Справа № 344/7532/24
Провадження № 1-кс/344/3321/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000117 від 11.08.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.407, ч.4 ст.402 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,-

ВСТАНОВИЛА:

Слідчий ОСОБА_6 , за погодженням прокурора ОСОБА_3 , звернувся з вказаним клопотанням, в якому просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 60 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування клопотання зазначено, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про загальну мобілізацію», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу за призовом під час мобілізації до лав Національної гвардії України.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ №356 від 28.12.2022 старшого солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу даної військової частини, поставлено на всі види забезпечення.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 НГУ №351 від 29.11.2023 старшого солдата ОСОБА_5 призначено на посаду стрільця 2-го відділення 1-го стрілецького взводу стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 НГУ.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Про введення в дію воєнного стану старшому солдату ОСОБА_5 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Статтями 1, 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовий обов`язок встановлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення Збройних Сил України військовослужбовцями.

Згідно з статтями 1 і 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовим статутами та іншим законодавством України. Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця, зокрема, додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів.

Відповідно до статті 11,16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі - Статуту) військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок та беззастережно виконувати накази командирів (начальників) виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Проходячи військову службу старший солдат ОСОБА_5 як військовослужбовець, відповідно до вимог ст. ст. 11, 30, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Однак, старший солдат ОСОБА_5 , 23.07.2023 приблизно о 09 год. 00 хв., будучи обізнаним із вимогами нормативно-правових актів, що стосуються проходження військової служби, у тому числі в умовах воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, не з`явився на службу до розташування військової частини НОМЕР_1 НГУ ( АДРЕСА_1 ) після звільнення та незаконно, без поважних причин перебував поза розташуванням вказаної військової частини, знаходячись за місцем свого проживання у АДРЕСА_2 , де проводив час на власний розсуд.

30.08.2023 старший солдат ОСОБА_5 добровільно повернувся до розташування військової частини НОМЕР_1 НГУ за місцем її дислокації у АДРЕСА_1 та приступив до виконання службових обов`язків.

Разом з тим, 04.04.2024 заступником командира - начальником штабу військової частини НОМЕР_1 НГУ підполковником ОСОБА_7 , у приміщенні штабу військової частини, старшому солдату ОСОБА_5 доведено наказ командувача Національної Гвардії України №66 о/с від 15.03.2024 року щодо його переведення до військової частини НОМЕР_2 НГУ для подальшого проходження ним військової служби.

Цього ж дня, приблизно о 18 год. 32 хв. старший солдат ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, проходячи військову службу за призовом під час мобілізації, будучи ознайомленим із наказом командувача Національної Гвардії України №66 о/с від 15.03.2024, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 НГУ ( АДРЕСА_1 ), з метою уникнення вибуття за межі Івано-Франківської області, перебуваючи на території військової частини НОМЕР_3 , відкрито відмовився виконати законний наказ свого начальника-командувача ІНФОРМАЦІЯ_3 .

18.04.2024 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.4 ст. 402 КК України, у той же день вказане повідомлення про підозру вручено особисто під підпис ОСОБА_5 .

Причетність ОСОБА_5 до вчинення вказаних злочинів та обґрунтованість оголошеної йому підозри повністю підтверджується зібраними доказами.

В обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що підтверджується, тим що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів за які, передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 10 років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваноговинним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином що підтверджується тим, що підозрюваний,розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, що підтверджується тим, що підозрюваний може вплинути на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, що фактично створить умови для здійснення впливу на безпосередніх свідків, у тому числі шляхом залякування та здійснення стосовно останніх насильницьких дій.

- вчиняти інші кримінальні правопорушення підтверджується тим, що підозрюваний вчинив нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, а також непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану.

Крім цього, ОСОБА_5 згідно постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Аналізуючи вищевказане, можна дійти висновку що ОСОБА_5 має схильність до вчинення кримінальних та адміністративних правопорушень.

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 407, ч.4 ст. 402 КК України.

Прокурор засіданні клопотання підтримав з підстав викладених в ньому, просив клопотання задоволити.

