Провадження № 1-кс/554/2307/2024
У Х В А Л А

12 березня 2024 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава клопотання заступника начальника СВ ВП № 1 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Полтавської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000570 від 02 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, не працюючого, не одруженого, не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 13 лютого 2024 року було надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу органом досудового розслідування було подано до суду одночасно з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням йому альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімумів для працездатних осіб.

11 березня 2024 року підозрюваного ОСОБА_4 було затримано та доставлено до суду для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що СВ відділення поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000570 від 02 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В ході здійснення досудового розслідування по кримінальному провадженню встановлено, що 22 жовтня 2023 року у вечірній час доби з 20 год 05 хв, ОСОБА_4 перебував в залі очікування приміщення Південного вокзалу м. Полтава, що в м. Полтава, площа Слави, 1.

В той же день, о 21 год 20 хв, він же, перебуваючи в залі очікування приміщення Південного вокзалу м. Полтава, що в м. Полтава, площа Слави, 1, діючи умисно, в умовах воєнного стану, впевшившись, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, зі столу з розетками таємно викрав належний ОСОБА_6 мобільний телефон Nokia 5.4 IMEI-1: НОМЕР_1 , IMEI-2: НОМЕР_2 в корпусі темно-синього кольору 4GB RAM 64 GB ROM, вартістю 1450 грн, попередньо від`єднавши його від зарядного пристрою, чим спричинив останньому матеріального збитку на вказану суму. Викраденим розпорядився на власний розсуд.

В ході досудового розслідування кримінального провадження 22 грудня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Слідчий вказує, що обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підтверджується сукупністю зібраних по матеріалах кримінального провадження доказами, зокрема протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 від 01 листопада 2023 року; відомостями, що містяться в протоколах: допиту потерпілого ОСОБА_6 від 02 листопада 2023 року та підозрюваного ОСОБА_4 від 22 грудня 2023 року; огляду від 15 листопада 2023 року; зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 10 листопада 2023 року; огляду речі (цифрового носія та інформації, що на ньому зберігається) від 10 листопада 2023 року; пред`явлення речей для впізнання від 18 листопада 2023 року за участю потерпілого ОСОБА_6 , а також висновком судово-товарознавчої експертизи № СЕ-19/117-23/17334-ТВ від 13 листопада 2023 року та іншими матеріалами в їх сукупності.

Зважаючи на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, визначивши йому альтернативний запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В судовому засіданні прокурор при вирішенні клопотання покладався на розсуд суду.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні визнав вину у вчиненні інкримінованої йому крадіжки в повному обсязі, підтвердивши факт її скоєння за обставин, викладених в повідомленні про підозру. Зазначив, що він повністю усвідомив неправомірність своїх дій, щиро розкаюється у вчиненому та з категоричністю ствердив, що в подальшому ні аналогічних, ні будь-яких інших неправомірних дій вчиняти не буде. При цьому вказав, що вказане кримінальне правопорушення він вчинив вперше і причиною скоєння такого злочину проти власності стало те, що він являється сиротою і з початком збройної агресії рф проти України змушений був самостійно виїхати з Донецької області. Тривалий час, будучи внутрішньо-переміщеною особою, він пересувався по Україні в пошуках роботи, однак працевлаштуватися не міг, а тому відповідно не мав джерела прибутку та будь-яких засобів для свого існування. В зв`язку з цим вчинив крадіжку. Вказав, що в подальшому він працевлаштувався в м. Одеса, а тому весь цей час там і перебував.

Зазначив, що він зв`язувався зі слідчим, оскільки був обізнаний з тим, що стосовно нього здійснюється кримінальне провадження і останній його повідомив про те, що його оголошено в розшук. Він сказав слідчому, що працює, в зв`язку з чим не має можливості з`явитися до нього, але зазначив, що як тільки в нього з`явиться можливість відлучитися з роботи, він одразу ж прибуде до органу досудового розслідування.

Так він і зробив, вирушивши 10 березня 2024 року, близько 22 години, з м. Одеси та на шляху до м. Полтави в м. Умані його було затримано.

Вказав, що він спілкувався з потерпілим ОСОБА_6 , щиро вибачився перед ним та частково відшкодував завданий йому матеріальний збиток і має намір в подальшому відшкодувати його в повному обсязі.

