Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/971/24
Провадження № 1-кс/723/1637/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 березня 2024 року м. Сторожинець

Слідчий суддя Сторожинецького

районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сторожинець клопотання слідчого СВ ВП № 1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції Головного управляння Національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Костинці Сторожинецького району Чернівецької області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, неповнолітніх дітей чи інших осіб на утриманні не має, не працюючого, раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого, підозрюється в скоєнні злочинів, що передбачені ч.2 ст.342, ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 262 та ч.1 ст. 263 КК України

встановив:

Слідчий СВ ВП № 1 (м.Сторожинець) Чернівецького районного управління поліції Головного управляння Національної поліції в Чернівецькій області ОСОБА_6 , (в подальшому - слідчий), звернувся в суд з клопотанням, погодженим із прокурором Сторожинецького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 (в подальшому прокурор), про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , посилаючись на те, що в провадженні знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000139 від 13.03.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 262 та ч.1 ст. 263 КК України.

Зазначав, що підозрюваний ОСОБА_4 13 березня 2024 року біля 16 години 30 хв., рухаючись на вантажному автомобілі марки «Івеко 45 10» білого кольору з державними номерними знаками НОМЕР_1 разом із невстановленими досудовим розслідуванням особами, які перебували в кузові вказаного транспортного засобу, по вул. Центральній с. Ясени Чернівецького району Чернівецької області був зупинений поліцейськими офіцерами громади сектору взаємодії з громадами відділу превенції Чернівецького районного управління поліції ГУНП в Чернівецькій області капітаном поліції ОСОБА_7 та капітаном поліції ОСОБА_8 у зв`язку з порушенням правил дорожнього руху.

Після зупинки ОСОБА_4 та невстановлені досудовим розслідуванням особи, усвідомлюючи що перед ними знаходяться працівники поліції, які були одягнуті у форменний одяг Національної поліції України, в ході з`ясування обставин адміністративного правопорушення, вчиненого водієм транспортного засобу, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, вчинили активні дії спрямовані на опір працівникам правоохоронного органу, шляхом штовхання, шарпання за форменний одяг та нанесення ударів по різним частинам тіла поліцейських, вчинивши останнім опір та переслідуючи прямий умисел на вчинення насильства відносно поліцейських ОСОБА_8 та ОСОБА_7 умисно і цілеспрямовано нанесли ряд ударів кулаками рук, ногами та фрагментом металевої труби, по різним частинам тіла поліцейських, спричинивши їм тілесні ушкодження, а також одна із невстановлених осіб за попередньою змовою із ОСОБА_4 викрав у поліцейського ОСОБА_8 табельну вогнепальну зброю, пістолет «ПМ» серії НОМЕР_2 , в патроннику якого був один бойовий патрон 9х18 мм., а у руків`ї був магазин споряджений шістьма патронами 9х18 мм., передавши цей пістолів ОСОБА_4 і з викраденою вогнепальною зброєю втекли з місця події, зберігаючи вказаний пістолет при собі.

Ініціатор клопотання стверджує, що підставою для внесення клопотання є наявність в діях ОСОБА_4 ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 262 та ч.1 ст. 263 КК України. Прокурор вважає, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, два із яких класифікуються, як нетяжкі злочини, а інші два, як тяжкі злочини, про що зібрано достатньо доказів, він є особою пенсійного віку, ніде не працює, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, може незаконно впливати на свідка та осіб із якими вчинив кримінальні правопорушення та може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки раніше притягувався до кримінальної відповідальності двічі. Будь-які інші запобіжні заходи не зможуть запобігти наведеним ризикам, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання його під вартою.

В судовому засіданні, прокурор клопотання про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтримав, посилаючись на викладені в клопотанні обставини та ризики.

Підозрюваний ОСОБА_4 , в ході судового розгляду клопотання, заперечив свою винуватість в скоєнні опору поліцейським, зазначивши, що він був один, а особи яких він підвозив ще на початку конфлікту злізли з автомобіля та пішли собі геть. Він поліцейських не бив, а навпаки вони його били, а пістолет він забрав щоби поліцейські не наробили якоїсь біди. Просив застосувати до нього домашній арешт так, як він тримає господарство і має ферму та поля за якими потрібно доглядати, що він до цього робив самостійно, оскільки він проживає один.

Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 заперечував щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і просив застосувати цілодобовий домашній арешт, посилаючись при цьому на відсутність доказів обґрунтованості підозри та ризиків. Просив слідчого суддю звернути увагу по-перше на не підслідність цього провадження поліції, а підслідність ДБР та на те, що потерпілими є працівники поліції, які разом із слідчими підпорядковуються єдиному органу, тобто є заінтересованими особами і по-друге на те, що згідно підозри поліцейські ніби-то тричі зупиняли автомобіль під керуванням ОСОБА_4 і він тричі втікав від них, що і відображає необ`єктивність слідчих.

Просив врахувати, що у підозрюваного також є тілесні ушкодження і він проживає один, утримує велике господарство, а тому йому має бути обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, якими прокурор обґрунтовує свої доводи, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В ході розгляду клопотання встановлено, що 13 березня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000139 внесено запис про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 262 та ч.1 ст. 263 КК України .

14 березня 2024 року ОСОБА_4 , в присутності захисника було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених вказаними статтями КК України з приводу - опору працівникові правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків (ч.2 ст. 342); умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків (ч.2 ст. 345); - викрадення вогнепальної зброї вчинене за попередньою змовою групою осіб (ч.2 ст. 262) та носіння і зберігання вогнепальної зброї, без передбаченого законом дозволу (ч.1 ст. 263).

Із вказаного повідомлення про підозру, протоколу допиту потерпілого працівника поліції ОСОБА_8 , та протоколу допиту потерпілого працівника поліції ОСОБА_7 , які під час допиту підтвердили факт вчинення їм опору під час складання адміністративних матеріалів за порушення ОСОБА_4 Правил дорожнього руху, факт їх побиття ОСОБА_4 та ще трьома невідомими особами, та факт викрадення ОСОБА_4 табельної зброї, а також із протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , яка вказала на осіб, які їхали із ОСОБА_4 на автомобілі після розпиття ними алкогольних напоїв, підтверджено факт нанесення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень поліцейським, вчинення опору поліцейським, які виконували свої службові обов`язки, викрадення табельної зброї, та втечу ОСОБА_4 із невідомими особами з місця пригоди із викраденою зброєю.

Таким чином, виходячи із обставин встановлених у протоколах допиту потерпілих та свідка, слідчий суддя знаходить, що повідомлена підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочинів передбачених ч.2 ст.342, ч.2 ст. 345, ч.2 ст. 262 та ч.1 ст. 263 КК України, є обґрунтованою.

Продовжуючи вирішення питань зазначених в ст.194 КПК України, а саме щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор, слідчий суддя встановив, що в розглядуваному клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також безпосередньо в судовому засіданні прокурор зазначив про наявність трьох, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України ризиків, а саме те, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування, може незаконно впливати на свідка, невстановлених осіб співучасників злочину і може вчинити нові кримінальні правопорушення вказаної категорії.

Вивчивши всі ризики на які посилається прокурор, слідчий суддя знаходить їх актуальними і підтвердженими, оскільки ОСОБА_4 перебуваючи на волі матиме змогу переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду так як подібні дії він вже вчинив покинувши місце вчинення кримінальних правопорушень вчинення опору працівникам поліції, побиття працівників поліції та викрадення табельної службової зброї у працівника поліції і тільки завдячуючи наполегливості працівників поліції, які переслідували осіб які вчинили вказані дії та попереджували ОСОБА_4 про необхідність повернення зброї, вона була повернута.

Бажання уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, а також не встановлення органом досудового розслідування невідомих осіб, які спільно із ОСОБА_4 вчиняли опір та інші протизаконні дії по відношенню до працівників поліції, беззаперечно призводять до можливості впливу ОСОБА_4 на свідка, яка дала частково викривальні показання щодо цих невстановлених осіб та щодо поведінки ОСОБА_4 і цих осіб після вчинення злочинів, а також незаконного впливу на невстановлених осіб співучасників вчинених злочинів, свідчить про наявність ризику щодо можливості незаконного впливу на свідка та на співцчасників.

Підтвердженим є також і ризик щодо можливості вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, і хоча судимості ОСОБА_4 погашені, однак вчинення ним кількох кримінальних правопорушень, характеризує підозрюваного, як особу яка досить легко вчиняє злочини і проступки, а тому беззаперечно може вчинити злочин чи проступок знову.

