Справа № 201/3755/24
Провадження № 1-кс/201/1256/2024
УХВАЛА

Іменем України

05 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі клопотання слідчого СВ Відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий 07.02.2024року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого СВ Відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий 07.02.2024року за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 383 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділення ВП № 5 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування № 0000188 від 07.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України за фактом того, що до ЧЧ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 завідомо неправдиво повідомив органу досудового розслідування про вчинення злочину.

Так, у ході досудового розслідування встановлено, що керівництвом ІНФОРМАЦІЯ_1 розглянуто рапорт начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановлено, що до ЧЧ ВП №5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_5 завідомо неправдиво повідомив органу досудового розслідування про вчинення злочину.

На підставі викладеного в діях невстановлених осіб вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 388 КК України.

Із заяви ОСОБА_4 поданої його представником адвокатом ОСОБА_6 , крім іншого, вбачається наступне.

ОСОБА_5 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України (кримінальне провадження № 0000480), у якій зазначив, що в період приблизно з 2014 року до 2017 року передав ОСОБА_4 грошові кошти з метою зведення будівництва кафе за адресою: АДРЕСА_1 .

В подальшому після проведення досудового розслідування, кримінальне провадження № 0000480 за заявою ОСОБА_5 про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України закрито а підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

30.03.2024 було проведено опитування ОСОБА_4 в режимі відео конференції та з`ясовано наступне.

На теперішній час ОСОБА_4 мешкає на територію республіки Чехія. За кордон він виїхав в середині лютого 2022 році, мешкав на території країн Євросоюзу.

Рішенням ІНФОРМАЦІЯ_3 у справі № 201/11405/20 від 11.10.2021 року визнано недійсним договір дарування будівлі кафе, в будинку АДРЕСА_2 та скасовано запис №22973266 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з одночасним припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав про право власності у розмірі 1/1 частки за ОСОБА_5 , на підставі договору дарування будівлі кафе, серія та номер: 5916, виданий 24 жовтня 2017 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2022 року у справі № 201/11405/20 вирішено: «Постанову ІНФОРМАЦІЯ_4 від 31 травня 2022 року скасувати та залишити в силі рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11 жовтня 2021 року в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування будівлі кафе, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :03:149:0038, укладеного 24 жовтня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 11 жовтня 2021 року в частині скасування запису про державну реєстрацію права власності змінити, виклавши абзац 4 резолютивної частини в такій редакції: «Скасувати державну реєстрацію прав в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - будівлю кафе у будинку літ. А-1, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 530, 5 кв. м, основна площа 428, 5 кв. м, допоміжна площа 102,0 кв. м, за ОСОБА_5 ».

Таким чином, ОСОБА_5 з 14.12.2022 року на підставі рішення Суду вже не є власником будівлі кафе, в будинку літ. А-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а наявна в державному реєстрі речових прав державна реєстрація права на нерухоме майно за ОСОБА_5 підлягає скасуванню та на теперішній час не має жодного юридичного значення, оскільки судовим рішенням така реєстрація скасована.

У той же час, на підставі рішення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 22.06.2023 року у справі № 201/8917/21 ОСОБА_4 фактично визнаний власником незавершеного будівництвом кафе, оскільки Суд відмовив у визначенні даного кафе як самочинного та його знесенні з підстав того, що будівля являється не завершеним будівництвом, будувалася на законних підставах, а право власності на будівлю із готовністю у 6 % було зареєстровано за ОСОБА_4 відповідно до вимог чинного законодавства.

Тому, ОСОБА_4 в особі його представника (захисника) як власник незавершеного будівництвом будівлі кафе, в будинку літ. А-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вимушений звернутися із даною заявою до поліції виходячи з наступного.

1. У червні 2023 року ОСОБА_5 достеменно знаючи, що він не є власником будівлі кафе, в будинку літ. А-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , 07.06.2023 року складає акт прийому-передачі Серія та номер документу: 809, 891 даного нерухомого об`єкту до Статутного капіталу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ), який посвідчується приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_8 .

