Справа № 203/1967/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга, подана в порядку ст.303 КПК України, в якій зазначено, що 17.04.2024 року до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст.214 КПК України було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, детективами НАБ України, які 04.04.2024 року в порушення вимог чинного законодавства, шляхом пошкодження вхідних дверей проникли до квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , де без присутності власника або іншого представника державної влади провели обшук квартири, після чого залишили приміщення не виконавши вимоги ч.4 ст.236 КПК України щодо забезпечення схоронності майна, яке знаходилось у житлі та неможливості доступу до нього сторонніх осіб, чим завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_4 . Посилаючись на те, що вимоги ст.214 КПК України виконано не було та відомості за заявою до ЄРДР не внесено, скаржник просив зобов`язати уповноважену особу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, внести відомості за заявою від 17.04.2024 року до ЄРДР .

В призначене судове засідання скаржник не з`явився. В наданій скарзі просив здійснювати її розгляд за відсутності сторони скаржника.

Слідчий в призначене судове засідання також не з`явився. На запит суду надав інформацію, відповідно до якої відомості за заявою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 від 17.04.2024 року не було внесено до ЄРДР за відсутності підстав для цього, про що було проінформовано заявника.

Враховуючи клопотання скаржника про розгляд скарги за його відсутності та положення ст.26 КПК України, а також, що відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого не перешкоджає розгляду скарги, з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, слідчий суддя вважає за можливе провести розгляд скарги по суті за відсутності скаржника та слідчого.

Перевіривши викладені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування, а дізнавач - керівником органу дізнання, а в разі відсутності підрозділу дізнання - керівником органу досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 5 ст.214 КПК України передбачено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про: 1) дату надходження заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення або виявлення з іншого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 2) прізвище, ім`я, по батькові (найменування) потерпілого або заявника; 3) інше джерело, з якого виявлені обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення; 4) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 5) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) прізвище, ім`я, по батькові та посада службової особи, яка внесла відомості до реєстру, а також слідчого, прокурора, який вніс відомості до реєстру та/або розпочав досудове розслідування; 7) інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

Положення ст.214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч.1 ст.2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Генерального прокурора №298 від 30.06.2020 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Верховний Суд у своїй постанові від 30.09.2021 року по справі №556/450/18, провадження №51-4229км20, вказав, що: «…слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР».

В постанові від 16.05.2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) Верховний Суд наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин».

Аналіз вищезазначених положень законодавства дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення.

Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28.05.1985 року, п.57, Series A, №93, право на суд не є абсолютним і може підлягати легітимним обмеженням. Одним із таких обмежень є переслідування особи в кримінально-правовому порядку шляхом внесення повідомлення до ЄРДР щодо конкретної особи та за бажаною кримінально-правовою кваліфікацією.

Під час розгляду скарги встановлено, що 17.04.2024 року до ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, адвокатом ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 в порядку ст.214 КПК України було подано заяву про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, детективами НАБ України, які 04.04.2024 року в порушення вимог чинного законодавства, шляхом пошкодження вхідних дверей проникли до квартири АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 , де без присутності власника або іншого представника державної влади провели обшук квартири, після чого залишили приміщення не виконавши вимоги ч.4 ст.236 КПК України щодо забезпечення схоронності майна, яке знаходилось у житлі та неможливості доступу до нього сторонніх осіб, чим завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам ОСОБА_4 .

Статтею 365 КК України передбачено кримінальну відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб (частина 1); дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування (частина 2); дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо вони спричинили тяжкі наслідки (частина 3).

Пунктами 3 та 4 примітки до ст.364 КК України визначено, що істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Згідно висновкам, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 року (справа №301/2178/13-к), об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, вичерпується діями, які явно виходять за межі наданих працівнику правоохоронного органу прав чи повноважень і містять принаймні одну з ознак: супроводжуються насильством або погрозою застосування насильства; застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування. Заподіяння наслідків у вигляді істотної шкоди в розумінні п.3 примітки до ст.364 КК України не є обов`язковою умовою для кваліфікації дій за ч.2 ст.365 КК України.

З викладених в скарзі та долученої до неї заяви від 17.04.2024 року обставин вбачається, що обшук в належному ОСОБА_4 на праві власності житловому приміщенні проводився в рамках кримінального провадження та на підставі ухвали слідчого судді, тобто з підстав, передбачених ст.ст.13,233,234 КПК України.

Проведення обшуку за відсутності осіб у житлі узгоджується із положеннями ч.4 ст.236 КПК України.

Пошкодження вхідних дверей, а також невиконання вимог ч.4 ст.236 КПК України щодо забезпечення схоронності майна, яке знаходилось у житлі та неможливості доступу до нього сторонніх осіб, не утворює в діях службових осіб правоохоронного органу, які проводили обшук, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, оскільки такі дії не супроводжувались насильством або погрозою застосування насильства; застосуванням зброї чи спеціальних засобів до особи; болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Обставин та доказів щодо завдання ОСОБА_4 істотної шкоди в розумінні п.3 примітки до ст.364 КК України в заяві також наведене не було.

Таким чином, доводи заяви фактично зводились до незгоди з процесуальними діями працівників правоохоронного органу під час проведення обшуку та не містять достатніх відомостей, які б об`єктивно свідчили про наявність в діях останніх ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.365 КК України.

З огляду на це, оскільки заява від 17.04.2024 року не є заявою про вчинення кримінального правопорушення в розумінні ст.214 КПК України, не внесення по цій заяві відомостей до ЄРДР не є бездіяльністю, про яку зазначає скаржник, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.214,303,307,369-372 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1