Справа № 463/3675/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/678/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року про накладення арешту на майно,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_8 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

детектив Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Львівській області за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 09 травня 2024 року під час проведення обшуку приміщень за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання мотивував тим, що Підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000005 від 05 вересня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 220-2, ч. 2 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи АТ «Фінансова компанія» «АВЕРС» (), діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , організували незаконну діяльність обмінних пунктів «Cashalot» на території Львівської та Закарпатської областей, яка направлена на надання послуг з обміну (легалізації) віртуальних активів (криптовалюти) на фіатні кошти без відповідних дозволів Національного банку України та без відображення вказаних операцій в бухгалтерському та податковому обліках.

Так, з`ясовано, що вищевказані особи організували незаконну діяльність обмінних пунктів «Cashalot» використовуючи ліцензію та реквізити АТ «Фінансова компанія» «АВЕРС» з метою прикриття своєї незаконної діяльності, направленої на умисне ухилення від сплати податків під час залишення «в тіні» реальних доходів у вигляді відсотків за надані послуги, які не охоплені дозвільними документами вказаної фінансової компанії.

Вищевказані особи до цієї незаконної діяльності залучили ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є касирами обмінних пунктів «Cashalot».

Згідно з наявною інформацією, яка характеризує, що обсяг фінансових операцій з обміну криптовалют на фіатні гроші, дозволяє з огляду на відсоткові ставки відповідних незаконних послуг встановити як орієнтовний обсяг доходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який залишається поза оподаткуванням, так і обсяги руху «тіньової грошової маси» клієнтів пунктів обміну криптовалют «Cashalot» щодо якої організаторами вчинення злочину вчиняються незаконні фінансові операції із використанням крипто-майданчиків.

Один з організаторів вказаної злочинної схеми, а саме, ОСОБА_10 , зареєстрований як фізична особа підприємець за основним видом діяльності роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет, який перебуває на 3 групі з дозволеним обсягом доходу 7 818 900 гривень у 2023 році.

Разом з тим, загальна сума фінансових операцій з криптовалютою вказує на ймовірне отримання доходів у сумі понад 30 млн. гривень (за мінімальною ставкою 1% яка негласно застосовується організаторами схеми, але змінюється залежно від суми фінансових операцій з криптовалютою та фіатними грошима), що вказує на потенційне перевищення ФОП ОСОБА_10 граничного доходу на суму понад 23 млн. гривень.

В ході проведення досудового розслідування з метою всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування по даному кримінальному провадженні, 09 травня 2024 року детективами Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2024 року проведено обшук усіх приміщень за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі та майно, з клопотанням про накладення арешту на які звернувся детектив.

Речі та майно, вилучені в ході проведення обшуку постановою детектива від 09 травня 2024 року визнано речовими доказами по справі.

Майно, на яке детектив просив накласти арешт, само по собі та в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, а також буде використано як об`єкт експертних досліджень.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року задоволено клопотання детектива Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Львівській області ОСОБА_14 про накладення арешту на майно.

Накладено арешт на майно в кримінальному провадженні № 0000005 від 05 вересня 2023 року, яке вилучене 09 травня 2024 року під час проведення обшуку приміщень за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , та яке визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні, а саме, на:

- мобільний телефон (смартфон) «iPhone 15 Pro Max» (серійний номер DK4VPXMVMD) з сім-карткою оператора мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_1 ;

- мобільний телефон (смартфон) «Redmi» (Model M2006C3LG) з SN: НОМЕР_2 ;

- паперовий конверт білого кольору з рукописним написом « НОМЕР_3 » в якому знаходяться наступні документи: oswiadczenie OP.G.4390.32557.TR.2023 на 1 арк., копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_15 на 1 арк., umowa o prace 17.07.2023 на 2 арк.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді представник власника майна - адвокат ОСОБА_5 , в інтересах власника майна ОСОБА_8 .О, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді місцевого про накладення арешту на майно, постановити нову ухвалу, якою клопотання детектива Підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області ОСОБА_16 про арешт майна ОСОБА_8 - задоволити частково, накласти арешт на паперовий конверт білого кольору з рукописним написом « НОМЕР_1 », в якому знаходиться копія паспорта для виїзду за кордон третьої особи та інші документи, в решті клопотання відмовити, зобов`язати орган досудового розслідування негайно повернути власнику майна вилучений мобільний телефон (смартфон) «iPhone 15 Pro Max» (серійний номер DK4VPXMVMD) з сім-карткою оператора мобільного зв`язку з абонентським номером НОМЕР_1 ; мобільний телефон (смартфон) «Redmi» (Model M2006C3LG) з SN: НОМЕР_2 .