Далі вказану будівлю кафе ОСОБА_5 намагається передати у власність ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », у зв`язку із чим на Сеіді Мушфіг Еюб огли приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_8 видається довіреність Серія та номер документу: 889, дата 07.06.2023 року на підставі якої вказані особи намагаються за відповідним актом прийому-передачі передати вищевказане нерухоме майно від ОСОБА_5 огли на ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », та зареєструвати за ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » право власності на вказане нерухоме майно.

За даними які є у ОСОБА_4 . приватний нотаріус навіть встигла у той час прийняти заяви від ОСОБА_5 огли на передачу та реєстрацію будівлі кафе з ОСОБА_5 огли на ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », але у подальшому відмовила у проведенні відповідної державної реєстрації передачі нерухомого майна до Статутного капіталу Товариства.

Відповідні документи мають перебувати у приватного нотаріуса ДМНО ОСОБА_8 .

Відповідно до ст. 190 КК України, Шахрайством є заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою.

Відповідно до ст. 356 КК України, Самоправством є самовільне, всупереч установленому законом порядку, вчинення будь-яких дій, правомірність яких оспорюється окремим громадянином або підприємством, установою чи організацією, якщо такими діями була заподіяна значна шкода інтересам громадянина, державним чи громадським інтересам або інтересам власника

Таким чином з вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_5 станом на 07.06.2023 року не будучи законним власником будівлі кафе та будучі про це обізнаним, видаючи себе за власника, але вже не маючи жодних прав на будівлю кафе підробив акт прийому-передачі у приватного нотаріуса за Серією та номер документу: 809, 891 та намагався використати даний акт-передачі для заволодіння і передачі будівлі кафе до Статутного капіталу ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 », власником якого він був у той час, а відтак дії ОСОБА_5 та пов`язаних із ним осіб, мають ознаки злочину передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України та ч. 1 ст. 356 КК України.

2. ІНФОРМАЦІЯ_6 у справі № 201/11405/20 під час визнання договору дарування, укладеного 24 жовтня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 огли недійсним між іншим як підставу його скасування у судовому рішенні від 11.10.2021 року встановив, що ОСОБА_4 договір дарування вчинено з метою приховання нерухомого об`єкту - будівлі кафе, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 від своєї співмешканки, з якою він проживав однією сім`єю без укладання шлюбу.

Тому, дар ОСОБА_5 за договором дарування від 24 жовтня 2017 року мав тимчасовий характер.

У той же час, ОСОБА_5 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 190 КК України (кримінальне провадження № 0000480), у якій зазначив, що в період приблизно з 2014 року до 2017 роки передав ОСОБА_4 грошові кошти на суму 300 000 доларів США з метою зведення будівництва кафе за адресою: АДРЕСА_1 . Будь-які кошти з боку ОСОБА_4 в будівництво не вкладались, навіть орендні платежі за користування земельною ділянкою, яка оформлена на ОСОБА_4 , сплачувались за рахунок ОСОБА_5 . Надалі, ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 огли про те, що грошові кошти повернули він не може, та запропонував переписати право власності на кафе на ОСОБА_5 огли, шляхом укладання договору дарування в рахунок погашення боргу. Однак, як було встановлено в подальшому ОСОБА_4 підробив декларацію про готовність об`єкта до експлуатації будівлі, розташованої по АДРЕСА_1 та на підставі підробленого документу зареєстрував право власності на будівлю кафе за собою, на підставі якого уклав договір дарування та передав майно ОСОБА_5 огли в рахунок сплати боргу. При цьому, у заяві ОСОБА_5 огли також зазначив, що наразі ОСОБА_4 разом з іншими невстановленими особами розпочали ряд судових процесів проти потерпілого ОСОБА_5 щодо визнання недійсним договору дарування кафе будівлі кафе.

