Номер провадження: 11-кп/813/660/24
Справа № 523/9287/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 на вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2023 у кримінальному провадженні №0000088, внесеному до ЄРДР 17.03.2023 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Арциз, Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Зазначеним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України та призначено покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, 6 (шість) місяців, із конфіскацією належного йому майна.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 в строк відбутого покарання час його попереднього ув`язнення в період часу з 22 березня 2023 року до дня набрання вироком законної сили, у співвідношенні відповідності одного дня попереднього ув`язнення одному дню позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_7 відраховується з 22 березня 2023 року.

Продовжено строк раніше застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до набрання вироком законної сили.

Вироком також вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.

Оскаржуваним вироком суду першої інстанції ОСОБА_7 визнано винним у тому, що віну невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, познайомився із невстановленою в ході досудового слідства особою (далі - Особа №1, матеріали відносно якої виділено в інше кримінальне провадження), яка запропонувала йому збувати на території м. Одеси психотропні речовини за грошову винагороду.

При цьому, на виконання спільного злочинного плану та своєї ролі у цьому плані, Особа №1 за домовленістю з ОСОБА_7 , перебуваючи у невстановленому місці, за невстановлених обставин, незаконно отримувала психотропні речовини, які в подальшому передавала ОСОБА_7 при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах. Останній в свою чергу, виконуючи свою роль в спільному з невстановленою особою плані, отримував психотропні речовини, та повинен був незаконно збувати їх безконтактним способом, а саме шляхом здійснення так званих «закладок» невстановленим особам та відправленням посилок невстановленим особам, попередньо розфасувавши їх за допомогою електронних ваг.

На вказану пропозицію ОСОБА_7 погодився та, діючи за попередньою змовою із Особа №1, всупереч вимог Законів України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», маючи спільний корисливий умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, дотримуючись заходів конспірації для уникнення викриття з боку правоохоронних органів, бажаючи діяти таємно, перебуваючи у невстановленому місці, у невстановлений час, незаконно придбав за невстановлених досудовим розслідуванням обставинах від невстановленої особи, психотропну речовину та особливо небезпечну психотропну речовину у невстановленій кількості, але не менше ніж 288,932 г особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP (1- феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он) та 0,0016 г психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, з метою подальшого їх збуту для отримання грошової винагороди.

Незаконно придбану психотропну речовину та особливо небезпечну психотропну речовину ОСОБА_7 переніс до місця свого мешкання, а саме до кв. АДРЕСА_3 , де став незаконно зберігати їх з метою подальшого збуту.

Так, 22 березня 2023 року ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого мешкання, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, маючи корисливий умисел, використовуючи наявні у нього електроні ваги, розфасував незаконно придбану ним особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2піролідин-1-іл-пентан-1-он) у 59-ть згортків «закладок», обмотавши їх заздалегідь підготовленою ізоляційною стрічкою, з метою подальшого збуту. При цьому, з метою конспірації та уникнення викриття своєї протиправної діяльності, ОСОБА_7 ці 59-ть згортків «закладок» запакував до картонної коробки з логотипом «Нова Пошта», з метою подальшого збуту безконтактним способом, а саме шляхом відправлення посилки невстановленій особі, а іншу частину незаконно придбаної психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін та особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP ОСОБА_7 залишив незаконно зберігати їх за місцем свого мешкання, з метою подальшого збуту.

Близько 11 години 00 хвилин 22 березня 2023 року (точний час досудовим розслідуванням не встановлений) ОСОБА_7 , незаконно зберігаючи при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP, яка упакована до картонної коробки у вигляді посилки ТОВ «Нова Пошта», з метою конспірації, переніс на пр-кт Добровольського, в м. Одесі, де біля буд. №109 був зупинений співробітниками управління карного розшуку ГУНП в Одеській області.

