ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 758/4198/21

провадження № 51-7400км23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду

у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

особи, щодо якої закрито

провадження ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурорів у кримінальному провадженніна ухвалу Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року по обвинуваченню

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Донецької області, жителя АДРЕСА_1 , зареєстрованого у АДРЕСА_2 ), раніше не судимого,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 Кримінального кодексу України (далі - КК).

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

За вироком Подільського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2022 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 187 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Вирішено питання щодо заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів і процесуальних витрат.

Згідно з фактичними обставинами, детально наведеними у вироку,28 січня 2021 року близько другої половини дня ОСОБА_7 , перебував у стані алкогольного сп`яніння у квартирі АДРЕСА_3 . Діючи з умислом на вчинення нападу з метою заволодіння майном потерпілої, поєднаного із застосуванням насильства яке є небезпечним для життя та здоров`я останньої, спочатку завдав їй одного удару в ділянку обличчя, внаслідок якого вона впала, а потім продовжував завдавати ударів по тілу потерпілої, в результаті чого вона втратила свідомість. У подальшому ОСОБА_7 заволодів майном потерпілої на загальну суму 17 698 грн, а з місця вчинення кримінального правопорушення зник, спричинивши ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Київський апеляційний суд ухвалою від 12 жовтня 2023 року скасував вирок місцевого суду, а кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрив на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК у зв`язку з невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати.

Вимоги, викладені у касаційних скаргах і узагальнені доводи осіб, які їх подали

У касаційних скаргах прокурори, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просять скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції і призначити новий розгляд у цьому суді.

Обґрунтовуючи доводи, викладені у касаційних скаргах, які є по суті аналогічними і взаємодоповнюючими, прокурори висловлюють незгоду з висновками апеляційного суду щодо недопустимості доказів, зібраних під час досудового розслідування, через відсутність повноважень у прокурорів.

Прокурори звертають увагу, що постанова про визначення групи прокурорів, долучена у судовому засіданні, підтверджує їх повноваження, а зазначення в її резолютивній частині іншого номеру кримінального провадження є технічною помилкою, адже у вступній і мотивувальній частинах зазначені коректні відомості.

Прокурор ОСОБА_9 також наводить аргументи невмотивованості рішення апеляційного суду в частині визнання недопустимими доказами даних протоколу огляду місця події, оскільки, на його думку, цю слідчу дію було проведено за добровільної згоди особи у якої вона відбувалася, що не суперечить вимогам КПК.

Між тим прокурор акцентує на тому, що склад злочину, передбачений ч. 1 ст. 187 КК усічений і вважається закінченим з моменту здійснення нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, сума збитку, завданого цим кримінальним правопорушенням, не є вирішальною, а тому відсутність експертизи, за якою визначено вартість викраденого майна, не може бути підставою для закриття кримінального провадження.

Між тим касатор наголошує, що втрата свідомості є ознакою насильства небезпечного для життя та здоров`я, а отже втрата потерпілою свідомості і не підтвердження інших спричинених тілесних ушкоджень експертним висновком, не виключає вчинення розбою.

Враховуючи наведене вище прокурори уважають ухвалу апеляційного суду такою, що не узгоджується з положеннями статей 370, 419 КПК.

Позиції інших учасників судового провадження

До початку касаційного розгляду адвокат ОСОБА_6 , діючи в інтересах ОСОБА_7 , подав письмові заперечення на касаційні скарги прокурорів у яких наводить мотиви безпідставності доводів, викладених у касаційних скаргах.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 висловила думку про обґрунтованість касаційних скарг і наявність підстав для їх задоволення, захисник ОСОБА_6 і підзахисний ОСОБА_7 підтримали заперечення та просили залишити касаційні скарги прокурорів без задоволення.

Мотиви Суду

За частиною 1 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставині не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Як визначено у ст. 370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, визначених

у статтях 2, 7 КПК, функція апеляційного суду полягає в об`єктивному, неупередженому перегляді вироків та ухвал суду першої інстанції, справедливому вирішенні поданих апеляційних скарг із додержанням усіх вимог чинного законодавства.

З огляду на положення ч. 1 ст. 409 КПК суд апеляційної інстанції переглядає в апеляційному порядку законність та обґрунтованість судового рішення місцевого суду і надає сторонам кримінального провадження можливість перевірити повноту судового розгляду та правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження судом першої інстанції.