Захисник у судовому засіданні заперечила проти задоволення клопотання, вважає, що прокурором не доведено наявність ризиків. Просила врахувати, що підзахисний раніше не судимий, має на утриманні двоє малолітніх дітей, проживає із цивільною дружиною, яка не працює, заборгованості щодо сплати аліментів, немає. Матір підозрюваного, яка має проблеми зі здоров`ям, Просила застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час, а якщо слідчий суддя дійде переконання про необхідність визначити розмір застави, то визначити її в мінімальному розмірі, врахувавши майновий стан, адже зазначений стороною обвинувачення розмір застави, є непосильним.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника. Зазначив, що є військовослужбовцем, отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі близько 20 000 грн. Вказав, що проживає разом з цивільною дружиною ОСОБА_8 та донькою ОСОБА_9 , 2021 року народження, в м. Калуші Його мати проживає в Сумській області, хворіє. Щиро розкаюється у вчиненому.

Заслухавши учасників розгляду, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

П`ятим слідчим відділом (з дислокацією у місті Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000117 від 11.08.2023, за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.407, ч.4 ст.402 КК України.

18.04.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст.407, ч.4 ст.402 КК України, а саме про те, що він підозрюється у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчинений в умовах воєнного стану; а також у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненій в умовах воєнного стану.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів, які містяться в: матеріалах службового розслідування по факту своєчасного неприбуття на службу без поважних причин стрільцем-санітаром 3 відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону (з О та ОВДО) старшим солдатом ОСОБА_5 ; протоколі допиту свідка ОСОБА_10 від 25.03.2024; протоколі допиту свідка ОСОБА_11 від 25.03.2024; протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 05.11.2023, матеріалах військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України №50/41-2286, №50/41-2287 від 17.04.2024 про надання інформації та розгляду питання обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно військовослужбовця старшого солдата ОСОБА_5 , протоколах допиту свідків ОСОБА_13 від 16.04.2024, ОСОБА_14 від 16.04.2024, ОСОБА_7 від 16.04.2024, протоколі огляду відеозапису від 16.04.2024, на якому старший солдат ОСОБА_5 відкрито відмовився виконувати наказ командира №66о/с від 15.03.2024.

Разом з тим слідчий суддя на цьому етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Тому, на підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчим суддею визначено, що причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

Прокурор у судовому засіданні довів, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено понесення винною особою покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до десяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованих злочинів, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення понесення покарання.

Слідчий суддя враховує, що існує ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний,розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

Також слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено можливість підозрюваного незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Слідчий суддя враховує, що існує ризик вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний вчинив нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, а також непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника, вчинену в умовах воєнного стану. Крім цього, ОСОБА_5 згідно постанови Кузнецовського міського суду Рівненської області визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 172-20 КУпАП.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 23 КПК України про те, що не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показання речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України про те, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, зазначений ризик існує, так як вказані вище особи не були допитані в ході судового розгляду даного кримінального провадження та до проведення такого допиту можуть змінити свої показання, які вони надавали під час досудового розслідування.

Відтак, слідчий суддя дійшла висновку, що вказані ризики існують, оскільки відсутність належного та ефективного заходу забезпечення кримінального провадження та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного може негативно відобразитися на результатах досудового розслідування.

Так, одного лише твердження, прохання сторони захисту обрати інший більш м`який запобіжний захід - домашній арешт, у зв`язку з необґрунтованістю на їхню думку клопотання, не достатньо для переконання, що він буде дотримуватися відповідних процесуальних обов`язків за наявності загрози у покаранні за вчинення кримінальних правопорушень.

Згідно п.36 рішення у справі «Москаленко проти України» від 20.05.2010 року (заява №37466/04) Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (п.58 рішення від 04 жовтня 2005 року у справі «Бекчиєв проти Молдови», заява №9190/03).

При цьому слідчий суддя, бере до уваги, характеризуючі особу підозрюваного дані, його вік, те, що неодружений, має на утриманні двоє малолітніх дітей: ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зі слів проживає з цивільною дружиною та дочкою НОМЕР_4 , стан здоров`я матері, яка проживає в Сумській області (довідка КНП «Путивльська міська лікарня » Путивльської міської ради від 02.04.2024), його середньомісячний дохід як військовослужбовця становить близько 20 000 грн., раніше не судимий, проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 Національної Гвардії України на посаді стрільця 2 відділення 1стрілецького взводу стрілецької роти у військовому званні «старший солдат». Те, що згідно медичної характеристики, начальника медичної служби військової частини ОСОБА_5 за період проходження військової служби у військовій частині на стаціонарному лікуванні не перебував, в амбулаторному порядку звертався за медичною допомогою: 30.05.2023 консультація травматолога. На обліку у фтизіатра, нарколога, дерматовенеролога, психіатра не перебуває. Згідно службової характеристики, за час проходження служби на посаді стрільця 2 відділення 1 стрілецького взводу стрілецької роти старший солдат ОСОБА_5 зарекомендував себе посередньо, свої посадові обов`язки виконує не в повному обсязі.