В період часу з 14 години 00 хвилин до 14 години 25 хвилин цієї ж доби співробітниками Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області, проведено огляд ділянки місцевості, розташованої біля буд.№109, по пр-кту Добровольського, в м. Одесі, в ході якого виявлено та вилучено картонну коробку з логотипом «Нова пошта», всередині якої знаходились 59-ть згортків «закладок» з порошкоподібною речовиною білого кольору, які містять особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (загальний кількісний вміст PVP - 26,509 г), яку ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав при собі з метою подальшого збуту шляхом пересилання невстановленим особам, для отримання грошової винагороди.

Крім того, в період часу з 20 години 47 хвилин до 23 години 07 хвилин цієї ж доби співробітниками Відділу поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області проведено визнаний слідчим суддею правомірним огляд кв. АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено та вилучено: експрес-тест для встановлення наркотичних засобів Identa LOT: 9033122АТ - з нашаруванням особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP (загальним кількісним вмістом PVP - 0,0075 г), електронні ваги з нашаруванням особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP (загальним кількісним вмістом PVP - 0,00055 г) та психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін (загальним кількісним вмістом амфетаміну - 0,0016 г), 4 (чотири) полімерні пакети з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено - PVP (загальним кількісним вмістом PVP - 262,401 г), які ОСОБА_7 незаконно придбав та зберігав з метою подальшого збуту, для отримання грошової винагороди.

Таким чином, у ОСОБА_7 співробітниками поліції виявлено та вилучено: психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін (з загальним кількісним вмістом амфетаміну - 0,0016 г) та особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (з загальним кількісним вмістом PVP - 288,932 г), що згідно таблиці №2 до наказу Міністерства охорони здоров`я України №188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих, особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» від 01 серпня 2000 року, становить особливо великий розмір).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не оспорюючи вирок суду в частині доведеності вини захисник ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає призначене покарання суворим та таким, що не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 вину у вчинені злочину визнав повністю та щиро каявся, є раніше не судимою особою, має міцні соціальні зв`язки, зареєстрований та мешкає разом з матір`ю. Вказує, що має тяжкі захворювання, при цьому вже тривалий час перебуває в умовах Одеського слідчого ізолятору, страждає на хронічний остеоміеліт та потребує постійного носіння корсету, що підтверджується численними медичними документами та довідкою з ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України». Наголошує, що ОСОБА_7 був офіційно працевлаштований у ФГ «Лібера» в якості різноробочого, де характеризується з позитивного боку. Звертає увагу, що під час досудового розслідування ОСОБА_7 активно сприяв у викритті злочину та осіб, які втягнули його у злочинну діяльність, що надало правоохоронним органам внести відомості до ЄРДР за фактом розповсюдження невстановленими особами наркотичних засобів, де був допитаний у якості свідка. Зазначає, що судом не встановлено обставини, що обтяжують судом покарання.

Просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 307 КК України покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Заслухавши: суддю-доповідача, обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу у повному обсязі, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до кримінального провадження та оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_7 винним себе у незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту психотропної речовини та особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах, вчинені за попередньою змовою групою осіб, а саме за ознаками кримінального правопорушення ч. 3 ст. 307 КК України визнав у повному обсязі та підтвердив обставини вчинення злочину

За таких обставин суд першої інстанції за погодженням із учасниками судового провадження, у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження інших доказів, обмежившись лише допитом обвинуваченого відносно фактичних обставин кримінального правопорушення та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

У апеляційній скарзі захисника не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановленого судом першої інстанції та доведеність його вини у вчинені злочину, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Таким чином, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України, за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин.

Щодо доводів захисника з приводу суворості призначеного покарання та можливість призначення покарання із застосуванням положень, ст. 75 КК України, то колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно практики призначення кримінальних покарань, суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вирішуючи питання про те, яка міра покарання має бути призначена обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, а також обставини що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема судом враховано те, що ОСОБА_7 є особою раніше не судимою, позитивно характеризується за місцем проживання, неофіційно працевлаштований в якості різноробочого, не перебуває на спеціалізованих обліках в медичних установах, має хронічне захворювання та надав викривальні показання щодо співучасника в іншому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 районний суд визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Згідно з ст. 67 КК України обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_7 районним судом не встановлено.

