Справа № 201/2460/24
Провадження № 1-кс/201/838/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1

з секретарем ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сурсько-Клевцеве Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого відповідно до ст. 89 КК України, непрацюючого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000647 від 05.10.2023,

ВСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 подано до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування. В обґрунтуванні скерованого клопотання зазначено, що в рамках кримінального провадження № 0000647 від 05.10.2023 ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України за наступних обставин, зокрема останній реалізовуючи свій злочинний умисел та залучивши до спільної злочинної діяльності раніше знайомого ОСОБА_6 , керуючись спільним злочинним умислом на зберігання та збут бойових припасів без передбаченого законом дозволу, останні розподілили між собою ролі, відповідно до яких ОСОБА_4 підшукував бойові припаси, знаходив покупця, організовував зустріч та обговорював вартість бойових припасів, а ОСОБА_6 був безпосереднім виконавцем збуту та мав передати покупцю бойові припаси, отримавши за них оговорену заздалегідь суму грошових коштів. Так, ОСОБА_4 у невстановлений в ході досудового розслідування спосіб, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, придбав одну тисячу дев`ятсот шість проміжних патронів калібру 5,45 мм, зразка 1974 року, що придатні для стрільби та два патрони калібру 5,45 мм «NATO», що придатні для стрільби з метою їх подальшого збуту на території Дніпропетровської області. Після чого ОСОБА_6 , в порушення вимог Положення про дозвільну систему, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, у невстановлені досудовим розслідуванням дату, час та місці та у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб отримав від ОСОБА_4 вищевказані патрони з метою їх подальшого збуту на території Дніпропетровської області. Виконуючи свою роль у збуті бойових припасів наприкінці 2023 року, точну дату та час в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_4 почав розповсюджувати в колі своїх знайомих інформацію стосовно продажу бойових припасів. Після чого, 26.12.2023, дізнавшись про факт збуту бойових припасів без передбаченого законом дозволу, особа під вигаданим прізвищем ОСОБА_7 зателефонував на актуальний номер телефону ОСОБА_4 , а саме НОМЕР_1 та запитав про можливість придбання бойових припасів за грошову винагороду, на що ОСОБА_4 дав згоду. В подальшому 08.01.2024, в ході телефонної розмови ОСОБА_4 повідомив, що має в наявності 1500 патронів калібру 5,45 мм та готовий здійснити збут бойових припасів за грошову винагороду. Так, 09.01.2024 у період часу з 14:10 по 14:30 годин співробітники УСБУ в Дніпропетровській області для документування та доказування злочинної діяльності ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 271 КПК України, для проведення оперативної закупки передали для придбання у ОСОБА_4 бойових припасів, громадянину, під вигаданим прізвищем ОСОБА_7 , грошові кошти в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень. В подальшому 09.01.2024 в період з 15:03 до 15:07 між ОСОБА_7 та ОСОБА_4 відбулася телефонна розмова в ході якої, ОСОБА_4 зазначив, що він готовий продати патрони калібру 5,45 мм за 6 000 грн та призначив місце зустрічі на території Дніпровського інноваційного терміналу «Нової Пошти» ДАО (Дніпро. Автоматизація. Оперативність) (смт. Слобожанське Дніпропетровської області) та уточнив час зустрічі, о 15:00 годині. Після чого ОСОБА_4 зазначив, що він зберігає патрони у вантажівці, що стоїть на вищевказаному терміналі «Нової Пошти», а передачу вказаних бойових припасів здійснить його товариш, який також забере грошову винагороду за бойові припаси для подальшого розподілу їх між ним і ОСОБА_4 . Після цього, 09.01.2024 в період з 17:22 до 17:25, на території вищевказаного терміналу «Нової Пошти» відбулась зустріч між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , який за вказівкою ОСОБА_4 передав ОСОБА_7 одну тисячу дев`ятсот шість проміжних патронів калібру 5,45 мм, зразка 1974 року, які придатні для стрільби та два патрони калібру 5,45 мм «NATO», які придатні для стрільби, що були упаковані у змотані штани, отримавши обумовлену оплату від ОСОБА_7 в розмірі 6 000 грн.