Апеляційне провадження є важливою гарантією досягнення мети і виконання завдань кримінального провадження. Підтверджуючи законність судових рішень, ухвалених судами першої інстанції, вносячи в них зміни, а також скасовуючи незаконні судові рішення, суд апеляційної інстанції тим самим забезпечує охорону прав, свобод і законних інтересів учасників кримінального провадження з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Проте апеляційний суд не дотримався наведених вище вимог під час розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Як убачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції задовольнив апеляційну скаргу сторони захисту і визнав зібрані у справи докази недопустимими, що мало наслідком закриття кримінального провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК.

Однією з підстав для закриття кримінального провадження апеляційний суд визнав відсутність повноважень у прокурора, оскільки постанова про призначення групи прокурорів на час надходження справи до суду, не містила підпису керівника Київської місцевої прокуратури № 7.

Однак колегія суддів не погоджується з позицією суду попередньої інстанції, зважаючи на таке.

Згідно з висновком об`єднаної палати Касаційного кримінального суду, викладеного у постанові від 14 лютого 2022 року (справа № 477/426/170), постанови керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого або групи слідчих, старшого групи слідчих, які здійснювали досудове розслідування, групи прокурорів, можуть бути надані прокурором та оголошені під час судового розгляду у випадку, якщо під час дослідження доказів в учасників провадження виникне сумнів у їх достовірності, з огляду на те, що ці докази було зібрано неуповноваженими особами.

Із матеріалів кримінального провадження видно, що сторона захисту під час судового розгляду кримінального провадження в районному суді ставила під сумнів питання щодо повноважень прокурора.

Беручи це до уваги, стороною обвинувачення було долучено постанову про призначення групи прокурорів, яка була підписана уповноваженою особою (т. 2, а. п. 40).

Будь-які дані про фальсифікацію документів під час досудового розслідування матеріали кримінального провадження не містять.

Твердження сторони захисту про наявність розбіжностей у номері і даті кримінального провадження у цьому конкретному випадку не є істотним порушенням, через яке постанову слід уважати незаконною.

Так у постанові в її вступній і мотивувальній частинах вірно вказані номер і дата кримінального провадження, який відрізняється від зазначених в резолютивній частині. Але зі змісту постанови видно, що вона стосується саме кримінального провадження, яке є предметом розгляду, зокрема фабула кримінального правопорушення фактично узгоджується з пред`явленим ОСОБА_7 обвинуваченням і містить відомості щодо майна, яке, за версією сторони обвинувачення, було викрадено у потерпілої.

Між тим апеляційний суд за наявністю постанов про призначення групи прокурорів, наданих як стороною обвинувачення, так і стороною захисту дав оцінку лише останній, що не узгоджується з положеннями ст. 419 КПК.

Отже суд апеляційної інстанції передчасно визнав ряд доказів недопустимими на підставі відсутності повноважень прокурора.

Також колегія суддів уважає безпідставними посилання апеляційного суду на відсутність даних про ознаки об`єктивної сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК, а саме застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи.

Відповідно до сформульованого обвинувачення, подія злочину відбулась 28 січня 2021 року, проте потерпіла звернулась із заявою про вчинення кримінального правопорушення лише 10 лютого того ж року.

У зв`язку з цим, як акцентує прокурор у касаційній скарзі, експертизу не було долучено до матеріалів кримінального провадження, оскільки вона не мала доказового значення через невстановлення за плином певного часу тілесних ушкоджень у потерпілої.

Водночас у судовому засіданні від 28 травня 2021 року під час допиту потерпіла повідомила, що внаслідок удару в ділянку голови, який завдав ОСОБА_7 , вона втратила свідомість.

Колегія суддів звертає увагу на те, що небезпечне для життя чи здоров`я насильство - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості.

Крім того, апеляційний суд визнав показання потерпілої, а також дані слідчого експерименту, проведеного за її участю, неналежними доказами через недотримання вимог КПК в частині визначення прокурора у кримінальному провадженні.

Щодо показань потерпілої слід зауважити на тому, що у взаємозв`язку статтей 23, 86 КПК показання є процесуальними джерелами доказів, які суд отримує усно і досліджує безпосередньо, а тому суд апеляційної інстанції, враховуючи його повноваження, не був позбавлений можливості самостійно дати оцінку показанням потерпілої.

