Справа № 694/1478/23 Провадження №1-в/694/36/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

23.05.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Звенигородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_3 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого завідувачем кладовища КП «Добробут» Звенигородської міської ради, за даною справою засуджений 21.06.2023 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України, до 2 років обмеження волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування призначеного покарання і випробуванням з іспитовим строком на 1 рік, -

в с т а н о в и в:

До суду 24.04.2024 року надійшли матеріали подання Звенигородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відносно громадянина ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовано тим, що 07.08.2023 року при постановці на облік в Звенигородському органі пробації ОСОБА_4 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, його права та покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. За результатами проведеної бесіди засуджений дав підписку про ознайомлення. Також був попереджений про відповідальність осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 166 КВК України, що являється поважними причинами неявки засудженого на реєстрацію. Також цим же числом засуджений був ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, а саме: II, III, IV четвер кожного місяця та проведено бесіду про наслідки, які настають в разі ухилення від відбування покарання, систематичного вчинення адміністративних правопорушень та вчинення нового кримінального правопорушення. Дані документи приєднано до матеріалів особової справи засудженого. Але не зважаючи на це, засуджений ОСОБА_4 систематично вчиняв адміністративні правопорушення, а саме: 5 (п`ять) разів притягувався до адміністративної відповідальності, чим порушив вимоги ст. 166 КВК України, а саме: 13.09.2023 року постановою Звенигородського районного суду Черкаської області за ст. 126 ч. 5 КУпАП до штрафу в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 40800 рок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу; 21.09.2023 року постановою Звенигородського районного суду Черкаської області за ст. 44 ч. 1 КУпАП до штрафу на користь держави в сумі 425 грн. 00 коп.; 10.07.2023 року був притягнутий Звенигородським РВП ГУНП в Черкаській області до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 5 КУпАП та ст. 121 ч. 6 КУпАП, постанова серії ВАД б 346126. 19.10.2023 року гр. ОСОБА_4 надав письмове пояснення стосовно винесених йому постанов про адміністративні правопорушення. Цього ж дня з засудженим ОСОБА_4 було проведено індивідуально-профілактичну бесіду відносно вчинення ним адміністративних правопорушень. Проте, засуджений ОСОБА_4 відповідних висновків не зробив, а продовжив порушувати порядок відбування призначеного йому судом покарання, та скоювати адміністративні правопорушення а саме: 06.11.2023 року був притягнутий Звенигородським РВП ГУНП в Черкаській області до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 6 КУпАП, ст. 122 ч. 2 КУпАП та ст. 126 ч. 4 КУпАП. За вищезазначені порушення 18.01.2024 року працівником уповноваженого органу з питань пробації з засудженим ОСОБА_4 було проведено індивідуально профілактичну бесіду відносно вчинення ним адміністративних правопорушень та застосовано застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення і від відбування покарання та направлення для відбування призначеного покарання. Не зважаючи на проведену індивідуально-профілактичну роботу працівниками органу пробації ОСОБА_4 продовжив порушувати порядок відбування призначеного йому судом покарання, та скоювати адміністративні правопорушення а саме: 05.03.2024 року постановою Звенигородського районного суду Черкаської області ч. 1 ст. 173-2 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн. За вищезазначене порушення 18.04.2024 року працівником уповноваженого органу з питань пробації з засудженим ОСОБА_4 було проведено індивідуально профілактичну бесіду відносно вчинення ним адміністративних правопорушень та застосовано застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання та направлення для відбування призначеного покарання. За час перебування на обліку засуджений ОСОБА_4 зарекомендував себе негативно, адже неодноразово, систематично, а саме 5 (п`ять) разів притягувався до адміністративної відповідальності, що згідно ст. 166 КВК України свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Представник Звенигородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області в судове засідання не з`явився. Начальник Звенигородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_5 подав лопотання про розгляд подання без його участі. Подання підтримав.

ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання в якому просить відмовити в задоволенні подання так, як він дійсно бажає стати на шлях виправлення, правопорушення вчинені ним в більшості стосуються порушень ПДР, щодо порушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУПАП вказав, що з дружиною були непорозуміння, однак на даний час вони примирилися, щиро розкаюється у вчиненні правопорушень, також просить розгляд подання провести без його участі.

Прокурор просив відмовити в задоволенні подання так, як вважає, що ОСОБА_4 може стати на шлях виправлення, правопорушення вчинені ним в більшості стосуються порушень ПДР, до кримінальної відповідальності останній не притягувався.