При цьому слідчий суддя не погоджується із зазначеною в клопотанні та в суді обставиною щодо можливістю вчинення ОСОБА_4 злочинів «вказаної категорії», оскільки така можливість пов`язується із можливістю вчинення будь-якого злочину чи проступку, а не обов`язково щодо вчинення опору працівнику поліції, його побиттю чи викраденню зброї.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 чи іншого, більш м`якого, запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Крім цього слідчий суддя враховує також і вимоги п.п.3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, де в рішеннях цього органу у справах Летельє проти Франції, Томазі проти Франції, Мансур проти Туреччини Мамедова проти Росії, зазначено, що ймовірність переховування особи не може оцінюватися лише на основі покарання, що загрожує даній особі, при цьому слід враховувати й інші релевантні обставини, які ж або можуть підтвердити ймовірність втечі або ж зробити її незначною.

Тобто, ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику.

При цьому у рішенні Страсбурзького суду по справі В. проти Швейцарії стверджено, вже зазначену обставину та вказано, що при цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з іншими державами та його міжнародні контакти, наявність паспортів, наявність сім`ї, товаришів та ін.

Виходячи з цього слідчий суддя вважає, що всі підтверджені в суді ризики, окрім можливої міри покарання за кожен із злочинів, доводиться також і такими релевантними обставинами, як суспільна репутація підозрюваного, який проживає один, хоча і одружений та має дорослих дітей. Характеризується посередньо по місцю проживання, має товаришів, які здатні покинути його і сховатися від правоохоронних органів. Зважаючи на встановлену слідчим суддею обгрунтованість підозри, підозрюваний здатний до неправдивості та перекручування фактів, а також здатен до такої зухвалості, як побиття правоохоронця, що взагалі неможливо в правовій, демократичній державі, та здатний до безпідставного заволодіння табельною зброєю поліцейського, а також безпідставного, нахабного оббріхування цього поліцейського, щодо причин викрадення зброї.

Таким чином в суді доведено існування трьох ризиків передбачених в ст.177 КПК України. Виходячи з цього слідчий суддя вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання підозрюваного під вартою, буде недостатнім для запобігання вказаному ризику.

Слідчий суддя вважає, що прокурор довів наявність всіх обставин передбачених пунктами 1, 2 та 3 ч.1 ст.194 КПК України, що свідчить про обґрунтованість клопотання. Існування всіх вказаних обставин в сукупності, виключають застосування до підозрюваного ОСОБА_4 інших більш м`яких запобіжних заходів, а тому слідчий суддя дійшов висновку про необхідність застосування до ОСОБА_4 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому доводи підозрюваного та його захисника щодо застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, у вигляді цілодобового домашнього арешту, не спростовують висновків слідчого судді, оскільки слідчим суддею враховується також і тяжкість злочинів у яких обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 та недоцільність застосування цілодобового домашнього арешту так як при такому запобіжному заході підозрюваний не буде мати можливість виходити із свого будинку, а відсутність осіб які би проживали з ним призведе до порушень прав підозрюваного на харчування, лікування і на життя.

Аналізуючи доводи захисника щодо не підслідності провадження слідчим Національної поліції, на які просив звернути увагу захисник, слідчий суддя не бере їх до уваги оскільки вказане не відноситься до повноважень слідчого судді.

Крім цього захисник просив врахувати, що у підозрюваного також є тілесні ушкодження, однак жодних доказів їх наявності суду не надано ні прокурором ні стороною захисту.

При цьому слідчий суддя відмічає, що свійські тварини за якими здійснює догляд підозрюваний і які можуть, внаслідок обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, постраждати, до кримінального правопорушення не мають ніякого відношення, а тому їх наявність не враховується слідчим суддею, але враховується наявність у підозрюваного дружини та сина, які і зможуть здійснювати зазначений догляд.

Зважаючи на норми зазначені в ч.3 та ч.4 ст.183 КПК України, суд не визначає розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, оскільки розглядуване клопотання стосується злочину, який спричинив нанесення шкоди здоров`ю людини, яка сама, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні, згідно ст.3 Конституції України, найвищою соціальною цінністю.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 197, 206, 395, 492 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор», строком 60 (шістдесят) днів.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто з 19 години, 22 хвилин 13 березня 2024 року.

Строк дії ухвали - до 19 години 22 хвилин 12 травня 2024 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя Іван ЯКІВЧИК