Справа № 305/1887/15
Номер провадження 1-кс/305/141/24
УХВАЛА

08.05.2024. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

секретаря судових засідань ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заявупрокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури, ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Рахівського районного суду Закарпатської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Під час реєстрації відповідних матеріалів кримінального провадження, згідно ст.35 КПК України, до розгляду справи визначено суддю ОСОБА_7

24.04.2024 прокурор Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури, ОСОБА_6 подав через канцелярію суду заяву про відвід судді ОСОБА_7 . Відвід мотивовано тим, що під час судового розгляду кримінального провадження, у сторони обвинувачення виникали підстави вважати про упередженість судді ОСОБА_7 , виходячи з прийянятих ним рішень. постановою першого заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 від 27.03.2024 змінено групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження у даному кримінальному провадженні та включено до складу групи прокурорів, в тому числі, прокурорів Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та ОСОБА_6 . проте 27.03.2024 суддею ОСОБА_7 не допущено до участі в судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 , а 10.04.2024 - прокурора ОСОБА_6 . Постанова про зміну групи прокурорів має юридичну силу і повинна виконуватись, у тому числі і суддями, допоки остання не буде визнана незаконною у встановленому законом порядку та скасована. Недопущення до участі у судовому засіданні одних прокурорів та допуск до засідань інших, свідчить про пряме втручання судді в роботу та повноваження прокурорів, що явно виходить за межі його повноважень та є незаконними. Недопуск до підтримання публічного обвинувачення прокурора є перешкоджання йому в здійсненні своїх службових повноважень. Суддя зобов`язаний забезпечувати права всіх учасників судового провадження, в тому числі і прокурора. Однак, суддею порушено право прокурора на участь у підтриманні публічного обвинувачення, відповідно до постанови про зміну групи прокурорів, якою прокурору надано такі повноваження. Проте суддя ОСОБА_7 , виходячи за рамки своїх повноважень, приймає рішення зобов`язального характеру про вчинення прокурором дій, вирішення яких входить виключно до компетенції прокурора. Так, ухвалою Рахівського районного суду від 11.03.2024 встановлено строк для відмови від підтримання державного обвинувачення, зміни його чи висунення додаткового обвинувачення прокурором вищого рівня Закарпатської обласної прокуратури у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст.190 КК України. Своє рішення мотивував тим, що прокурор ОСОБА_9 , виніс постанову про відмову від обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні, яку направив для погодження до Закарпатської обласної прокуратури. Суд вправі за клопотанням прокурора, який приймає участь у судовому розгляді, тільки відкласти судове засідання та надати йому час для складання та погодження відповідних процесуальних документів. Однак, суддя ОСОБА_7 вийшов за межі наданих йому повноважень та виніс ухвалу від 11.03.2024, якою встановив строк прокурору вищого рівня для відмови від підтримання державного обвинувачення, зміни його чи висунення додаткового обвинувачення. Очевидно, що оскільки прокурором в судовому засіданні ставилось питання про відмову від обвинувачення, суд зобов`язав прокурора вищого рівня Закарпатської обласної прокуратури саме відмовитись від обвинувачення, порушивши його право на прийняття рішення про відмову в погодженні такої постанови. Більше того, суд зобов`язує прокурора вищого рівня прийняти рішення зміну обвинувачення чи висунення додаткового обвинувачення, хоча таке питання перед судом взагалі не ставилось. Таким чином, можна дійти висновку, що суддя умисно, порушив засади рівності учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, при прийнятті рішень явно вийшов за рамки наданих йому повноважень. В сукупності, викладені обставини свідчать про неприязнь та негативне відношення судді до сторони обвинувачення, а описані дії судді спричинили винекнення у сторони обвинувачення сумнівів в його об`єктивності. На підставі наведеного, просив відвести суддю Рахівського районного суду ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заяву про відвід судді ОСОБА_7 підтримав з підстав наведених у заяві. У судовому засіданні долучив до матеріалів справи постанову про зміну групи прокурорів у кримінальному провадженні від 27 березня 2024 року. Просив відвести суддю ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, пердбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Суддя ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце розгляду заяви про відвід судді повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань про відкладення розгляду заяви не подавав.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник, адвокат ОСОБА_5 заперечили проти задоволення заяви прокурора про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду вказаного кримінального провадження. Просили відмовити у задоволенні заяви прокурора.

З урахуванням приписів ч.3 ст.81 КПК України, суд, вважає за можливе вирішити заяву про відвід за відсутності особи якій заявлено відвід.

Наведене також узгоджується і з позицією, викладеною у § 23 рішення Європейського суду з прав людини від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03, у справі «Цихановський проти України», відповідно до якої національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Окрім цього, Європейський суд з прав людини у рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 даної Конвенції (§§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року в справі «Смірнова проти України»).

Заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, дослідивши викладені у заяві про відвід доводи, суд приходить до наступного висновку.