Однак, вказана ОСОБА_5 огли в його заяві обставина про те, що до нього звертався ОСОБА_4 та отримав 300 000 доларів США з метою зведення будівництва кафе за адресою: АДРЕСА_1 . не відповідає дійсності, як не відповідає дійсності і те, що ОСОБА_5 огли брав безпосередню участь, у тому числі грошовими коштами, у будівництві кафе та те, що у них з ОСОБА_4 були непорозуміння із фінансуванням і поверненням грошових коштів через, що ОСОБА_4 запропонував передати у дар будівлю кафе в рахунок погашення перед ОСОБА_5 огли боргу, що і зробив 24.10.2017 року за договором дарування.

ОСОБА_4 ніколи від ОСОБА_5 огли ані раніше, ані з 2014 року по 2017 рік ніякі грошові кошти не отримував. ОСОБА_5 огли ніколи не приймав участі у фінансуванні або зведенні (будівництві) кафе. Жодного відношення будівництва дана особа не мала.

З 24.10.2017 року по 11.10.2023 року та по теперішній час будівля кафе перебуває у такому стані, як її недобудував ОСОБА_4 .

Єдиною підставою для звернення у ОСОБА_4 до ОСОБА_5 огли у 2017 році була та обставина, що вони були дуже близько знайомі один з одним, а тому ОСОБА_4 попросив ОСОБА_5 допомоги йому та прийняти тимчасово від нього у дар кафе, з метою приховання цього майна від своєї співмешканки, бо у них розпочалися сімейні суперечки. Після вирішення своїх проблемних питань ОСОБА_5 мав би повернути будівлю кафе ОСОБА_4 .

Однак, як вбачаться із подальших дій ОСОБА_5 у нього не було наміру повертати майно ОСОБА_4 .

Вищевказане також підтверджується тим, що у справі № 201/11405/20 про визнання договору дарування недійсним, сторона відповідача - ОСОБА_5 жодним чином не обґрунтовувала свої заперечення проти позову ОСОБА_7 тим, що вкладення грошових коштів у будівництво вчиняв ОСОБА_5 , підтверджуючи це відповідними технічними документами на будівництво, на які він посилається зараз. Жодного разу не було заявлено, що підставою для дарування є участь ОСОБА_5 у будівництві, а оскільки ОСОБА_4 не повернув грошові кошти та за рахунок цього відбулося дарування. Тобто, заперечення у справі обґрунтовувалися іншими доводами, а не тими, на які посилається ОСОБА_5 у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

На теперішній час, кримінальне провадження кримінальне провадження № 0000480 за заявою ОСОБА_5 огли про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення за ознаками ч. 2 ст. 190 КК України закрито на підставі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, що підтверджується витягом з ЄРДР.

Таким чином з вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_5 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_7 із завідомо неправдивим повідомленням про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, чим фактично вчинив дії, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 383 КК України.

Таким чином у ході досудового розслідування, з метою призначення судової почеркознавчої експертизи, виникла необхідність в проведенні тимчасового доступу до речей і документів у приватного нотаріуса Дніпропетровської області ОСОБА_8 , АДРЕСА_4 , щодо нотаріальної справи про посвідчення акту прийому передачі ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 » нерухомого майна будівлю кафе, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі: акт прийому передачі, довіреність ОСОБА_5 огли на Сеіді ОСОБА_9 , документи перереєстрації від ОСОБА_5 на ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_5 ».

У судове засідання слідчий не з`явився.

Вивчивши подане клопотання та надані матеріали, якими обґрунтовується необхідність тимчасового доступу до речей і документів, вважаю необхідним у задоволенні клопотання слідчого відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.160 КПК України клопотання повинно містити обґрунтування необхідності вилучення речей і документів, оскільки в першу чергу, згідно ч.1 ст.159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Вважаю, що підстави для вилучення документів, зазначених у клопотанні, не містять свого обґрунтування згідно п.7 ч.2 ст.160 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що клопотання є необґрунтованим та подане до суду з формальним підходом, тому не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 159, 163-166 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Відділення поліції №5 Дніпровського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про дозвіл на тимчасовий 07.02.2024року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 383 КК України - відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1