ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 333/795/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/548/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 2 ст. 185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченої - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 на вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Сергіївка Красноармійського району Донецької області, українка, громадянка України, має середню спеціальну освіту, не працює, вдова, неповнолітніх дітей на утриманні не має, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судима:

1) 4 жовтня 2019 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 850 гривень;

2) 3 червня 2020 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, штраф у розмірі 850 гривень виконувати самостійно;

3) 3 червня 2021 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік;

4) 30 січня 2023 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі,

визнана винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та їй призначено покарання у виді 2 років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного за цим вироком більш суворим покаранням, призначеним вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2023 року, призначено остаточне покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід по кримінальному провадженню не обирався.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного початку відбуття покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 січня 2023 року.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні 4 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

28.12.2021, приблизно о 14 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за її діями ніхто не спостерігає та її дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні торгівельного центру «Епіцентр», який розташований за адресою: вул. Оріхівське шосе, 27, м. Запоріжжя, викрала з торгового стелажу пляшку віскі «Джентльмен Джек», об`ємом 0,7 л, вартістю 815 гривень 83 копійки, без урахування ПДВ, що належить ТОВ «Епіцентр К».

Після чого, ОСОБА_8 разом з викраденим майном зникла з місця скоєння злочину, тим самим розпорядилась ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями ТОВ «Епіцентр К» майнову шкоду на зазначену суму.

Крім того, 31.12.2021, приблизно о 13 годині 15 хвилин, ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за її діями ніхто не спостерігає та її дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні торгівельного центру Епіцентр», який розташований за адресою: вул. Оріхівське шосе, 27, м. Запоріжжя , викрала з торгових стелажів майно, що належить ТОВ «Епіцентр К», а саме:

- пляшку джину «Бомбей Сапфір 47%», вартістю 794 гривні 00 копійок, без урахування ПДВ;

- залізну банку лососевої ікри «Спецпосол», вагою 120 г, вартістю 224 гривні 65 копійок, без урахування ПДВ, а всього майна на загальну суму 1018 гривень 65 копійок, без урахування ПДВ.

Після чого, ОСОБА_8 разом з викраденим майном зникла з місця скоєння злочину, тим самим розпорядилась ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями ТОВ «Епіцентр К» майнову шкоду на зазначену суму.

Крім того, 07.01.2022, приблизно о 13 годині 10 хвилин, ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та її дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні торгівельного центру «Епіцентр», який розташований за адресою: вул. Оріхівське шосе, 27, м. Запоріжжя, викрала з торгових стелажів майно, що належить ТОВ «Епіцентр К», а саме:

- залізну банку лососевої ікри «Спецпосол», у кількості 3 одиниць, вагою 120 г кожна, вартістю 224 гривні 65 копійок, без урахування ПДВ за 1 одиницю, загальною вартістю 673 гривні 95 копійок, без урахування ПДВ;

- залізну банку лососевої зернистої ікри ТМ «Флагман», у кількості 6 одиниць, вагою 130 г кожна, вартістю 350 гривень 00 копійок, без урахування ПДВ за 1 одиницю, загальною вартістю 2 100 гривень 00 копійок, без урахування ПДВ, а всього майна на загальну суму 2 773 гривні 95 копійок, без урахування ПДВ.

Після чого, ОСОБА_8 разом з викраденим майном зникла з місця скоєння злочину, тим самим розпорядилась ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями ТОВ «Епіцентр К» майнову шкоду на зазначену суму.

Крім того, 11.01.2022, приблизно о 14 годині 45 хвилин, ОСОБА_8 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись що за її діями ніхто не спостерігає та її дії залишаються ніким непоміченими, з метою особистого збагачення, знаходячись у приміщенні торгівельного центру Епіцентр», який розташований за адресою: вул. Оріхівське шосе, 27, м. Запоріжжя , викрала з торгових стелажів майно, що належить ТОВ «Епіцентр К», а саме:

- залізну банку лососевої ікри «Спецпосол», у кількості 6 одиниць, загою 80 г кожна, вартістю 139 гривень 50 копійок, без урахування ПДВ, загальною вартістю 837 гривень 00 копійок, без урахування ПДВ.