Таким чином слідчий за погодженням з прокурором, посилаючись на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого злочину, а також у зв`язку з наявністю ризиків, які дають достатні підстави вважати, що останній може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, просили застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, вважаючи, що запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до останнього більш м`яких запобіжних заходів, аніж тримання під вартою, є неможливим, з огляду на тяжкість вчиненого злочину за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від трьох до семи років, вагомість наявних доказів, а також дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я, які не перешкоджають його триманню під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання та наполягав на застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки вагомість наявних доказів в матеріалах кримінального провадження підтверджує підозру у вчиненні останнім тяжкого злочину, за яке передбачене максимальне покарання до семи років позбавлення волі. Крім того прокурор просив враховувати майновий стан та репутацію ОСОБА_4 , який немає офіційного джерела доходу та непрацевлаштований, тобто немає міцних соціальних зв`язків, у зв`язку з чим є достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України.

Підозрюваний під час судового розгляду заперечував щодо задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на неможливість обрання стосовно нього найсуворішого виду запобіжного заходу через наявність на його утриманні малолітньої дитини.

Вислухавши думки сторін судового процесу, а також дослідивши зазначене клопотання і долучені до нього матеріали кримінального провадження, суд доходить наступних висновків з таких підстав.

Так, частиною 1 статті 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оцінюючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, слідчий суддя виходить з того, що факти, які підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок (рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1994 по справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», від 14.03.1984 по справі «Феррарі-Браво проти Італії», від 30.08.1998 по справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства»). Тобто стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у зберіганні та збуті бойових припасів без передбаченого законом дозволу, за попередньою змовою групою осіб. Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій підозрюваного, виходячи з наявних матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про те, що підозра органу досудового розслідування про вчинення ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України не є очевидно необґрунтованою чи явно недопустимою з огляду на сукупність зібраних на даному етапі розслідування матеріалів кримінального провадження, а саме доказів у вигляді: повідомленням про вчинення кримінального правопорушення від 05.10.2023; ?протоколів допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_7 ; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 06.02.2024; протоколу огляду речей та документів від 09.12.2023; протоколу огляду грошових коштів від 09.12.2023; протоколу огляду та вручення грошових коштів від 09.12.2023; ??протоколу за результатами проведення НСРД у вигляді контролю за вчиненням злочину у формі закупки від 09.01.2024; ??протоколу за результатами проведення НСРД від 10.01.2024; протоколу за результатами проведення НСРД зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 16.01.2024; протоколу за результатами проведення НСРД зняття інформації з електронних телекомунікаційних мереж від 10.02.2024 (три протоколи); висновка експерта № CE-19/104-24/2492-БЛ від 06.02.2024; протоколу обшуку домоволодіння ОСОБА_4 від 28.02.2024, чим в сукупності підтверджується причетність останнього до інкримінованого злочину.

Отже, вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу, зокрема тримання під вартою у відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Водночас про наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить той факт, що злочинні дії, кваліфіковані за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні яких підозрюється останній, належать до категорії тяжких злочинів, максимальна межа санкції якого передбачає покарання у виді позбавленням волі до десяти років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим зазначена обставина вже сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду та є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування (рішення ЄСПЛ від 26.07.2001 по справі «Ілійков проти Болгарії»), а отже для запобігання спробам здійснити такі дії слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Також конкретні обставини, як то спосіб, мотив та мета, вчинення цього злочину дають підстави вважати, що підозрюваний задля уникнення кримінальної відповідальності може намагатись недобросовісно виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, оскільки останній вчинив злочин проти громадської безпеки з корисливих мотивів, що відповідно свідчить про стійкий намір останнього на вчинення цього злочину, до чого також може спонукати майновий стан підозрюваного та відсутність у нього постійного місця роботи, а отже суд не може не зважати на підвищену суспільну небезпеку інкримінованої підозри, враховуючи, що загальнонебезпечні предмети при їх неконтрольованому поширенні становлять підвищену загрозу для суспільства, особливо під час дії воєнного стану.

Роблячи висновок про наявність таких ризиків, суд звертає увагу, що ризики не є фактом, а лише ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено у судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність обґрунтовано існує, а тому без застосування відповідного запобіжного заходу ОСОБА_4 зможе вжити заходів для перешкоджання досягнення дієвості та ефективності цього кримінального провадження.

