Єдиний унікальний номер 341/947/24
Номер провадження 1-кп/341/131/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Галич

Галицький районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження від 02.03.2024 № 0000058 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, не працює, не одружений, перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_2 , інвалід ІІІ групи,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України.

установив

Органи досудового розслідування обвинувачують ОСОБА_4 у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, за наступних викладених в обвинувальному акті обставин.

ОСОБА_4 спільно проживає разом зі своєю матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , де указані особи, пов`язані спільним побутом, ведуть спільне господарство та мають взаємні права і обов`язки, тобто перебувають у сімейних відносинах.

За час спільного проживання між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у зв`язку із зловживанням ОСОБА_4 спиртними напоями, склались особисті непривітні стосунки, які супроводжуються частими сімейними сварками, нецензурною лайкою, образами та вчиненням щодо матері насильства.

Зокрема, 27.07.2023, 17.08.2023 та 25.11.2023 ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання, неодноразово вчиняв щодо своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство, за що 17.08.2023, 12.12.2023 та 16.02.2024 визнавався Галицьким районним судом Івано-Франківської області винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, відповідно, з призначення адміністративного покарання у виді штрафу.

Однак, незважаючи на вжиті заходи реагування щодо недопущення вчинення насильства у сім`ї, ОСОБА_4 правильних висновків для себе не зробив на шлях виправлення не став та знову вчинив щодо своєї матері домашнє насильство психологічного характеру, що призвело до її психологічних страждань та погіршення якості її життя.

Так, 29.02.2024 близько 19:30 години ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вживав алкогольні напої, внаслідок чого між ним та його матір`ю черговий раз виник словесний конфлікт.

Під час вказаного конфлікту ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, словесно ображав свою матір нецензурними словами, висловлювався у її сторону нецензурною лайкою, погрожував їй фізичною розправою, тобто вчинив щодо ОСОБА_5 психологічне насильство, у результаті чого завдав матері психологічних страждань та принизив її честь та гідність.

З цього приводу ОСОБА_5 звернулася до відділення поліції № 3 (м. Галич) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області із повідомленням про вчинення щодо неї домашнього насильства, що зафіксовано у протоколі-заяві про вчинення кримінального правопорушення від 29.02.2024. Такі дії орган досудового розслідування кваліфікував за ст. 126-1 КК України як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань потерпілої особи.

Унаслідок систематичних, протиправних дій ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_5 завдано фізичних та психологічних страждань, що призвело до втрати останньою енергійності, появи втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втрати самооцінки, позитивних емоцій та появи негативних переживань.

Такі дії ОСОБА_4 орган досудового розслідування кваліфікував за ст. 126-1 КК України, а саме як вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

30.04.2024 між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 укладена угода про примирення відповідно до вимог ст. 471 КПК України.

Відповідно до змісту цієї угоди підозрюваний ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України. Сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного за ст. 126-1 КК України, істотних для цього кримінального провадження фактичних обставин, які відповідають обставинам, викладеним в обвинувальному акті, а також призначення покарання ОСОБА_4 в межах санкцій ст. 126-1 КК України у виді 150 годин громадських робіт.

Прокурор у судовому засіданні не заперечував проти укладеної угоди та погодився з мірою покарання, що передбачена в угоді. Просив угоду затвердити.

Захисник та обвинувачений, також, просили затвердити угоду про примирення. Зазначили, що наслідки її затвердження та можливого невиконання їм відомі і зрозумілі. ОСОБА_4 відповідно до приписів статті 474 КПК України роз`яснено його права та наслідки затвердження відповідної угоди. Обвинувачений беззастережно визнав свою вину, надав згоду на призначення узгодженого покарання та заявив, що цілком розуміє наслідки угоди і вважає, що вона підлягає затвердженню.

Потерпіла у судовому засіданні підтвердила її ініціативу щодо укладення угоди про примирення, добровільність та свідомість укладення такої угоди, розуміння наслідків її затвердження судом.

Заслухавши думку прокурора, сторін угоди, суд, розглядаючи питання про затвердження угоди, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Оцінивши фактичні обставини справи, які визнаються всіма учасниками, пояснення сторін угоди та зміст угоди про примирення, суд дійшов висновку, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ст. 126-1 КК України, як вчинення домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжких злочинів.

ОСОБА_4 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, не працює, не одружений, на вихованні малолітніх та неповнолітніх дітей не має.

Свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення ОСОБА_4 визнав у повному обсязі, щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю злочину, що суд визнає як обставини, які пом`якшують покарання.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 є вчинення кримінального правопорушення щодо особи похилого віку.

Суд з`ясував, що ОСОБА_4 цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом та у разі її невиконання.

Потерпіла ОСОБА_5 пояснила, що їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також, суд установив, що зміст, умови та порядок укладення угоди про примирення відповідають вимогам ст. ст. 469, 471 КПК України, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення правильна, міра покарання, узгоджена підозрюваним та потерпілою, визначена в межах санкцій ст. 126-1 КК України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб, а тому підстав для відмови в затверджені угоди про примирення, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, суд не встановив.

За таких обставин, суд дійшов висновку про доцільність затвердження угоди між підозрюваним та потерпілою і вважає, що виправленню та перевихованню ОСОБА_4 може сприяти узгоджене покарання за ст. 126-1 КК України у виді 150 годин громадських робіт та призначення більш суворого покарання є недоцільним.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід до ОСОБА_4 не обирався.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 314, 374, 376, 474, 475 КПК України, суд

ухвалив

Затвердити угоду про примирення від 30 квітня 2024 року, укладену між потерпілою ОСОБА_5 та підозрюваним ОСОБА_4 у кримінальному провадженні від 02.03.2024 № 0000058.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами в угоді покарання у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт.

Вирок може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Галицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

СуддяОСОБА_7