ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/659/24 Справа № 199/2906/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000150 від 13 лютого 2023 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, громадянина України, зареєстрованого і фактично проживаючого у квартирі АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2023 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 роки.

Згідно з обставинами, встановленими судом, ОСОБА_7 13.02.2023, приблизно о 19 годині 25 хвилині, керуючи власним технічно справним автомобілем "ВАЗ 217230" реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався в темний час доби по освітленому сухому асфальтованому покриттю вул. Полтавське шосе у м. Дніпрі, що має по дві смуги руху у кожному напрямку, в крайній лівій смузі для руху з боку вул. Березанівської, в напрямку вул. Белградської, зі швидкістю 90 км/год.

Під час руху, в районі перехрестя з вул. Моховою, водій ОСОБА_7 , грубо порушуючи Правила дорожнього руху, проявляючи кримінальну протиправну недбалість, легковажно розраховуючи на відвернення суспільно- небезпечних наслідків, не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити небезпеку для руху у вигляді пішохода ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїжджу частину вул. Полтавське шосе зліва направо за напрямком його руху, не зменшив швидкість руху, аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду небезпеки, чим не виконав покладені на нього обов`язки, як на водія транспортного засобу, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, та як наслідок скоїв наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля "ВАЗ 217230" реєстраційний номер НОМЕР_1 , на пішохода ОСОБА_12 .

Таким чином, своїми діями водій ОСОБА_7 порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 б), 12.3, 12.4 та 12.9 б) Правил дорожнього руху України.

Порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_7 знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішоходу ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: відкритого перелому склепіння та основи черепу, крововиливів в м`яких тканинах тім`яної, потиличної і скроневої областей голови справа, крововиливів під м`які мозкові оболонки і в шлуночки мозку, забою легень, підшлункової залози, закритого перелому кісток правої гомілки в нижній третині, синців в області правої вушної раковини, на зовнішній поверхні лівого плечу, на тильній поверхні правого передпліччя і кисті, на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна, лівої гомілки, лівого гомілково-ступневого суглобу і правої стопи, саден на спинці носу, в підборідній області посередині і справа, синців та саден на зовнішній поверхні правого колінного суглобу, передній та зовнішній поверхнях правої гомілки.

Смерть ОСОБА_12 настала на місті події, тобто 13.02.2023 близько 19:25 години від сполученої травми голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, відкритого перелому склепіння та основи черепу, крововиливів у м`яких тканинах тім`яної, потиличної і скроневої областей голови справа, крововиливів під м`які мозкові оболонки і в шлуночки мозку, забою легень, підшлункової залози, закритих переломів кісток правої гомілки в нижній третині, синців в області правої вушної раковини, на зовнішній поверхні лівого плечу, на тильній поверхні правого передпліччя і кисті, на передньо-внутрішній поверхні лівого стегна, лівої гомілки, лівого гомілково-ступневого суглобу і правої стопи, садна на спинці носу, в підборідній області посередині і справа, синців та саден на зовнішній поверхні правого колінного суглобу, передній та зовнішній поверхнях правої гомілки, що у своїй сукупності привело до розвитку травматичного шоку.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок змінити в частині призначення покарання та призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 286 КК України із застосуванням положень ст..ст. 75, 76 КК України.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги захисник посилається на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що свідчить про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та, як наслідок, призначення покарання, яке не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, внаслідок суворості.