При цьому доводи сторони обвинувачення щодо існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливості незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даного клопотання, оскільки прокурором не надано жодних фактичних даних і не наведено переконливих фактів наявності таких обставин, що відповідно є лише абстрактним припущенням з боку обвинувачення.

Отже наведені вище обставини дають підстави стверджувати про наявність ризиків, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності таких ризиків, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів, зібраних на даному етапі кримінального провадження, вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 , стосовно якого немає відомостей, які б перешкоджали застосуванню цього запобіжного заходу, репутацію підозрюваного, міцність його соціальний зв`язків в місці постійного проживання та реєстрації, наявність на його утриманні малолітньої дитини, відсутність у нього постійного місця роботи, майновий стан підозрюваного, який раніше не судимий відповідно до ст. 89 КК України. Вказані обставини є актуальним, проте не вирішальним при застосуванні запобіжного заходу, оскільки цим не спростовується існування встановлених вище ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України з метою недотримання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Перевіряючи обґрунтованість неможливості запобігання заявленим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слід враховувати, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, об`єктом якого є громадська безпека в частині убезпечення суспільства від порушення правил обороту бойових припасів, максимальне покарання за яке передбачене у вигляді семи років позбавлення волі, при цьому підозрюваний вчинив такий злочин з корисливих мотивів, не маючи постійного місця роботи, задовільного майнового стану та міцних соціальних зв`язків, тобто криміногенні фактори і умови вчинення цього злочину дають підстави вважати, що підозрюваний може намагатись недобросовісно виконувати процесуальні обов`язки, передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, і, перебуваючи на волі, вжити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим застосування більш м`яких запобіжних заходів є недомірним для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні. Таким чином, на підставі наявних у цьому кримінальному провадженні даних, можна із певною вірогідністю стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного, відповідно, не буде забезпечено виконання завдань кримінального судочинства, а тому обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 194 КПК України слід вважати доведеними.

Водночас, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, хоча й обмежує його права та свободи, однак відповідає характеру суспільного інтересу, підставам та меті його обрання, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги свободи особистості. Таким чином слід вважати, що відповідні потреби досудового розслідування виправдовують найбільш суворий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, погодженого прокурором.

Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слід визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, які будуть на нього покладені у разі внесення ним застави. У зв`язку з цим, а також враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, зокрема, тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 242 240 грн, оскільки застава у меншому розмірі не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і саме такий розмір застави є необхідним і достатнім у даному випадку.

Підсумовуючи вищевикладене, слідчий суддя доходить висновку про наявність обставин, які дають підстави для обґрунтованої підозри про вчинення особою інкримінованого злочину, висновку про існування ризиків, зазначених у клопотанні, висновку щодо недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявленим ризикам, тобто для прийняття рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183-187, 193-194, 196, 205, 197, 372, 376 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого, погоджене з прокурором задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» строком на 60 (шістдесят) днів.

Встановити, що датою закінчення дії цієї ухвали щодо тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою є 27 квітня 2024 року.

Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_4 або іншою фізичною чи юридичною особою на депозитний рахунок № UA0017442 в ГУДКСУ в м. Київ, одержувач платежу ТУ ДСАУ в Дніпропетровській області, , МФО 820172, застави у розмірі 242 240 грн (двохсот сорока двох тисяч двохсот сорока гривень), ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави та звільнення підозрюваного ОСОБА_4 з-під варти, зобов`язати його прибувати за кожною вимогою до суду або до слідчого чи прокурора, у провадженні яких перебуває кримінальне провадження, а також покласти на останнього обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим, експертами, спеціалістами у цьому кримінальному провадженні, за виключенням випадків спільної участі останніх у проведенні слідчих чи процесуальних дій.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі не з`явлення його за викликом до слідчого, прокурора, суду без поважних причин чи не повідомлення ним про причини своєї неявки, або порушення ним обов`язків, покладених на нього у цій ухвалі, застава звертається у дохід держави.

Повний текст ухвали буде проголошено учасникам судового провадження о 09 годині 00 хвилин 29 лютого 2024 року.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1