Житомирський апеляційний суд
Справа №935/4013/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2024 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та продовжено відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не працюючого, не одруженого, утриманців не має, депутатом не являється, не є особою з інвалідністю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.03.2024 включно, -

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його постійного проживання з покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України. Зазначає, що повідомлення про підозру у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України є необґрунтованим та не підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами. Вказує, що слідчий в клопотанні та прокурор в судовому засіданні не довели наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Звертає увагу, що строк досудового розслідування продовжено лише на один місяць для отримання висновку експерта, всі інші слідчі дії вже проведені. Вказує, що ОСОБА_8 в судовому засіданні визнав себе винним та готовий сприяти слідству.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що слідчий СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області з клопотанням про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 в межах строків досудового розслідування, без визначення розміру застави.

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що СВ ВП №2 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000591 від 10.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.12.2023 року близько 12 год. 00 хв. ОСОБА_8 перебував по місцю свого фактичного проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 . У цей час до ОСОБА_8 зателефонувала його мати ОСОБА_10 , яка фактично проживає із співмешканцем ОСОБА_11 в с. Вільшка, Брусилівської ОТГ, Житомирського району, Житомирської області та яка під час спілкування висловила прохання забрати її від співмешканця тому, що він систематично спричиняє їй тілесні ушкодження.

Того ж дня, близько 13 год. 00 год. ОСОБА_8 спільно з братом ОСОБА_12 та батьком ОСОБА_13 , на транспортному засобі власником якого являється ОСОБА_13 , марки «Audi», моделі «80», 1988 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , сірого кольору, виїхали з м. Житомира до с. Вільшка, Брусилівської ОТГ, Житомирського району, Житомирської області.

Того ж дня, близько 15 год. 00 хв. приїхавши до фактичного місця проживання ОСОБА_11 , що за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_13 залишився чекати в салоні належного йому зазначеного автомобіля, а ОСОБА_8 та ОСОБА_12 пішли в середину даного будинку.

У подальшому, перебуваючи у кімнаті вітальні, між ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , на ґрунті довготривалих неприязних відносин, виникла словесна перепалка. У цей час, місці та за вказаних обставин, у ОСОБА_8 виник протиправний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 ..

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , ОСОБА_8 стоячи напроти нього, своєю лівою рукою схопив його за одяг в області правого плеча, а правою рукою наніс декілька ударів по лівій частині обличчя потерпілого ОСОБА_11 , в наслідок чого останній не втримав рівновагу та впав на підлогу.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_8 взяв ОСОБА_11 за ноги в області ладижки та витягнув його на подвір`я вказаного домоволодіння, де взяв дерев`яну палицю, якою наніс чисельні удари по тілу ОСОБА_11 , чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у виді: травматичного шоку, розриву селезінки, тупої поєднаної травми тіла, від яких настала смерть потерпілого ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_2 о 19 год. 28 хв. ОСОБА_8 було затримано в порядку ст.208 КПК України та 12.12.2023 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

13.12.2023 року ухвалою слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08.02.2024 року, без визначення розміру застави.

Постановою керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_14 від 05.02.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000591 від 10.12.2023 до трьох місяців, тобто до 12.03.2024.

Слідчий зазначив, що строк дії вказаного запобіжного заходу спливає, а завершити досудове розслідування у кримінальному провадженні до закінчення даного строку з об`єктивних причин неможливо, оскільки необхідно виконати ряд слідчих та процесуальних дій: отримати результати судово імунологічних, судово-цитологічної експертизи; призначити додаткову судово-медичну та судово-психіатричну експертизи Проте, існують ризики переховування підозрюваного від органу досудового розслідування чи суду, можливість незаконного впливу на інших учасників кримінального провадження та можливість вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вказані ризики не зменшилися, а тому інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти вказаним ризикам.

Враховуючи обгрунтованість підозри, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшилися, дані про особу підозрюваного, а також те, що продовження тримання під вартою зможе запобігти вказаним ризикам та належним чином забезпечить проведення слідчих та процесуальних дій у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , в межах строку досудового розслідування.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор подає не пізніше, ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч.2 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Положеннями ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 зазначеного закону, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; його репутацію та майновий стан, наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Крім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи, завжди має бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено у разі засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вищевказаних вимог закону дотримався.

Так, слідчій суддя встановив, що наявність обгрунтованої підозри підтверджується доказами, які містяться в матеріалах клопотання слідчого, а саме : протоколом огляду місця події від 10.12.2023 року; протоколами огляду місця події від 11.12.2023 року; протоколами обшуків від 11.12.2023 року; протоколами допитів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_10 ОСОБА_13 , ОСОБА_12 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_13 ; протоколом проведення слідчого експерименту за участі підозрюваного ОСОБА_8 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_8 ; висновком експерта № 1018 від 25.01.2024 року та іншими матеріалами провадження.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції».

За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 §1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» («K.-F. проти Німеччини», 27 листопада 1997, §57).

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07 року Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Враховуючи вищевказане, на думку апеляційного суду, зазначених доказів достатньо, щоб на даному етапі кримінального провадження стверджувати про обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Вказаним спростовуються доводи апеляційної скарги захисника про необгрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Також слідчий суддя врахував дані про особу ОСОБА_8 , який раніше неодноразово судимий, офіційно не працевлаштований, не одружений, дітей на утриманні не має, а також встановив наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний ОСОБА_8 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, незаконно впливати на свідків чи потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наявність ризику щодо можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду обґрунтована тяжкістю можливого покарання, оскільки ОСОБА_8 обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, не одружений та дітей на утримання не має, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.

Можливість незаконно впливати на свідків чи потерпілу обгрунтована тим, що підозрюваному відоме місце їхнього проживання і вказані особи ще не допитані судом.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтований тим, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, раніше неодноразово судимий, зокрема притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, а також проти життя та здоров`я.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу останнього, прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги захисника про недоведеність зазначених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає безпідставними.

Крім цього, слідчий суддя належним чином аргументував підставу не визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_21 відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КК України, а також мотивував неможливість застосування відносно останнього менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, враховуючи обгрунтованість підозри, особу підозрюваного та наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

З вказаними висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів та вважає, що слідчий суддя прийняв рішення про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою на підставі ретельного аналізу усіх обставин справи, з урахуванням вимог положень п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Твердження апелянта про те, що слідчий суддя не звернув уваги на той факт, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено лише на один місяць враховуючи, що майже всі слідчі дії виконані, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки слідчий суддя продовжив строк застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 11.03.2024 року, тобто в межах строку досудового розслідування відповідно до постанови керівника Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_14 від 05.02.2024 (а.п.62-64).

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_8 в судовому засіданні визнав себе винним і заявив про готовність сприяти слідству, на думку колегії суддів не свідчать про відсутність встановлених ризиків та не можуть слугувати безумовною підставою для застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до неодноразових рішень Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Також, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді.

На підставі викладеного, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Коростишівського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2024 року, якою продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.03.2024 включно без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: