Справа № 522/7381/23
Провадження по справі № 1-кп/522/2569/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Приморського районного суду м. Одеси № 107 кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 25.01.2023 року стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеси, громадянки України, заміжньої, яка має на утриманні неповнолітню дитину, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

заявника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебуває на розгляді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000019 від 25.01.2023 року стосовно ОСОБА_3 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.07.2023 року обвинувачену ОСОБА_3 було оголошено у розшук, та 10.04.2024 року останню співробітниками поліції було доставлено до суду.

Прокурор в судовому засіданні надав суду клопотання про застосування до обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави.

Сторона захисту заперечувала проти клопотання прокурора та просила задовольнити заяву ОСОБА_6 про зобов`язання взяти обвинувачену ОСОБА_3 на особисті поруки.

Заявник ОСОБА_6 підтримав заяву про зобов`язання взяти ОСОБА_3 на особисті поруки та просив її задовольнити. Також зазначив, що він зможе забезпечити явку обвинуваченої в судове засідання за кожною вимогою суду.

Суд, дослідивши обвинувальний акт з додатками та клопотання прокурора, заслухавши думку учасників провадження, встановив таке.

Згідно ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Також слід враховувати, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію обвинуваченого; 7) майновий стан обвинуваченого; 8) наявність судимостей у обвинуваченого; 9) дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Відповідно до положень ч.1, 2 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу. Кількість поручителів визначає слідчий суддя, суд, який обирає запобіжний захід. Наявність одного поручителя може бути визнано достатньою лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України при застосуванні запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри, доведених прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також інші обставини, зазначені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини, як джерело права.

Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

За Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод на державу покладається обов`язок вжити заходи щодо забезпечення прав людини, яка тримається під вартою.

Крім того, суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Зважаючи на стадію судового провадження та враховуючи, що судом ще не досліджувалися матеріали провадження, тому суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого обвинувачення у вчиненні інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_3 на даній стадії судового провадження обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та пояснила суду, що не знала про те, що її оголошено у розшук, весь цей час доглядала за хворою бабусею за зазначеною в обвинувальному акті адресою проживання, має також на утриманні неповнолітнього сина, тому не мала на меті переховуватись від суду, на підтвердження чого надала відповідні документи.

Вирішуючи питання про застосування стосовно ОСОБА_3 запобіжного заходу, суд враховує дані щодо особи обвинуваченої, яка є громадянкою України, із вищою освітою, офіційно не працевлаштованою, має постійне місце реєстрації та проживання в м. Одеса, заміжньої, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судима, що свідчить про наявність у неї міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи в сукупності дані щодо особи обвинуваченої, а також тяжкість злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , за який передбачено покарання до двох років позбавлення волі, тому на думку суду існує ризик того, що обвинувачена, розуміючи наслідки покарання, яке їй загрожує у разі визнання її винуватим, може вдатися до спроб переховуватися від суду, з метою уникнення відповідальності, що доводить заявлений у клопотанні прокурором ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто можливе вчинення ОСОБА_3 інших кримінальних правопорушень, прокурором доведений, оскільки обвинувачена офіційно не працевлаштована, джерела її доходів невідомі та те, що вона обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів.

Разом із тим, з урахуванням даних щодо особи обвинуваченої, а саме перебування на її утриманні неповнолітньої дитини та здійснення догляду за хворою бабусею та наявності постійного місця проживання, суд вважає за можливе застосувати до неї запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.

Таким чином, враховуючи викладене, аналізуючи всі обставини у сукупності, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування стосовно обвинуваченої виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та вважає, що для забезпечення її належної процесуальної поведінки буде достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 п. 1 п. п. с Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи наявність обставин, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої статті 194 КПК України, доведеність прокурором існування ризиків, передбачених п. 1,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні прокурора, а саме застосувати щодо обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на неї додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На думку суду, саме такий запобіжний захід здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої, оскільки суд виходить у тому числі з тих обставин, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 має високий ступінь суспільної небезпеки, наявність якої, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи обвинуваченої.

Підстав для задоволення заяви ОСОБА_6 про зобов`язання взяти ОСОБА_3 на особисті поруки судом не встановлено, оскільки суд дійшов висновку, що саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Особиста порука заснована на довірі до поручителя з боку суду, заснованій на особливих моральних якостях поручителя, його авторитеті. Виходячи з аналізу норм КПК України, законодавцем передбачена можливість обрання одного поручителя, якщо ним є особа, що заслуговує особливої довіри. Така особлива довіра до особи може бути продиктована її соціальним статусом, характером або родом занять. При цьому, чинне кримінальне процесуальне законодавство не обмежує право особи виступити поручителем.

Разом з тим, суд не може визнати батька обвинуваченої ОСОБА_3 ОСОБА_6 особою, яка заслуговує на особливу довіру, в розумінні положень чинного КПК України.

Керуючись ст. 110, 132, 176, 177, 178, 180, 181, 183, 196, 331, 372, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_6 про взяття ОСОБА_3 на особисту поруку залишити без задоволення.

В задоволенні клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 відмовити.

Застосувати до обвинуваченої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 , терміном на 60 (шістдесят) днів.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до Приморського районного суду м. Одеси за першою вимогою;

- не відлучатися цілодобово з місця постійного проживання: АДРЕСА_2 , без дозволу суду, за виключенням оголошення повітряної тривоги;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення.

Роз`яснити обвинуваченій ОСОБА_3 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на обвинувачену зобов`язань.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту становить 60 (шістдесят) днів і обчислюється з моменту постановлення ухвали суду, тобто з 10.04.2024 року, який діє до 08.06.2024 року включно.

Виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси щодо застосування запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_3 у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, та контроль за її поведінкою покласти на уповноважену службову особу відповідного ГУНП в Одеській області.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити уповноваженій службовій особі в ГУНП в Одеській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Приморського районного

районного суду м. Одеси ОСОБА_7