- упаковку цукерок «Ферреро Престиж Т21х4», вартістю 289 гривень 85 копійок, без урахування ПДВ;

- натуральне філе лосося ТМ «KAIJA», у кількості 2 одиниць, вагою 170 г кожне, вартістю 77 гривень 05 копійок, без урахування ПДВ, загальною вартістю 154 гривні 10 копійок, без урахування ПДВ, а всього майна на загальну суму 1818 гривень 45 копійок, без урахування ПДВ.

Після чого, ОСОБА_8 разом з викраденим майном зникла з місця скоєння злочину, тим самим розпорядилась ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями ТОВ «Епіцентр К» майнову шкоду на зазначену суму.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої - адвокат ОСОБА_7 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом дій ОСОБА_8 , вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченої, внаслідок своєї суворості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що обвинувачена визнала свою провину у повному обсязі, розповіла про обставини скоєних нею злочинів, активно сприяла розкриттю кримінальних правопорушень.

Просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити та призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Обвинувачена ОСОБА_8 на цей час перебуває під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», вона була належним чином повідомленою про час та місце розгляду апеляційної скарги її захисника, із заявою про забезпечення її участі у судовому розгляді до суду не звернулась. У зв`язку із чим, враховуючи приписи ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія судова вважає можливим розглянути провадження за відсутністю обвинуваченої та за участю її захисника.

Заслухавши доповідь судді по справі, захисника обвинуваченої, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, який рішення суду першої інстанції вважав законним, обґрунтованим, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченої за ч. 2 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, які досліджувались за згодою усіх учасників провадження, у тому числі обвинуваченої ОСОБА_8 у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що захисник обвинуваченої фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями), зміст та суть яких викладено в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 51-1985км18 (єдиний унікальний номер 207/5011/14-к) та постанові Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 51-329км18 (єдиний унікальний номер 297/562/17), які враховуються колегією суддів під час перегляду вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_8 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів; визнав щире каяття та повне визнання вини за обставини, що пом`якшують покарання; визнав рецидив кримінальних правопорушень за обставину, що обтяжує покарання; дав належну оцінку даним про особу обвинуваченої, яка раніше неодноразово судима, не працює, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, проте 27 травня 2022 року була оглянута лікарем-наркологом, який встановив їй діагноз «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності».

Колегія суддів також враховує те, що обвинувачена вчинила 4 епізоди крадіжки протягом менш ніж одного місяця, раніше 4 рази притягалась до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, у тому числі, умисних корисливих тяжких злочинів, має не зняті та не погашені в установленому законом порядку судимості, раніше двічі звільнялась від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком, однак це не призвело до позитивних змін в її особистості й не створило у неї готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків вона для себе не зробила та на шлях виправлення ставати не бажає, що у сукупності свідчить про її підвищену суспільну небезпеку.

Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачена не працює, суспільно-корисною працею не займається, стабільного джерела доходу не має, а попередній кримінальний досвід свідчить про те, що вона заробляє на життя шляхом вчинення кримінальних правопорушень.

До того ж, вона не має стійких соціальних зв`язків, не заміжня, неповнолітніх чи малолітніх дітей на утриманні не має.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень обвинуваченим можливо лише з призначенням ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, і підстави для пом`якшення їй розміру призначеного покарання, відсутні.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_8 покарання відповідає тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення та даним про її особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_8 було призначене покарання не в максимальних межах санкції статті, а призначаючи остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, суд застосував принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим, що також не свідчить про несправедливість призначеного остаточного покарання через його суворість.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 1 листопада 2018 року у справі № 51-2776км18 (єдиний унікальний номер 524/5999/17), термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням і тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

З огляду на наявність обставини, що обтяжує покарання, попередній кримінальний досвід обвинуваченої, наявність у неї не знятих та не погашених судимостей, факт неодноразових звільнень від відбування покарання з випробуванням у минулому, а також дані про особу обвинуваченої, у суду першої інстанції не було правових підстав для призначення ОСОБА_8 більш м`якого остаточного покарання, ніж у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі, яке, на переконання колегії суддів, не є явно несправедливим через суворість.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченої з приводу неналежного врахування судом першої інстанції повного визнання вини, щирого каяття та активного сприяння у встановленні всіх обставин справи, оскільки як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд врахував вказані обставини при призначенні обвинуваченій покарання та прийшов до висновку про можливість призначення їй за ч. 2 ст. 185 КК України покарання не в максимальних межах санкції.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 грудня 2023 року відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду, а засудженою, яка утримується під вартою - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 333/795/23