ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4060/22
провадження № 1-кп/753/624/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2024 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

У Дарницькому районному суді м. Києва на розгляді перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи клопотання тим, що ризики не змінилися та є триваючими, а саме: переховування від суду, оскільки ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, й вказані обставини можуть спонукати обвинувачену до втечі з метою уникнення покарання, адже ОСОБА_3 , отримуючи повістки про виклик до суду, довгий час в судові засідання не з`являлася та поважних причин своєї неявки не повідомила, в зв`язку з чим перебувала у розшуку.

Захисник, думку якого підтримала обвинувачена, заперечував щодо клопотання прокурора. Зазначив, що ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки, до затримання працювала у магазині, утримувала матір, має чоловіка, сина та онучку, а також постійне місце проживання. Крім того, прокурором не доведена наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Вислухавши клопотання учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про можливе вчинення обвинуваченою ОСОБА_3 інкримінованого злочину, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченої, міцність її соціальних зв`язків, репутацію, майновий стан, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Так, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавленням волі до дванадцяти років із конфіскацією майна.

Про наявність ризику переховуватись від суду, відповідно до п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить той факт, що ОСОБА_3 знає про тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання її винуватою у даному злочині, обізнана в мірі покарання та усвідомлює, що за даний злочин передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Непродовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання більш м`якого запобіжного заходу, непов`язаного із позбавленням волі може привести до того, що перебування на волі обвинувачена, яка, усвідомлюючи невідворотність, тяжкість та реальність покарання за вчинений злочин, надасть можливість уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики суду та використати ситуацію, яка склалась у країні, на власну користь, а саме те, що на даний час військова агресія російської федерації проти України суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях.

Крім того, прокурором доведено наявність ризику незаконного впливу на свідків, оскільки з огляду на встановлені на час розгляду клопотання обставини вчинення злочину, отримання показання свідків безпосередньо судом є суттєво важливим для кримінального провадження. Тому, ризик незаконного впливу на свідків має достатній ступінь ймовірності.

Існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується зокрема тим, що обвинувачена офіційно не працевлаштована, не має постійного джерела доходів, підозрюється у вчинені злочину з корисливих мотивів, раніше засуджена за злочини у сфері обігу наркотиків.

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369/86, 26 червня 1991 року).

При цьому суд враховує те, що відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Ураховуючи наявність у обвинуваченої ОСОБА_3 судимості за злочини у сфері обігу наркотичних засобів, а також те, що за вказані діяння законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, до останньої може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 кримінального правопорушення, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що обвинувачена може здійснити дії, що зазначені в п.п. 1, 3, 5 ч. 1 цієї статті, що є підставою для застосування до неї запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченою покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду й розуміння наслідків покарання може вплинути на зміну її процесуальної поведінки.

Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що обвинувачена може переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, й вказані обставини можуть спонукати обвинувачену до переховування від суду з метою уникнення покарання, офіційно не працевлаштована, не заміжня, а також те, що ОСОБА_3 була затримана в ході розшукових заходів.

Підстави, які б свідчили про неможливість утримання обвинуваченої в установах попереднього ув`язнення за станом здоров`я, відсутні.

Позиція обвинуваченої та її захисника щодо застосування до неї більш м`якого запобіжного заходу, жодним чином вказані висновки не спростовують.

З урахуванням викладеного, суд не вбачає підстав для скасування, зміни запобіжного заходу обвинуваченій на більш м`який та приходить до висновку про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої, оскільки прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, спробам переховуватися від суду, впливати на свідків та вчинити інші кримінальні правопорушення.

Відтак, суд вважає за доцільне клопотання прокурора задовольнити, а у задоволенні клопотання захинсика відмовити та продовжити обвинуваченій ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, у частині 5 ст.182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Аналізуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, що регулює застосування інституту застави, зокрема виключно повноваження суду у вирішенні цього питання при застосуванні даного запобіжного заходу як альтернативи триманню під вартою, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , його підвищену суспільну небезпеку, майновий стан обвинуваченої, тривалість розгляду даного кримінального провадження та наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про можливість зменшення раніше визначеного розміру застави, визначити обвинуваченій ОСОБА_3 заставу в розмірі вісімдесяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 гривеньз покладенням у разі внесення застави обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Саме такий розмір застави та зазначені вище обов`язки у разі її внесення, на думку суду, не є непомірним з урахуванням всіх обставин справи, захищеного законного інтересу, тяжкості злочину, що інкримінується ОСОБА_3 , і забезпечить стимулюючий ефект цього запобіжного заходу, належну процесуальну поведінку обвинуваченої та належний контроль з боку можливих заставодавців під умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання ОСОБА_3 покладених на неї обов`язків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 177-178, 181, 183, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 березня 2024 року включно.

У разі внесення застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214720 гривень, на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації в м. Києві та надання документа, що підтверджує сплату, ОСОБА_3 підлягає звільненню з-під варти, з роз`ясненням зобов`язання прибувати за кожною вимогою суду, а також з покладенням на неї наступних обов`язків строком на 2 місяці з моменту звільнення з під-варти: не відлучатися з постійного місця проживання без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на неї обов`язків застава буде звернута в дохід держави.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Київський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 діб до Київського апеляційного суду.

Суддя