Справа № 442/2623/24
Провадження № 1-в/442/116/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої судді - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

прокурора ОСОБА_4 ,

представника ДУ ДВК-40 Дем" ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

До Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області 01.04.2024 надійшло вказане клопотання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_2 від відбування покарання, як такого, що довів своє виправлення.

В судовому засіданні засуджений клопотання підтримав, просить його задоволити, Зазначив, що за час відбуття покарання він працевлаштований в установі, сумлінно відноситься до роботи, за що отримував заохочення.

Представник адміністрації вважає клопотання засудженого передчасним.

Прокурор заперечує щодо задоволення клопотання оскільки у нього відсутнє переконання, що засуджений своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.

Вислухавши учасників судового розгляду, перевіривши матеріали особової справи засудженого, суд доходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. До таких питань відноситься і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким або умовно-дострокове звільнення.

Як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_2 засуджено 10.11.2020 Кременецьким районним судом Львівської області за ч. 2 ст. 15, п. 12 ч. 2 ст. 115 КК України до 10 років позбавлення волі. Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 27.01.2021, залишеною без змін Постановою Верховного суду від 23.09.2021, вирок в частині призначеного покарання змінено та призначено ОСОБА_2 покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 115 КК України із застосуванням ст. 69 КК України 6 років позбавлення волі. Виключено з мотивувальної частини вироку вказівку про обтяжуючу обставину вчинення злочину щодо особи, яка перебуває у безпорадному стані. Початок строку покарання 24.09.2018, кінець строку 24.09.2024.

Отже, ОСОБА_2 засуджено за вчинення ним у віці до вісімнадцяти років особливо тяжкого злочину, за який йому було призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі, на даний час фактично відбув більш як дві третини строку покарання.

Вимогами статті 107 КК України передбачено, що до осіб, які відбувають покарання у виді позбавлення волі за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання незалежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване до засуджених за кримінальне правопорушення, вчинене у віці до вісімнадцяти років, після фактичного відбуття не менше двох третин строку покарання у виді позбавлення волі, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі і була умовно-достроково звільнена від відбування покарання, але до закінчення невідбутої частини покарання та до досягнення вісімнадцятирічного віку знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

Процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним протягом всього перебування засудженого в установі виконання покарання.

Як вбачається з наданої суду характеристики, затвердженої 04.04.2024 начальником ДУ «ДВК-40» ОСОБА_6 , засуджений ОСОБА_2 з 24.09.2018 знаходиться в місцях позбавлення, а з 27.04.2022 відбуває покарання в ДУ ДВК-40. За час відбування покарання характеризується посередньо, 6 разів заохочувався, 2 рази притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення погашені, працевлаштований, не навчався. Має позитивні плани на майбутнє. Ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик ймовірної небезпеки для суспільства оцінюється як середній.

Відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як зазначено вище, відповідно до ч. 2 ст. 107 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці та навчання довів своє виправлення.

З аналізу наведених норм закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці і навчання, а також досягнення цілей покарання.

Під час розгляду даної справи, суд вважає, що засуджений ОСОБА_2 , перебуваючи в місцях позбавлення волі, своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці і навчання не довів свого виправлення та що така поведінка може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання.

Таким чином, засудженим не доведено і в судовому засіданні не встановлено, що за час відбуття покарання в особистості ОСОБА_2 відбувся процес позитивних змін, який створив у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

З огляду на наведене, беручи до уваги особу ОСОБА_2 , якого засуджено за особливо тяжкий злочин, а відтак у суду відсутнє переконання про те, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, а тому клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 107 КК України, ст. 107 КВК України, ст. п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_2 про умовно дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення учасники судового провадження можуть подати апеляцію до Львівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошений 09.04.2024.

Головуюча суддя ОСОБА_1