Вважає, що ухвала слідчого є необґрунтованою, невмотивованою та такою, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки власник майна не має жодного відношення до даного кримінального провадження.

Наголошує, що власник майна немає жодних крипто-валютних рахунків відкритих на його ім`я, у зв`язку із чим органом досудового розслідування не наведено жодних доказів його причетності до даного кримінального провадження.

Звертає увагу, що власник майна надавав показання в якості свідка та співпрацював із слідством.

Зазначає, що постанова про визнання вказано вище майна речовим доказом є формальною та не містить обґрунтування, яке саме значення для кримінального провадження має дане майно, окрім того він надав доступ до мобільного телефону, також зазначає, що детектив не зміг пояснити яке значення має інформація, яка була виявлена у мобільному телефоні для досудового розслідування.

Зазначає, що детектив мав можливість вилучити необхідну інформацію з телефону без вилучення пристрою.

Заслухавши доповідача, пояснення власника майна та його представника на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінального протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалами клопотання встановлено, що підрозділом детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000005 від 05 вересня 2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 220-2, ч. 2 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи АТ «Фінансова компанія» «АВЕРС» (), діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , організували незаконну діяльність обмінних пунктів «Cashalot» на території Львівської та Закарпатської областей, яка направлена на надання послуг з обміну (легалізації) віртуальних активів (криптовалюти) на фіатні кошти без відповідних дозволів Національного банку України та без відображення вказаних операцій в бухгалтерському та податковому обліках.

Так, з`ясовано, що вищевказані особи організували незаконну діяльність обмінних пунктів «Cashalot» використовуючи ліцензію та реквізити АТ «Фінансова компанія» «АВЕРС» з метою прикриття своєї незаконної діяльності, направленої на умисне ухилення від сплати податків під час залишення «в тіні» реальних доходів у вигляді відсотків за надані послуги, які не охоплені дозвільними документами вказаної фінансової компанії.

Вищевказані особи до цієї незаконної діяльності залучили ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , які є касирами обмінних пунктів «Cashalot».

Згідно з наявною інформацією, яка характеризує, що обсяг фінансових операцій з обміну криптовалют на фіатні гроші, дозволяє з огляду на відсоткові ставки відповідних незаконних послуг встановити як орієнтовний обсяг доходів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , який залишається поза оподаткуванням, так і обсяги руху «тіньової грошової маси» клієнтів пунктів обміну криптовалют «Cashalot» щодо якої організаторами вчинення злочину вчиняються незаконні фінансові операції із використанням крипто-майданчиків.

Один з організаторів вказаної злочинної схеми, а саме, ОСОБА_10 , зареєстрований як фізична особа підприємець за основним видом діяльності роздрібна торгівля, що здійснюється фірмами поштового замовлення або через мережу інтернет, який перебуває на 3 групі з дозволеним обсягом доходу 7 818 900 гривень у 2023 році.

Разом з тим, загальна сума фінансових операцій з криптовалютою вказує на ймовірне отримання доходів у сумі понад 30 млн. гривень (за мінімальною ставкою 1% яка негласно застосовується організаторами схеми, але змінюється залежно від суми фінансових операцій з криптовалютою та фіатними грошима), що вказує на потенційне перевищення ФОП ОСОБА_10 граничного доходу на суму понад 23 млн. гривень.

В ході проведення досудового розслідування з метою всебічного, повного та об`єктивного досудового розслідування по даному кримінальному провадженні, 09 травня 2024 року детективами Підрозділу детективів (на правах самостійного Управління) Територіального управління Бюро економічної безпеки у Львівській області на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 26 квітня 2024 року №463/3675/24 проведено обшук усіх приміщень за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено речі та майно, з клопотанням про накладення арешту на які звернувся детектив.