До суду також надійшло клопотання ОСОБА_6 , яка просила відмовити в задоволенні подання вказавши, що вона являється його дружиною, наразі подружжя примирилося, ОСОБА_4 не вчиняє щодо неї жодних протиправних дій, останній дійсно став на шлях виправлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений 21.06.2023 року Звенигородським районним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України, до 2 років обмеження волі, та на підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. На підставі ч. 1 ст.76 КК України зобов`язано ОСОБА_4 : 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

07.08.2023 року при постановці на облік в Звенигородському органі пробації ОСОБА_4 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання з випробуванням, його права та покладені на нього судом обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. За результатами проведеної бесіди засуджений дав підписку про ознайомлення. Також був попереджений про відповідальність осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням у відповідності до ст. 166 КВК України, що являється поважними причинами неявки засудженого на реєстрацію. Також цим же числом засуджений був ознайомлений з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, а саме: II, III, IV четвер кожного місяця та проведено бесіду про наслідки, які настають в разі ухилення від відбування покарання, систематичного вчинення адміністративних правопорушень та вчинення нового кримінального правопорушення. Дані документи приєднано до матеріалів особової справи засудженого.

Під час перебування на обліку під час кожної реєстрації, з засудженим проводилась індивідуально - профілактична бесіда, під час якої йому додатково роз`яснювались порядок та умови відбування покарання та наслідки, які наступають у разі їх невиконання згідно вимог ст. 166 КВК України.

ОСОБА_4 вчинив адміністративні правопорушення, а саме: 5 (п`ять) разів притягувався до адміністративної відповідальності:

-13.09.2023 року постановою Звенигородського районного суду Черкаської області за ст. 126 ч. 5 КУпАП до штрафу в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що на даний час становить 40800 сорок тисяч вісімсот) грн. з позбавленням його права керування транспортними засобами строком на 5 (п`ять) років та без оплатного вилучення транспортного засобу;

-21.09.2023 року постановою Звенигородського районного суду Черкаської області за ст. 44 ч. 1 КУпАП до штрафу на користь держави в сумі 425 грн. 00 коп.;

-10.07.2023 року був притягнутий Звенигородським РВП ГУНП в Черкаській області до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 5 КУпАП та ст. 121 ч. 6 КУпАП, постанова серії ВАД б 346126. 19.10.2023 року гр. ОСОБА_4 надав письмове пояснення стосовно винесених йому постанов про адміністративні правопорушення.

Цього ж дня з засудженим ОСОБА_4 було проведено індивідуально-профілактичну бесіду відносно вчинення ним адміністративних правопорушень. Проте, засуджений ОСОБА_4 відповідних висновків не зробив, а продовжив порушувати порядок відбування призначеного йому судом покарання, та скоювати адміністративні правопорушення а саме:

-06.11.2023 року був притягнутий Звенигородським РВП ГУНП в Черкаській області до адміністративної відповідальності за ст. 121 ч. 6 КУпАП, ст. 122 ч. 2 КУпАП та ст. 126 ч. 4 КУпАП.

За вищезазначені порушення 18.01.2024 року працівником уповноваженого органу з питань пробації з засудженим ОСОБА_4 було проведено індивідуально профілактичну бесіду відносно вчинення ним адміністративних правопорушень та застосовано застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення і від відбування покарання та направлення для відбування призначеного покарання. Не зважаючи на проведену індивідуально-профілактичну роботу працівниками органу пробації ОСОБА_4 продовжив порушувати порядок відбування призначеного йому судом покарання, та скоювати адміністративні правопорушення а саме:

-05.03.2024 року постановою Звенигородського районного суду Черкаської області ч. 1 ст. 173-2 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у виді десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 (сто сімдесят) грн.

За вищезазначене порушення 18.04.2024 року працівником уповноваженого органу з питань пробації з засудженим ОСОБА_4 було проведено індивідуально профілактичну бесіду відносно вчинення ним адміністративних правопорушень та застосовано застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання та направлення для відбування призначеного покарання.

Частиною 2 ст. 78 КК України передбачено підстави для направлення засудженого для відбування призначеного вироком покарання за невиконання покладених на нього процесуальних обов`язків та систематичне вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення. Встановлення наведених підстав повинно засвідчувати той факт, що засуджений не бажає стати на шлях виправлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 №7, ст. 166 КВК України згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування зазначеного покарання, зокрема коли засуджений не виконує обов`язки, встановлені КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладені на засудженого судом.

Відповідно до ч.2 ст. 166 КВК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Суд зазначає, що підстави звільнення особи від відбування покарання з випробуванням визначив також Верховний Суд в постанові від 19.07.2018 (справа №755/6254/17), де зазначив, що згідно з законом ст.75 КК України може бути застосована в тому разі, коли при призначенні покарання, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, оскільки звільнення з випробуванням має на меті настання позитивних змін в особистості засудженого та створення в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві. Іншими словами, умовою звільнення від відбування покарання з випробуванням є наявність таких соціальних чинників, які б давали суду підставу дійти висновку про виправлення і перевиховання без відбування покарання.

