Номер провадження: 11-кп/813/1097/24
Справа № 495/4596/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської обл. від ОСОБА_7 на ухвалу Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 18.01.2024 відносно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Удобне, Білгород-Дністровського р-ну, Одеської обл., громадянина України, інваліда ІІІ групи, який має на утриманні 3 дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ),

-про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеною ухвалою суду першої інстанції було задоволено клопотання засудженого ОСОБА_8 та звільнено його умовно-достроково від відбування додатково покарання у виді позбавлення права займати посади, пов`язані з технічним наглядом за будівництвом та реконструкцією, призначеного вироком Приморського райсуду м. Одеси від 11.02.2021.

Мотивуючи вказану ухвалу суд першої інстанції послався на те, що засуджений є інвалідом, має 3 дітей, позитивно характеризується за місцем проживання, щиро розкаявся, правила відбування додаткового покарання не порушував.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_7 вказує на те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою з огляду на те, що у постанові пленуму ВСУ від №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміни невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 звільнення від відбування додаткового покарання можливо тільки одночасно із звільненням від відбуванням основного покарання. Таким чином, діючим на теперішній час законодавством не передбачена можливість умовно-дострокового звільнення від додаткового покарання осіб, які відбувають лише додаткове покарання.

За таких обставин, прокурор ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 18.01.2024 та відмовити засудженому ОСОБА_8 у задоволенні його клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримала апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_7 у повному обсязі та просила її задовольнити, натомість засуджений ОСОБА_8 та його захисник до суду не з`явилися, захисник ОСОБА_9 направила на адресу апеляційного суду заяву, в якій просила залишити оскаржувану ухвалу без змін та зауважила, що 13.03.2023 закінчується трирічний строк додаткового покарання у виді позбавлення права займати посади, пов`язані з технічним наглядом за будівництвом та реконструкцією.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, вивчивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На переконання колегії суддів оскаржувана ухвала не відповідає вимогам кримінального процесуального законодавства з огляду на такі обставини.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Окрім того, стосовно питання щодо правильного застосування судами законодавства про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, п. 5 постанови пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 (далі Постанова) передбачено, що, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання та заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можуть бути застосовані тільки після фактичного відбуття тієї частини строку покарання, яка зазначена у ч. 3 ст. 81, ч. 4 ст. 82 та ч. 3 ст. 107 КК

Тобто, як ст. 81 КК України, так і Постановою визначено, що для вирішення питання про можливість застосування до особи умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, необхідна основна умова, це фактичне відбуття строку покарання, тобто його реальне відбування, при цьому таким покаранням має бути основне покарання, а не окремо додаткове.

Діючим кримінальним процесуальним законодавством не передбачено звільнення окремо від відбування додаткового покарання, без вирішення питання про звільнення від відбування основного покарання.

Вказані положення вказують на те, що особу може бути звільнено від відбування додаткового покарання лише під час вирішення питання про звільнення від відбування основного покарання.

Натомість, як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вироком Приморського райсуду м. Одеси від 11.02.2021 було затверджено угоду про визнання винуватості та ОСОБА_8 призначене покарання за вчинення злочину, передбачено ч.2 ст. 367 КК України у виді 3 років позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України із позбавленням права займати посади, пов`язані з технічним наглядом за будівництвом та реконструкцією строком на 3 роки.

Тобто, вказаним вироком суду ОСОБА_8 був звільнений від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України та є таким, що фактично покарання не відбуває, а тому до нього не можливо застосувати положення ст. 81 КК України.

За наведених обставин, колегія суддів вважає слушними доводи прокурора про неправильне застосування судом 1-ої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а тому оскаржена ухвала підлягає безумовному скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання.

Апеляційний суд враховує ту обставину, що 13.03.2023 закінчився трирічний строк додаткового покарання, призначеного ОСОБА_8 у виді позбавлення права займати посади, пов`язані з технічним наглядом за будівництвом та реконструкцією, водночас з огляду на те, що функцією апеляційного суду є перевірка законності та обґрунтованості рішень 1-ої інстанції, з урахування того, що колегією суддів встановлене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, оскаржувана ухвала підлягає безумовному скасуванню.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 407 КПК, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Приписами п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України визначено, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 413 КПК неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, про те що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_7 підлягає задоволенню, ухвала суду 1-ої інстанції підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про відмову в задоволення клопотання засудженого ОСОБА_8 .

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 419, 532, 537, 539, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської обл. ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу Білгород-Дністровського міськрайсуду Одеської обл. від 18.01.2024 про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_8 , засудженого вироком Приморського райсуду м. Одеси від 11.02.2021 від відбування додаткового покарання скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про його умовно-дострокове звільнення від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права займати посади, пов`язані з технічним наглядом за будівництвом та реконструкцією, призначеного вироком Приморського райсуду м. Одеси від 11.02.2021.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4