Просив не застосовувати щодо нього найсуворіший запобіжний захід, з категоричністю ствердивши, що наміру ухилятися від слідства та суду він не має, в нього наявні соціальні зв`язки, а також місце проживання за місцем жительства його співмешканки, в зв`язку з чим просив застосувати щодо нього більш м`який запобіжний захід, зобов`язавшись в повній мірі виконувати покладені на нього, як на підозрюваного, процесуальні обов`язки.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Так, слідчим суддею встановлено, що СВ відділення поліції № 1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000570 від 02 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В межах кримінального провадження, 22 грудня 2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Оцінивши надані стороною обвинувачення докази, слідчий суддя приходить до висновку, що з матеріалів клопотання, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, вбачається наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується наданими стороною обвинувачення зібраними у справі доказами.

При цьому, суд виходить з установленого правила про те, що обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об?єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину. Таким чином, при вирішенні питання доцільності обрання підозрюваному запобіжного заходу слідчим суддею перевіряється лише наявність вагомих доказів, що можуть свідчити про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення. Питання щодо доведеності чи недоведеності вини підозрюваного не є предметом розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя наголошує на тому, що за змістом ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються саме з метою досягнення дієвості цього провадження.

Тобто, метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий запобіжний захід, який би в повній мірі запобіг настанню доведених ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і забезпечив належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Так, перевіряючи наведені прокурором доводи на предмет обґрунтованості ризиків, заявлених в клопотанні, слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором доведено наявність визначеного п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України ризику, зокрема, підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, санкцією якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання за вчинене.

Крім того, слідчий суддя вважає обґрунтованими й доводи прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки з огляду на відсутність в підозрюваного сталого офіційного джерела прибутку, існує об`єктивна ймовірність можливості вчинення останнім іншого кримінального правопорушення.

Разом із тим, приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 визнав вину у вчиненні інкримінованого злочину в повному обсязі і не оспорює встановлених органом досудового розслідування обставин його скоєння, які відображені в повідомленні про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, відсутні підстави вважати, що останній може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формі, що передбачена в п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, на яку посилається сторона обвинувачення, шляхом незаконного впливу на свідків та потерпілого в кримінальному проваженні, якому до того ж, він частково відшкодував завданий матеріальний збиток. Слідчий суддя вважає, що наявність вказаного ризику прокурором не доведена.

Статтею 29 Конституції України регламентовано право кожного на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 3 абз. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства» від 25 квітня 2003 року № 4 запобіжні заходи застосовуються за наявності підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений буде намагатись ухилятися від слідства або суду, перешкоджати встановленню істини по кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень. Взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом, у зв`язку з чим такий обирається лише за наявності підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним, обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають норм КПК України, і його належної поведінки.

Вищевказаною Постановою роз`яснено, що обов`язковою умовою взяття під варту (виходячи з його правової природи) має бути обґрунтована впевненість судді в тому, що більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Це можливо, коли особа немає постійного місця проживання, зловживає спиртними напоями чи вживає наркотичні засоби, продовжує вчиняти злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, порушила умови запобіжного характеру, не пов`язаного з позбавленням волі, раніше ухилялася від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Згідно п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України» при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

В рішенні «Боротюк проти України» Європейський суд з прав людини в частині правозастосування ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначив: «При цьому існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними». У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів». До аналогічних висновків Європейський суд з прав людини прийшов у рішеннях «Смірнова проти Росії», «Вренчев проти Сербії».

Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.

Так, з урахуванням особи підозрюваного, який до кримінальної відповідальності притягується вперше, має постійне місце проживання та сталі соціальні зв`язки, приймаючи до уваги його характер та моральні якості, репутацію, майновий стан, ставлення до скоєного, яке проявилося в усвідомленні своїх дій та їх осуді, часткове відшкодування завданого матеріального збитку, зважаючи на фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено обставини, передбаченої ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, зокрема те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Достатніх даних, які б переконливо вказували на безумовну необхідність застосування щодо ОСОБА_4 виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та можливість усунення встановлених щодо останнього ризиків, з переліку визначених у статті 177 КПК України, лише у спосіб застосування найсуворішого запобіжного заходу, слідчому судді не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення) та 2 (наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор) частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. ч. 5 і 6 ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що прокурором не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти доведеним ризикам, передбаченим п. п. 1 і 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слідчого слід відмовити та враховуючи вищевикладені дані, характеризуючі особу підозрюваного та обставини справи, вважає за можливе застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який, на переконання слідчого судді, в сукупності з процесуальними обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, які слід покласти на підозрюваного, буде цілком достатнім для запобігання вказаним ризикам і забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Згідно статті 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Підозрюваному, обвинуваченому письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 179, 183, 194, 196, 197, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП № 1 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , - відмовити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на нього строком на два місяці процесуальні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора та суду; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; утримуватися від спілкування із свідками та іншим підозрюваним по кримінальному провадженню; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених згідно ухвали слідчого судді обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 13 березня 2024 року о 10 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_7