Саме з огляду на це судом надається оцінка поведінці засудженого при розгляді даного подання та співвіднесення її з вчиненими правопорушеннями останнім.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях притримується позиції того, що суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), п. 161, Series A заява № 25).

Розглядаючи подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Судом встановлено, що Звенигородський районний відділ філії Державної установи «Центр пробації» у своєму клопотанні фактично посилається на одну малозначну обставину, яка на думку суду не може бути підставою для скасування звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , а саме на застосування адміністративних стягнень за вчинення правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Щодо твердження органу пробації про те, що «не зробивши належних висновків, засуджений ОСОБА_4 вчинив ряд правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення, суд зазначає, що більша частина вищевказаних постанов стосуються суто правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, та вони жодним чином не характеризують ОСОБА_4 з точки зору його виправлення саме у контексті засудження його за вчинення проступку, а саме незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту. Вказані правопорушення, хоча і мали місце, однак за їх вчинення ОСОБА_4 поніс адміністративні стягнення у вигляді застосування штрафу, яких достатньо для його виправлення, як учасника дорожнього руху.

На думку суду хоча ОСОБА_4 і притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, проте суспільна небезпечність даних адміністративних правопорушень не є високою та не призвела до настання шкідливих наслідків. Факт притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за вказані правопорушення не свідчить про те, що він обов`язково має бути ізольований від суспільства, як вважає представник органу пробації.

На даний час відсутні об`єктивні дані стверджувати про те, що ОСОБА_4 допускає злісні порушення умов та порядку відбування покарання з випробуванням, не стає на шлях виправлення, веде асоціальний спосіб життя.

Засуджений намагається виправитися, будь-які негативні характеристики відносно нього відсутні, він працює, має дружину та дитину.

Що стосується вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП суд зазначає, що вказане правопорушення вчинено ОСОБА_4 один раз, він щиро розкаявся у вчиненому, що підтверджується відсутністю в подальшому постанов про притягнення його до відповідальності за аналогічні правопорушення, з дружиною примирився, що підтверджується клопотанням поданим ОСОБА_7 до суду.

Разом з тим, суд бере до уваги, що правопорушення вчинені ОСОБА_4 в більшості у 2023 році, що свідчить про те, що наразі останній не вчиняє правопорушень та бажає стати на шлях виправлення.

Також, ОСОБА_4 не допускав неявок на реєстрацію до органу пробації

На думку суду, скасування звільнення від відбування покарання у зв`язку з вчиненням систематичних адміністративних правопорушень можливо лише в тому випадку, якщо такі правопорушення свідчать про небажання особи ставати на шлях виправлення. В даному ж випадку, допущення ОСОБА_4 вказаних правопорушень про таке небажання не свідчить, оскільки такі порушення не мають відношення до діяння, за яке його було засуджено.

Тобто, скасування випробування для ОСОБА_4 лише на підставі того, що він допустив адміністративні правопорушення в більшості у сфері безпеки дорожнього руху буде неспівмірно жорстким, та не принесе позитивного результату для його виправлення.

Крім цього, суд вважає, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку представником органом пробації не доведено.

Аналізуючи суть та причини невиконання обов`язків, покладених на засудженого вироком суду та вивчивши дані про його особу, суд, з урахуванням встановлених при розгляді подання обставин, зважаючи, що за час перебування на обліку в органах пробації ОСОБА_4 кримінальних правопорушень не вчиняв, керуючись засадами справедливості, що поряд з правами та свободами людини визнаються найвищими цінностями й визначають зміст і спрямованість діяльності держави, приходить до висновку про відсутність підстав для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо нього.

Сукупність встановлених судом обставин дає підстави вважати, що сам факт невиконання обов`язків, покладених на ОСОБА_4 вироком суду, не може бути безумовним свідченням його небажання стати на шлях виправлення, а отже і вагомою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного судом покарання є передчасним.

Враховуючи вищезазначене та те, що уповноваженим органом з питань пробації не було надано достатніх доказів для того, щоб скасувати звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання та з урахуванням того, що засуджений може стати на шлях виправлення, а тому суд вважає, що клопотання про скасування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання задоволенню не підлягає.

Керуючись ч. 2 ст. 78 КК України, ст. 166 ч.2 КВК України, ст. 537, п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання начальника Звенигородського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області ОСОБА_8 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання відносно громадянина ОСОБА_4 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом 7 днів з дня її оголошення до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд.

Суддя ОСОБА_1