Слідчим суддею береться до уваги ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 як військовослужбовець, що зумовлений обставинами воєнного часу, тривалість нез`явлення вчасно на службу (більше місяця), відкрита відмова виконати наказ начальника, те, що фактично своїми діями показав свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки, вчиняючи тяжкі кримінальні правопорушення в умовах особливого періоду воєнного стану, зумовлює наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто виключно тримання під вартою.

Поряд з цим, не ставлячи під сумнів довіру, на яку заслуговує особа, яка звертається з проханням, слідчий суддя зазначає, що з огляду на встановлені в судовому засіданні ризики та обставини, слідчий суддя в цілому вважає, що застосування такого запобіжного заходу на даній стадії кримінального провадження відповідатиме потребам, меті та завданням відповідного запобіжного заходу.

З цих же підстав доводи захисту про відсутність підстав для обрання запобіжного у виді тримання під вартою суд вважає спростованими.

Таким чином, враховуючи вище зазначені ризики і наявність обґрунтованої підозри, те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, є військовослужбовцем Збройних Сил України за призовом під час мобілізації, дії ОСОБА_5 , які йому інкримінуються, в очах громадськості сприяє формуванню негативної суспільної думки щодо авторитету держави та Збройних Сил України, мають виняткову суспільну небезпечність в період триваючої збройної агресії РФ, особливо, в бойовій обстановці, оскільки спрямовані на підрив основоположної засади функціонування Збройних Сил України - єдиноначальності, застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є найбільш прийнятним.

Задоволення клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, за вчинення які передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років.

Так, відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Поряд з цим, слідчий суддя вважає за можливим визначити розмір застави з огляду на особу підозрюваного.

Разом з тим згідно з ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, який в свою чергу відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У рішенні від 13.01.2022 у справі «Істоміна проти України» ЄСПЛ зауважив, що відповідно до ч.4 ст.182 КПК слідчий суддя визначає розмір застави «з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього». Далі суд зазначив, що застава має на меті не гарантування відшкодування шкоди, завданої у справі, а передусім забезпечення явки особи в судове засідання. Тому розмір застави повинен оцінюватися залежно від особи, про яку йдеться, з урахуванням її матеріального стану та інших релевантних критеріїв, що свідчать на користь чи проти явки особи до суду. В ЄСПЛ наголосили, що суд повинен так само обережно й ретельно розглядати питання про застосування застави, як і вирішувати, чи є необхідним продовження тримання особи під вартою.

Частиною 5 ст.182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задоволити та застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 17 червня 2024 року, з урахуванням строку досудового розслідування, з визначенням застави - 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 75 700 (сімдесяти п`яти тисяч сімсот ) гривень, як таку яка не може бути завідомо неосильною, з врахуванням особи підозрюваного, його майнового стану. Разом з тим, у випадку сплати застави на підозрюваного, слід покласти, передбачені у ст. 194 КПК України додаткових обов`язків, необхідність покладення яких встановлена, оскільки такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження, а визначений розмір застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб вилучити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні і стимулюватиме його подальшу поведінку.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-194, 196-197, 202, 205, 309, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання задоволити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 17 червня 2024 року, в межах строку досудового розслідування.

Взяти підозрюваного ОСОБА_5 під варту в залі суду, а тримання його під вартою здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.

Строк тримання під вартою рахувати з 19 квітня 2024 року.

Визначити заставу у вигляді 75 700 (сімдесяти п`яти тисяч сімсот ) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду (одержувач: ТУ ДСА України в Івано-Франківській області, код: 26289647, банк: ДКСУ України, м. Київ, МФО: 820172, р/р: UA158 201 720 355 259 002 000 002 265).

У разі внесення застави зобов`язати ОСОБА_5 прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого, прокурора, та, у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти наступні обов`язки на строк до 17 червня 2024 року, тобто в межах строку досудового розслідування:

-прибувати до слідчого прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

-повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця служби;

-утримуватися від спілкування з свідками у даному кримінальному провадженні;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Івано-Франківського міського суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Строк дії ухвали до 17 червня 2024 року включно, в межах строку досудового розслідування.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб, родичів.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією у м. Івано-Франківську) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Львові, ОСОБА_6 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Повний текст ухвали складено 22 квітня 2024 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1