Так, захисник вказує на те, що суд не повній мірі дослідив висновок експерта № СЕ-19/104-23/6475-ІТ від 24.02.2023, яким встановлено, що визначити експертним шляхом розташування місця наїзду щодо меж проїзної частини і нерухомих орієнтирів не надається можливими, а також не врахував пояснення обвинуваченого та свідка ОСОБА_13 . Захисник вважає, що наведені докази свідчать про те, що ОСОБА_14 переходила дорогу не на пішохідному переході, а тому факт виникнення небезпеки для руху внаслідок її дій мав бути врахований судом при ухваленні рішення. Адвокат зауважує, що ДТП сталась в темну пору доби, в той час як потерпіла не мала при собі світловідбиваючої стрічки та була вдягнена у темний одяг. Таким чином, суд не надав оцінки діям пішохода. Окрім наведеного, на думку захисту, суд при призначенні обвинуваченому покарання не врахував тих обставин, що він працює водієм транспортних засобів в колоні автомобільної доставки готової продукції філії МХПЛогістика ПрАТ МПХП, одружений, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також сина ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_4 , позитивно характеризується, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягався. Поряд із цим, суд залишив поза увагою досудову доповідь органу пробаціії, згідно з якою виправлення ОСОБА_7 можливе без позбавлення або обмеження волі та не становить високої небезпеки для суспільства та окремих осіб, оскільки ризик вчинення повторного кримінального правопорушення є середнім. Окрім цього, згідно з доповіддю, ОСОБА_7 засуджує свою необережну поведінку та відшкодовує шкоду потерпілим. Наведеним обставинам суд оцінки не надав, а також повною мірою не врахував, що обвинувачений добровільно відшкодував потерпілій 105000 грн., а не у розмірі 30000 грн., як зазначив суд. Адвокат зауважує, що після вчинення злочину, ОСОБА_7 намагався вибачитись перед потерпілою стороною та у межах своїх фінансових можливостей поступово відшкодовував шкоду. При цьому, захисник зазначає, що відповідальність ОСОБА_7 застрахована, проте у разі недостатності виплат останній готов нести відповідальність власним коштом. На переконання сторони захисту, наведені обставини свідчать про те, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Окрім наведеного, про це свідчить також й те, що обвинувачений визнав обставини кримінального провадження, сприяв розкриттю злочину, давав правдиві показання, щиро пожалкував про скоєне бажає виправлення ситуації, співчуває потерпілим, демонструє готовність понести справедливе покарання, від слідства та суду не ухилявся, виконував свої процесуальні обов`язки. Що стосується позбавлення права керування транспортними засобами, то захисник акцентує увагу на тому, що обвинувачений працює водієм, має водійський стаж з 2000 року та застосування додаткового покарання поставить його сім`ю в скрутне матеріальне становище.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, потерпілого та законного представника потерпілої, які просили вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом, та кваліфікація його дій прокурором не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, а також особу обвинуваченого, який свою вину визнав, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, офіційно працевлаштований, частково добровільно відшкодував моральну шкоду, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, має на утриманні неповнолітню доньку - ОСОБА_15 , за місцем проживання характеризується позитивно.

В якості обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття та не встановив таких, які б в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжували.

Окрім цього, суд взяв до уваги обставини вчинення злочину ОСОБА_7 , а саме грубе порушення Правил дорожнього руху наїзд автомобіля під його керуванням за задовільних дорожніх умов на пішохода, що перебував у межах позначеного дорожнім знаком 1.32 "Пішохідний перехід" та 3.29 "Обмеження максимальної швидкості", тяжкість наслідків, що настали, заподіяння смерті ОСОБА_12 , а тому дійшов висновку про неможливість застосування до обвинуваченого вимог ст.ст. 75,76 КК України.

Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 основне та додаткове покарання за ч. 2 ст. 286 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом та розміром є справедливим по відношенню до нього.

З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього виключно в умовах ізоляції від суспільства протягом визначеного судом строку за умови призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, колегія суддів погоджується та не вбачає підстав ані для застосування положень ст. 75 КК України, ані для призначення лише основного покарання, про що в апеляційній скарзі вказує захисник обвинуваченого.

Ті обставини, що обвинувачений визнав свою вину та щиро розкаявся підстав для призначення більш м`якого покарання суду не дають, як і відомості про належну процесуальну поведінку останнього.

Водночас, не дає підстав для пом`якшення відповідальності й відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також те, що обвинувачений раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працевлаштований, характеризується позитивно та має на утримані неповнолітню дитину.

З огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема, здійснення руху з перевищенням швидкості майже у два рази, а також непоправні наслідки у вигляді загибелі людини та залишення дитини потерпілої ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , без материнського піклування та спричинення останній значних душевних страждань, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише протягом визначеного судом строку позбавлення волі та за умови призначення додаткового покарання, а тому призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

Що стосується доводів захисту про необхідність врахування судом загальної суми відшкодованої обвинуваченим шкоди, то ці обставини, на переконання колегії суддів, за вказаних вище умов вплинути на висновки суду не можуть та мають бути враховані судом виключно при вирішенні цивільного позову у разі здійснення його розгляду в порядку цивільного судочинства.

Щодо тверджень захисту про ненадання судом належної оцінки доказам, які свідчать про те, що потерпіла перебувала поза межами пішохідного переходу, то вони не заслуговують на увагу, оскільки обвинуваченому не інкриміновано вчинення ДТП на пішохідному переході.

Надаючи оцінку цим доводам в контексті необхідності врахування судом при призначенні покарання обвинуваченому дій самого пішохода, колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений рухався із значним перевищенням швидкості руху, що і завадило останньому уникнути ДТП.

З урахуванням наведених обставин, колегія суддів не знаходить підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, за доводами апеляційної скарги захисника.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні з викладених в апеляційних скаргах мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_11 залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.286 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4