Cтаття 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" встановлює право на справедливий судовий розгляд. Кожна людина при визначенні її громадських прав, має на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

За практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі "Білуга проти України", від 28.10.98. у справі "Ветштайн проти Швейцарії", тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Відповідно ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Згідно ст.76 КПК України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні під час досудового розслідування, не має права брати участі у цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанцій, крім випадків перегляду ним в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, яка була постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді апеляційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді касаційної інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах першої і апеляційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або постанови суду касаційної інстанції.

При цьому, ч.5 ст.80 КПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивований.

Вмотивованість відводу передбачає правильність викладу фактичних підстав, що вказують на упередженість судді, якомога більша деталізація цих фактів, зазначення того, що підстави для заявленого відводу викликають сумнів в неупередженості зазначених суб`єктів, посилання на засоби доказування та докази, які в них містяться.

Разом з тим, заявлений прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури, ОСОБА_6 відвід головуючому судді ОСОБА_7 не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність підстав для відводу, що передбачені зазначеними нормами КПК України. Подана заява фактично зводиться до того, що суддя ОСОБА_7 не може розглядати кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , оскільки він умисно порушив засади рівності учасників судового розгляду перед законм і судом, змагальність сторін та при прийнятті рішень вийшов за межі наданих йому повноважень.

Зокрема, суддя ОСОБА_7 не виконує постанову про зміну групи прокурорів, недопускаючи до участі у справі прокурорів, які входять до складу групи прокурорів. Крім того, суддя ОСОБА_7 вийшов за межі наданих йому повноважень та виніс ухвалу від 11.03.2024, якою встановив строк прокурору вищого рівня для відмови від підтримання державного обвинувачення, зміни його чи висунення додаткового обвинувачення.

У відповідності до ст.37 КПК України, прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. У разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення. Здійснення повноважень прокурора в цьому самому кримінальному провадженні іншим прокурором можливе лише у випадках, передбачених частинами четвертою та п`ятою статті 36, частиною третьою статті 313, частиною другою статті 341 цього Кодексу та частиною третьою цієї статті.

Якщо прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні, повноваження прокурора покладаються на іншого прокурора керівником відповідного органу прокуратури. У виняткових випадках повноваження прокурора можуть бути покладені керівником органу прокуратури на іншого прокурора цього органу прокуратури через неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Дослідивши в судовому засіданні копію постанови від 27 березня 2024 року про зміну прокурорів у кримінальному провадженню, судом встановлено, що у зазначеній постанові не зазначено обгрунтованих підстав для заміни прокурорів, які брали участь у кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України.

Зокрема, перший заступник керівника Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_8 у постанові від 27.03.2024, всупереч ч.3 ст.37 ЦПК України не зазначив що прокурор, який у відповідному кримінальному провадженні здійснює повноваження прокурора, не може їх здійснювати через задоволення заяви про його відвід, тяжку хворобу, звільнення з органу прокуратури або з іншої поважної причини, що унеможливлює його участь у кримінальному провадженні. Відсутні у постанові і відомості про неефективне здійснення прокурором нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування, яке б слугувало підставою для заміни прокурора.

В зв`язку з наведеним, посилання прокурора, що суддя ОСОБА_7 не виконує постанову про зміну групи прокурорів, недопускаючи до участі у справі прокурорів, які входять до складу групи прокурорів, є безпідставними.

Безпідставними є і посилання прокурора на те, що у ході розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України, суддя ОСОБА_7 вийшов за межі наданих йому повноважень та виніс ухвалу від 11.03.2024, якою встановив строк прокурору вищого рівня для відмови від підтримання державного обвинувачення, зміни його чи висунення додаткового обвинувачення.

Сама незгода прокурора з ухвалою суду від 11.03.2024 не є підставою для відводу судді. Заперечення проти такої ухвалу можуть бути включені прокурором до апеляційної скарги на судове рішення.

Під час розгляду заяви прокурора ОСОБА_6 про відвід, судом не встановлено, а прокурором не доведено наявність обставин, які викликали б сумніви в неупередженості судді ОСОБА_7 та свідчили б про його особисту зацікавленість в розгляді справи. Обставини, які б підтвердили надання суддею переваг в реалізації принципу змагальності сторін будь-кому з учасників процесу, також відсутні.

Наведені у заяві про відвід факти не є обставинами, які в розумінні ст.75 КПК України виключають участь судді у кримінальному провадженні.

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Враховуючи, що обставин, за наявності яких суддя підлягав би безумовному відводу, при розгляді заяви не встановлено і заявником не доведена наявність обставин, які б викликали сумніви в неупередженості судді, а аналіз доводів заяви про відвід судді ОСОБА_7 свідчить про те, що заява ґрунтується на суб`єктивних переконаннях прокурора ОСОБА_6 та не містить підстав для відводу, така заява задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.75, 80, 81 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви прокурора Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури, ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_7 від розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.190 КК України - відмовити.

Ухвала остаточна і окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 13 травня 2024 року, об 13 годині 00 хвилин.

Головуюча: ОСОБА_1