Єдиний унікальний номер: 379/1196/23
Провадження № 1-кп/379/14/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 травня 2024 року м. Тараща

Таращанський районний суд Київської області колегією у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання: ОСОБА_4 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

також за участі потерпілих - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

відкрито провівши в залі суду в м. Тараща судове засідання по кримінальному провадженню № 0002633 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тараща Київської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, маючого на утриманні малолітніх дітей: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , маючого середню освіту, не адвоката, не депутата, раніше судимого:

17.03.2023 Таращанським районним судом Київської області за ч. 1 ст. 296 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України, суд,

ВСТАНОВИВ:

Таращанським районним судом Київської області проводиться судовий розглядкримінального провадження № 0002633 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 5, 7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 125, ч. 1 ст. 263 КК України.

Ухвалою суду від 21.03.2024 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою, дія якого закінчується 19 травня 2024 року.

Завершити розгляд кримінального провадження до вказаного строку не представляється можливим з поважних причин, оскільки у зв`язку із хворобою захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_15 , що підтверджено документально, призначене на 07.05.2024 судове засідання не відбулось. З цієї причини судом не було проведено судових дебатів та не надано обвинуваченому останнього слова відповідно до встановленого порядку. У зв`язку з цим виникла необхідність залучення захисника для проведення окремої процесуальної дії.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

07.05.2024 року прокурор ОСОБА_5 подав до суду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів, оскільки підстав для зміни чи скасування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 немає, так як наразі не відпали та продовжують існувати ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що були враховані судом при застосуванні до нього такого запобіжного заходу, а саме: переховуватись від суду, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі, та усвідомлення можливості засудження до тривалого терміну позбавлення волі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого до втечі; незаконно впливати на свідків та потерпілих, оскільки перебуваючи на волі, в тому числі проживаючи в одному селі зі свідками та потерпілими, яких він знає особисто та йому відомо місце проживання останніх, котрі вказують на причетність обвинуваченого ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, останній може незаконно впливати на них з метою реабілітації себе як злочинця, примушувати їх із застосуванням фізичної сили або погроз такого застосування викривлювати фактичні обставини справи щоб уникнути передбаченої законом відповідальності.

Обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий, зловживає алкогольними напоями, за місцем проживання характеризується негативно, здатний до агресивних проявів поведінки у стані алкогольного сп`яніння, не має постійного джерела доходу.

Вказана подія набула суспільного резонансу на території Таращанської ОТГ, так як вчинена колишнім військовослужбовцем, який має військовий досвід та навички поводження зі зброєю та вибуховими пристроями. Обвинувачений, достовірно знаючи радіус ураження гранати, не зважаючи на перебування багатьох осіб, в тому числі і власного малолітнього сина на подвір`ї будинку, привів у бойову готовність заздалегідь підготовану гранату, кинув її убік людей, чим спричинив смерть ОСОБА_16 . Окрім того, обвинувачений не зважав на загрозу життю власної малолітньої дитини, яка на той час перебувала поряд.

У даному випадку забезпечення безпеки потерпілих та свідків, унеможливлення на них незаконного впливу з боку обвинуваченого є основним завданням на даній стадії процесу.

Наведені вище обставини свідчать, що застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м`яких за тримання під вартою запобіжних заходів не зможе запобігти наведеним ризикам, не забезпечить у повній мірі його належної процесуальної поведінки.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та зазначив, що кваліфікація дій обвинуваченого за п. 5, 7 ч. 2 ст. 115 КК України є невірною, його дії мають бути кваліфіковані за ст. 119 КК України. Відсутні докази наявності ризику, що буде переховуватися від суду. Також обвинувачений не може впливати на потерпілих та свідків, оскільки вони вже допитані. Прохав застосувати більш м`який запобіжний захід цілодобовий домашній арешт.

Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підтримали клопотання прокурора і просили його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав позицію захисника.

При вирішенні клопотання суд виходить із наступного.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у Кодексі передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ст.ст.131, 176, 183 КПК України).

Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним з обмеженням конституційного права особи на свободу, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Метою застосування запобіжного заходу є запобігання спробам підозрюваного, обвинуваченого переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, переховувати або спотворювати будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжувати кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.

Суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе: наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч.1, 2 ст.194 КПК України).

Звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, слідчий, прокурор має викласти обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 3 ст. 199 КПК України).

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує та зазначає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі від 10 до 15 років або довічне позбавленням волі, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень в період іспитового строку, офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходів, неодноразово порушував громадський спокій, зловживає алкогольними напоями, в стані алкогольного сп`яніння веде себе неадекватно, авторитету серед знайомих та мешканців села не має. Суд приходить до висновку, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, впливати на потерпілих.

Так, у пункті 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Судом враховується відповідно до положень статті 178 КПК України тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, зокрема те, що він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, водночас, він ніде не працює, не навчається, раніше судимий, має негативну репутацію серед односельців, зловживає спиртними напоями.

Доводи сторони захисту не спростовують вищенаведеного.

Отже, ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли, а інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України, доказів, які б спростовували наявні ризики та вказані обставини, стороною захисту суду не надано.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику ЄСПЛ як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, судом також враховано положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику ЄСПЛ, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Продовження тримання особи під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року).

При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України та враховано судом при вирішенні даного клопотання.

З огляду на це, суд вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних із триманням під вартою, у тому числі домашній арешт, не зможуть запобігти існуючим ризикам - переховуватися від суду, впливати на потерпілих та забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а тому вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою на 60 днів.

Керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 199, 205, 331, 369, 372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на 60 днів, а саме до 07 липня 2024 року включно.

Копію ухвали негайно після її оголошення направити Державній установі «Київський слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому, захиснику.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя:ОСОБА_1

СуддяОСОБА_2

СуддяОСОБА_3