Крім цього, суд апеляційної інстанції вказав на порушення, допущені у ході проведення впізнання за фотознімками і визнання предметів речовими доказами.

Згідно з матеріалами кримінального провадження, зокрема, протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками слідча дія була проведена за участю понятих і потерпілої (т. 1, а. п . 98 - 100).

Посилання захисника у запереченнях до касаційних скарг прокурора на те, що понятим не було роз`яснено їх права непереконливі, оскільки як убачається з протоколу, поняті його підписали на кожній сторінці, у тому числі й де міститься роз`яснення їх прав, а також в кінці без жодних зауважень та застережень.

Що стосується потерпілої, то зі змісту протоколу убачається, що у останньої було з`ясовано обставини, передбачені ст. 228 КПК, вона повідомила про можливість впізнання особи, яка вчинила проти неї неправомірні дії і вказала, за якими рисами може впізнати нападника.

Також суд не був позбавлений повноважень дослідити і питання розбіжності у серійному номері телевізора, вилученого в квартирі ОСОБА_7 .

Під час огляду речей, проведеного за участі потерпілої, вона вказала, що вилучений телевізор, належить їй. Враховуючи однакову марку, колір і зовнішні характеристики, розбіжності у серійному номері, який потерпіла могла і не знати, не є неспростовною підставою для визнання речових доказів недопустимими, а навпаки свідчить про те, що ці обставини мають бути об`єктивно з`ясованими, оскільки відносяться до фактичних.

Отже, апеляційний суд не навів обґрунтованих мотивів з яких визнав указані докази недопустимими.

У свою чергу суд у повній мірі не встановив належність або неналежність потерпілій сережок.

Згідно з довідкою, наданою ПТ «Ломбард «Кредит Юніон» ОСОБА_7 , наступного дня після події злочину, здав до ломбарду золоті сережки, які, на думку потерпілої, належать їй (т. 1, а. п. 115).

Заразом потерпіла зазначила, що сережки придбала давно і на підтвердження дала фотокартку де вона зображена в подібних сережках. Крім цього, наявність у потерпілої сережок підтверджує свідок ОСОБА_10 . Більше того під час допиту цього свідка ОСОБА_7 ставив питання про отримання сережок від ОСОБА_10 за передачу грошових коштів у сумі 6500 грн, тобто він оспорював спосіб заволодіння сережками, що також підлягало з`ясуванню і предметному дослідженню.

Відсутність експертизи визначення вартості не є безумовною підставою для закриття кримінального провадження, розпочатого за ч. 1 ст. 187 КК, оскільки по-перше цей склад злочину вважається закінченим з моменту здійснення нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я особи і не містить мінімальної суми збитку для цього кримінального правопорушення, як про це слушно зауважує прокурор; по-друге, визначення вартості викраденого майна може бути здійснено шляхом дослідження сукупності інших доказів, зокрема розмір матеріальних збитків, шкоди, заподіяних кримінальним правопорушенням, можливо достовірно встановити без спеціальних знань, а достатньо загальновідомих та загальнодоступних знань, проведення простих арифметичних розрахунків для оцінки даних, отриманих за допомогою інших, крім експертизи, джерел доказування.

З огляду на викладене ухвала апеляційного суду не відповідає положенням статей 370, 419 КПК і постановлена з істотним порушенням його вимог, яке призвело до передчасного висновку про неправильність застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, тому ухвала апеляційного суду підлягає скасуванню на підставі пунктів 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК із призначенням нового розгляду в суді апеляційної інстанції, а касаційні скарги прокурорів - частковому задоволенню.

Під час нового розгляду суду апеляційної інстанції необхідно врахувати зазначене в цій постанові, оцінити докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку і за наявності для цього підстав перевірити обставини кримінального провадження шляхом повторного дослідження доказів, після чого ухвалити законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Враховуючи підставу для скасування, колегія суддів не перевіряє інші доводи, зокрема ті, що стосуються допустимості та належності доказів, оскільки їм має бути надана відповідна правова оцінка під час нового апеляційного розгляду.

Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційні скарги прокурорів - задовольнити частково.

Ухвалу Київського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3