Враховуючи сукупність вищезазначених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 для його виправлення та перевиховання необхідно призначити покарання із застосування положень ст. 69 КК України у виді реального позбавлення волі на строк чотири роки та шість місяців.

На переконання апеляційного суду, вказані обставини надавали суду першої інстанції підстави прийти до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити зазначене покарання, із застосуванням положень ст. 69 КК України, без застосування положень ст. 75 КК України, оскільки саме такий вид покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Погоджуючись з позицією суду першої інстанції, колегія суддів враховує також практику Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 09.10.2018 у справі №756/4830/17-к), згідно якої визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Зважаючи на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції правильно оцінено неможливість застосування у даному випадку положень ст. 75 КК України, оскільки правові підстави для її застосування відсутні, а посилання захисника на тяжкий стан здоров`я обвинуваченого спростовуються медичною довідкою №12/2024 від 28.02.2024 відповідно до якою стан здоров`я ОСОБА_7 задовільний.

При цьому апеляційний суд звертає увагу, що згідно з ч. 2 ст. 84 КК України, особа, яка після вчинення злочину або постановлення вироку захворіла на іншу тяжку хворобу, що перешкоджає відбуванню покарання, може бути звільнена від покарання або від подальшого його відбування. При вирішенні цього питання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, характер захворювання, особу засудженого та інші обставини справи.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 «Про практику застосування судами законодавства про звільнення від відбуття покарання засуджених, які захворіли на тяжку хворобу» від 28.09.1973 року звільнення від відбуття покарання через хворобу з місць позбавлення волі може бути застосоване судом до тих засуджених, які захворіли під час відбуття покарання і ця хвороба перешкоджає відбувати покарання, тобто у випадках, коли дальше утримання в місцях позбавлення волі загрожує їх життю або може призвести до серйозного погіршення здоров`я чи інших тяжких наслідків.

Згідно з наказом МОЗ України №1348/5/572 «Про затвердження Порядку організації надання медичної допомоги засудженим до позбавлення волі» від 15 серпня 2014 року, питання про звільнення засуджених від відбування покарання за хворобою вирішуються на стадії виконання вироків на підставі акту огляду медико-соціальної експертної комісії (МСЕК).

За наведених обставин колегія суддів зазначає, що ОСОБА_7 має право звернутися до суду з клопотанням про звільнення його від відбування покарання за хворобою, відповідно до ст. 537 КПК України, що в подальшому може бути вирішено судом під час виконання вироку відносно нього.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_7 вчинив злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, які набувають усе більших масштабів i стають серйозним соціальним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей.

Зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів серед неповнолітніх осіб та молоді, сприяє поширення пропозиції придбання, отримання наркотичних речовин з допомогою месенджерів та сайтів у мережі, де будь-якій особі можливо придбати вищевказані речовини в будь-якому населеному пункті України та в подальшому призводить до вчинення інших злочинів, в тому числі проти життя та здоров`я людини, злочинів проти власності.

З урахуванням усіх зазначених обставин в їх сукупності, а також тих, про які сторона захисту вказує у апеляційній скарзі, не вбачається підстав вважати призначену ОСОБА_7 міру примусу явно несправедливою через суворість або такою, що призначена на підставах неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, за результатами перевірки доводів апеляційної скарги та матеріалів кримінального провадження, невідповідності призначеного судом покарання та неправильного застосування закону про кримінальну відповідальність, які були б підставою для зміни вироку першої інстанції або ставили б під сумнів законність та його обґрунтованість, колегія суддів не вбачає, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок без змін.

Аналізуючи сукупність усіх обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись статтями 370, 404, 405, 407, 409, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Суворовського районного суду м. Одеси від 19.09.2023 у кримінальному провадженні №0000088, внесеному до ЄРДР 17.03.2023, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який утримується під вартою, протягом цього ж строку з моменту отримання копії ухвали.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4