Справа № 638/7830/24
Провадження № 1-кс/638/1693/24
УХВАЛА

Іменем України

01 травня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000380 від 29 квітня 2024 року за ч. 4 ст. 358 КК України,

в с т а н о в и в:

Сектором дізнання Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області, за процесуального керівництва Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова, здійснюється досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000380 від 29 квітня 2024 року за ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом того, що 28.04.2024 о 17 год. 27 хв. до чергової частини Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області надійшло повідомлення зі службі 102 про те, що 28.04.2024 о 17 год. 27 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , співробітниками УПП в Харківській області ДПП було виявлено автомобіль ГАЗ 330202-414 сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого перебував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та який надав для перевірки працівникам поліції посвідчення водія з ознаками підробки невстановленого зразку.

28.04.2024 в період часу з 17 год. 50 хв. по 18 год. 10 хв. уповноваженою особою на здійснення досудового розслідування СД ХРУП №3 ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 у присутності осіб понятих у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було виявлено та вилучено посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 видане ТСЦ 0541 від 08.07.2023, категорії В, з ознаками підробки, а саме невстановленого зразку.

В присутності понятих гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 добровільно видав посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 видане ТСЦ 0541 від 08.07.2023, категорії В, після чого вказаний документ було поміщено до спеціалізованого сейф-пакету за № PSP 2385111.

Постановою уповноваженої особи СД Харківського РУП № 3 ГУНП в Харківській області від 29.04.2024 вилучений 28.04.2024 під час огляду місця події посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 видане ТСЦ 0541 від 08.07.2023, категорії В, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

30 квітня 2024 року на адресу Дзержинського районного суду м. Харкова поштовим зв`язком до суду надійшло клопотання прокурора ОСОБА_3 від 29 квітня 2024 року про арешт вилученого майна, в якому остання просила слідчого суддю накласти арешт на майно, яке на праві власності належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 видане ТСЦ 0541 від 08.07.2023, категорії В, яке знаходиться в спеціалізованому сейф-пакеті за № НОМЕР_3 , яке визнано речовим доказом в кримінальному провадженні №0000380 від 29.04.2024 та по якому необхідно провести експертне дослідження для встановлення істини у зазначеному кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання зазначила, що повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, оскільки у разі повернення зазначеного предмету можуть бути вжиті заходи та вчинені дії направленні на їх знищення, що може значно ускладнити або взагалі унеможливить встановлення об`єктивної істини у кримінальному проваджені, а також призначення та проведення необхідних судових експертиз.

В судове засідання прокурор не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання за її відсутністю. Неявка власника не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, дійшов висновку про задоволення клопотання з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 133, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні (ч. 5 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч. 1 ст. 98 КПК України).

На підставі викладеного, з урахуванням положень ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор довів, що вилучене під час огляду місця події майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, зберегло на собі сліди кримінального правопорушення, може бути предметом злочину, при цьому потреби досудового розслідування виправдовують арешт майна, оскільки без застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження неможливе збереження зазначеного майна.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя дійшов висновку, що повернення вилученого майна може негативно вплинути на встановлення істини по кримінальному провадженню та встановлення усього кола осіб, причетних до скоєння вказаного кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне накласти арешт на тимчасово вилучене майно з метою збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України), оскільки ненакладення арешту на тимчасово вилучене майно та повернення особі, у якої воно було вилучене, може призвести до його втрати, пошкодження.

Керуючись ст. 131-132, 170-173, 309,372 КПК України,

постановив:

Клопотання Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000380 від 29 квітня 2024 року за ч. 4 ст. 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони будь-яким особам володіти, користуватися та розпоряджатися, на тимчасово вилучене майно, а саме посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 видане ТСЦ 0541 від 08.07.2023, категорії В, яке було вилучене у ОСОБА_4 під час огляду місця події 28 квітня 2024 року в період часу з 17 год 50 хв до 18 год 10 хв за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1