№ 336/3503/24
н/п 1-кс/336/459/2024
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ відділу поліції №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області старший лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт майна, подане в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000571 від 11.04.2024за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що у провадженні слідчого відділення відділу поліції №3 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000571 від 11.04.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , будучи раніше судимим за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не погашена у встановлений законом порядку, на шлях виправлення і перевиховання не став та скоїв аналогічний злочин за наступних обставин:

Так, 11.04.2024, приблизно о 13 годині 54 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля магазину «Bulochka», який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з метою власного збагачення, із корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, діючи умисно, повторно, в умовах воєнного стану, відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, продовженого Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, розуміючи, що його злочинні дії носять відкритий характер, за допомогою ривку вирвав з правої руки ОСОБА_5 грошові кошти на суму 200 гривень та, утримуючи із собою викрадене майно, намагався покинути місце скоєння злочину, але одразу був затриманий потерпілою ОСОБА_5 , не отримавши реальної можливості розпорядитися викраденим майном. Таким чином, ОСОБА_4 вчинив усі дії, які вважав за необхідне, для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі.

Таким чином, своїми умисними діями, котрі виразились у скоєнні замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , вчинив кримінальне правопорушення (злочин) передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України.

11.04.2024 у період часу з 14:40 год. по 15:00 год. було проведено огляд місця події ділянки місцевості за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено 200 гривень з маркуванням ЗГ1240429.

Слідчий подав до суду заяву про розгляд клопотання без участі, клопотання підтримує та просить задовольнити.

Власник майна потерпіла ОСОБА_5 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Дослідивши клопотання, матеріали, якими слідчий обґрунтовує його доводи, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Статтею 131 КПК України визначено, що заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, в тому числі, є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

За положеннями частини 3 зазначеної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (тобто з метою збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частина 1 ст. 98 КПК України визначає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що речі, на які просить накласти арешт слідчий відповідають критерію речового доказу у кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 186 КК України, а тому з метою збереження речових доказів на вказане майно слід накласти арешт.

При цьому слідчий суддя бере до уваги і співрозмірність зазначеного заходу забезпечення завданням кримінального провадження.

Відтак, слідчий суддя, враховуючи можливість використання майна як доказу в даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання - задовольнити .

Накласти на арешт на майно, яке було вилучено під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , 11.04.2024 у період часу з 14:40 год. по 15:00 год., а саме:

- 200 гривень з маркуванням ЗГ1240429.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1