатньою для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності. Та, як вказав обвинувачений ОСОБА_5 , він має можливість сплати штраф в розмірі заявленому прокурором, працює сезонно та має доходи.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання до вступу вироку в законну силу.

Керуючись ст. ст. 368, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн. (вісімсот пятдесят гривень 00 копійок) в дохід держави.

Вирок суду може бути оскаржений в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду, при цьому, вирок не може бути оскаржено з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили з моменту закінчення строку апеляційного оскарження, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1