Справа № 750/4310/24
Провадження № 1-кс/750/1449/24
У Х В А Л А

01 квітня 2024 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові скаргу ОСОБА_3 на постанову старшого слідчого П`ятого слідчого відділу ( з дислокацією в м. Чернігові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві від 30.09.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 30.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

28.03.2024 ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, яка викладена іноземною (російською) мовою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого П`ятого слідчого відділу ( з дислокацією в м. Чернігові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві від 20.12.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 30.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлялися в установленому законом порядку.

Слідчий в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до наступних висновків

Відповідно до ч.1 ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у своїх рішеннях від 14.12.1999 № 10-рп/99 та від 14.07.2021 № 1-р/2021, українська мова як державна є обов`язковим засобом спілкування на всій території України при здійсненні повноважень органами державної влади та органами місцевого самоврядування (мова актів, роботи, діловодства, документації тощо), а також в інших публічних сферах суспільного життя, які визначаються законом.

Конституційними положеннями регламентовано, що застосування мов в Україні гарантується Конституцією України та визначається виключно законами України (ч.5 ст. 10, п.4 ч.1 ст. 92 Конституції України).

За змістом статті першої, частини шостої статті 13, частин першої та другої статті 14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» єдиною державною (офіційною) мовою в Україні є українська мова. Органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації державної і комунальної форм власності беруть до розгляду документи, складені державною мовою, крім випадків, визначених законом. У судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою. У судовому процесі може застосовуватися інша мова, ніж державна, у порядку, визначеному процесуальними кодексами України та Законом України «Про судоустрій і статус суддів».

Виходячи з положень статті 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судочинство і діловодство в судах України провадяться державною мовою.

Аналогічна вимога закріплена і у кримінальному процесуальному законі. Так, у частині першій статті 29 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється державною мовою. Сторона обвинувачення, слідчий суддя та суд складають процесуальні документи державною мовою.

З системного аналізу наведених конституційних та законодавчих приписів слідує, що органи досудового розслідування, прокуратура та суд, як державні органи, а також їх посадові особи при здійсненні своїх повноважень і в інших публічних сферах суспільного життя, зобов`язані використовувати лише державну мову. Це також стосується і прийняття до розгляду документів, складених лише українською мовою.

Наведені висновки узгоджуються з рішенням Конституційного Суду України від 22.04.2008 № 8-рп/2008, згідно якого види судочинства (конституційне, адміністративне, господарське, кримінальне та цивільне) є процесуальними формами правосуддя та охоплюють порядок звернення до суду, процедуру розгляду судом справи та ухвалення судового рішення.

Передбачена чинним законодавством України вимога щодо подання документів українською мовою не є перешкодою у доступі до правосуддя та не звужує права учасників провадження за мовною ознакою, оскільки процесуальним законодавством гарантовано право учасників провадження щодо користування ними в судовому процесі рідною або мовою, якою вони володіють. Забезпечення рівності прав громадян у судовому процесі за мовною ознакою, гарантування права громадян на використання ними в судовому процесі рідної мови або мови, якою вони володіють, не означають абсолютного права сторони (учасника справи) подавати відповідні процесуальні документи мовою, якою вона володіє, якому кореспондує безумовний обов`язок суду приймати такі документи до розгляду.

Заявник, який не володіє або не в повній мірі володіє мовою судочинства має право самостійно залучити перекладача або такий може бути залучений на стадії досудового слідства за рішенням слідчого, прокурора чи слідчого судді.

При цьому процесуальним законодавством не передбачено залучення перекладача для перекладу саме слідчому судді, суду процесуальних документів, переданих на їх розгляд, складених недержавною мовою.

Водночас переклад таких документів надає можливість слідчому судді чи суду з`ясувати наявність в особи, яка звертається, прав на таке звернення, а також перевірити дотримання нею передбачених КПК вимог щодо змісту документа і його додатків, адже право на доступ до суду не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення (п. 37 рішення Європейського Суду з прав людини від 18 листопада 2010 року у справі «Мушта проти України» (заява № 8863/06)).

До прийняття скарги до розгляду, слідчий суддя, суд позбавлені можливості постановляти процесуальні рішення, у тому числі щодо залучення перекладача.

За наведених обставин, виходячи з системного аналізу наведених конституційних та нормативних приписів, правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС від 19.09.2022 у справі № 521/12324/18, провадження № 51-5817кмо21, а також положень ч.6 ст. 9, ч.2 ст. 304 КПК України, скаргу ОСОБА_3 , викладену іноземною (російською) мовою на постанову старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією в м. Чернігові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві від 30.05.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 30.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України необхідно залишити без розгляду.

Відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_3 , викладену іноземною (російською) мовою на постанову старшого слідчого П`ятого слідчого відділу (з дислокацією в м. Чернігові) територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві від 30.09.2023 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 30.05.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_4