9 травня 2024 року постановою детектива Підрозділу детективів (на правах самостійного управління) ТУ БЕБ у Львівській області ОСОБА_14 , вилучене майни за адресою: м. Львів, вул. Кн Ольги, 100 Ї, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000005 від 5 вересня 2023 року.

9 травня 2024 року детектив Підрозділу детективів (на правах самостійного управління) ТУ БЕБ у Львівській області ОСОБА_17 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

21 травня 2024 року слідчим суддею Личаківського районного суду м. Львова клопотання детектива про накладення арешту на майно було задоволено.

Перевіривши матеріали клопотання, колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання детектива про накладення арешту на майно. Кримінальне провадження внесено до ЄРДР за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 220-2, ч. 2 ст. 212 КК України, майно, на яке в клопотанні детектив просить накласти арешт, відповідно до постанови детектива визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні, є речовими доказами в розумінні положень КПК України. З метою забезпечення збереження речових доказів, майно повинно арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні, тому у слідчого судді було достатньо підстав для накладання арешту на це майно.

Під час розгляду клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя вірно встановив, що є достатні підстави вважати, що майно, на яке детектив просить накласти арешт, відповідає вимогам ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, а тому потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника майна, про які йдеться в клопотанні слідчого.

Таким чином, арешт майна з підстав, передбачених ч. 2,3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів.

Окрім того, колегія суддів також звертає увагу, що арешт майна з підстав передбачених ч. 2,3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна. Вказані норми не враховані апелянтом в його доводах, що вказує на необґрунтованість апеляційних вимог в цій частині.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що детективом не доведено необхідність арешту такого майна, є безпідставними, оскільки встановлені фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає ознакам речового доказу, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК).

«Обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» /Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine, заява №42310/04).

Використане законодавцем у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК формулювання «існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості», якщо його порівняти із формулюванням «наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення», яке наведено у ч. 2 ст. 177 КПК, вказує на те, що для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна достатньо, щоб сторона обвинувачення довела не факт повідомлення певній особі про підозру, а лише наявність відомостей, котрі можуть свідчити про сам факт вчинення кримінального правопорушення. Оскільки, на відміну від ч. 2 ст. 177 КПК, у п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК не зазначено про вчинення злочину особою, а лише вказано про його вчинення.

В оскаржуваній ухвалі та клопотанні про накладення арешту на майно, із посиланням на докази, наведено відомості, котрі, на думку колегії суддів, можуть переконати особу, яка не зацікавлена у результатах розгляду цієї справи (об`єктивний спостерігач) у тому, що були вчинені кримінальні правопорушення, передбачені ч. ч. 1 ст. 220-2, ч. 2 ст. 212 КК України.

Що стосується доводів апелянта, що ОСОБА_8 не має жодного відношення до кримінального правопорушення, відомості про яке внесено до ЄРДР, співпрацює з органами досудового розслідування, надав показання в якості свідка, не заслуговують на увагу колегії суддів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Покликання апелянта на те, що накладений арешт є неправомірним втручанням у право власності власника майна не знайшло свого підтвердження в суді апеляційної інстанції, оскільки при накладенні такого враховано «справедливий баланс» між інтересом суспільства та вимогами щодо захисту фундаментальних прав власника майна. Окрім того, накладення арешту на майно не припиняє права власності особи та інших майнових прав, а лише тимчасово обмежує їх.

Колегія суддів також враховує, що зазначений захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які, в свою чергу, чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України. Поряд з цим, власник або інший володілець майна, відповідно до вимог ст. 174 КПК України, має право звернутися із клопотанням про скасування накладеного арешту.

У ході апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до переконання, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, було враховано наведені в клопотанні детективом правові підстави для арешту, а тому обґрунтовано задоволено клопотання про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги адвоката ОСОБА_5 не спростовують висновків слідчого судді.

Ураховуючи вищезазначене, на переконання колегії суддів апеляційного суду, оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, тому підстав для задоволення апеляційних вимог та скасування ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 21 травня 2024 року про накладення арешту на майно залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна - адвоката ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4