Справа № 496/969/24
Провадження № 1-кс/496/544/24
У Х В А Л А

13 лютого 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області

у складі слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Біляївка клопотання дізнавача СД ВП №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000014 від 01.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Дізнавач звернувся до суду з вказаним клопотанням. При цьому посилається на те, що 31.01.2024, приблизно о 23 годині 00 хвилин, за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога "Київ-Одеса" 452 км., у громадянина ОСОБА_4 , який являється військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , виявлено ознаки підробки посвідчення водія на його ім`я. Дізнавачем сектору дізнання відділення поліції №2 Одеського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції в Одеській області, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога "Київ-Одеса" 452 км., проведено огляд місця події, в ході якого виявлено та вилучено: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_5 , з ознаками підробки, а саме: забарвлення документу не відповідає стандарту, відсутній мікрошрифт.

Дізнавач до судового засідання не з`явився, але на адресу суду надіслав заяву в якій просив розглянути справу без його участі.

Власник майна в судове засідання не з`явився.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 40-1 КПК України дізнавач при здійсненні дізнання наділяється повноваженнями слідчого. Дізнавач несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення дізнання.

З п.4 ч. 2 ст. 40-1 КПК України вбачається, що дізнавач уповноважений звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, в ч.1 ст. 98 КПК України вказано, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до постанови дізнавача від 1.02.2024 року, зазначений документ визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Дослідивши додані до клопотання документи, суд вважає, що зазначені документи відповідають вимогам ст. 98 КПК України, як матеріальний об`єкт, який був знаряддям вчинення кримінального правопорушення, а тому є підстави для задоволення клопотання. Крім того, в інтересах встановлення істини по справі необхідно проведення експертного дослідження, у зв`язку з чим необхідне збереження стану речей на момент вилучення, тобто суд вважає за необхідним застосувати заборону користування та розпорядження до речей.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання.

Керуючись ст. ст. 98, 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання дізнавача СД ВП №2 Одеського районного управління поліції №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_2 , на ім`я ОСОБА_5 , з ознаками підробки, а саме: забарвлення документу не відповідає стандарту, відсутній мікрошрифт, який вилучено 01.02.2024, в ході огляду місця події, за адресою: Одеська область, Одеський район, автодорога "Київ-Одеса" 452 км., власником якого є ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із забороною відчуження, користування та розпорядження.

Ухвалу допустити до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1