Номер провадження: 11-сс/813/447/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника власника майна ТЗОВ ФІРМА «РАВІС» адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного провадження за допомогою підсистеми «EasyCon» за участю адвоката ОСОБА_6 , апеляційну скаргу представника власника майна ТЗОВ ФІРМА «РАВІС» адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2024 року в кримінальному провадженні №0001234 від 25.09.2023 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 про арешт майна в кримінальному провадженні №0001234 від 25.09.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та накладено арешт, із забороною відчуження, користування та розпорядження, на:

-спеціалізований вантажний сідловий тягач «SCANIA R380 LA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 р.в., власником якого є ТЗОВ ФІРМА «РАВІС», реєстрація: Рівненська область, Рівненський район, с. Велика Омеляна, вул.Шевченка,буд.24А;

-напівпричіп-тентований «FLIEGL SDS350», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 р.в., власником якого є ТЗОВ ФІРМА «РАВІС», реєстрація: Рівненська область, Рівненський район, с.Велика Омеляна, вул.Шевченка,буд.24А;

- взуття пішохода ОСОБА_8 .

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя послався на відповідність вилученого майна критеріям, визначеним ч.1 ст.98 КПК України, оскільки вилучене майно могло бути предметом вчинення кримінального правопорушення зберегти на собі його сліди, а також з метою збереження речових доказів, що в свою чергу свідчить про необхідність в забезпеченні кримінального провадження. Також слідчий суддя зазначив, що вилучене майно підлягає експертному дослідженню на підставі постанови слідчого від 13.12.2023 року.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу в частині накладення арешту на транспортні засоби, із забороною користування майном, оскільки таке обмеження позбавляє право здійснювати свою підприємницьку діяльність ТЗОВ ФІРМА «РАВІС».

Апеляційний розгляд проведений без участі прокурора, який будучи повідомленим про дату та час судове засідання до суду не з`явився, однак звернувся із клопотанням про здійснення розгляду за його відсутності, просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, оскільки на даний час з арештованим майном проводяться відповідне експертне дослідження, а саме транспортними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача; представника власника майна, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою яка відповідно до матеріалів кримінального провадження не має процесуального статусу та не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України (далі КПК) визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно матеріалів судового провадження та змісту клопотання прокурора про накладення арешту на майно, зазначене в оскарженій ухвалі майно, належить ТЗОВ ФІРМА «РАВІС».

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених в ст.41 Конституції України, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК ТЗОВ ФІРМА «РАВІС»або його представник є особами, які можуть звернутися з апеляційними скаргами на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Що стосується доводів скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді, апеляційний суд зазначає наступне.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя. До гарантій, які у своїй сукупності формують належну правову процедуру, відносяться право на судовий захист, право на ефективне розслідування; право на швидкий суд; право на публічний суд; право на неупереджений суд; право на суд неупереджених присяжних; право на змагальний процес; презумпція невинуватості; право не свідчити проти себе; право на допит в суді свідків обвинувачення; право на допомогу адвоката під час судового розгляду; право бути вислуханим; право не піддаватися двічі покаранню за один й той самий злочин; право на безпосередній процес; право на безперервний процес; право на оскарження.

Застосування належної процедури є одним із складових елементів принципу верховенства права та передбачає, у тому числі, щоб повноваження органів публічної влади були визначені приписами права, і вимагає, щоб посадовці мали дозвіл на вчинення дії, і надалі діяли в межах наданих їм повноважень.

Приписами ст. 3 КПК передбачено, що слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Основним призначенням слідчого судді є здійснення судового захисту прав і законних інтересів осіб, які приймають участь в кримінальному процесі, та забезпечення законності провадження по справі на стадії досудового розслідування. Це зумовлює специфічний характер виконуваної ним кримінально-процесуальної функції, а саме: забезпечення законності та обґрунтованості обмеження конституційних прав і свобод людини на стадії досудового розслідування кримінального провадження.

При розгляді даної апеляційної скарги колегія суддів, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

При застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Як убачається з матеріалів судової справи прокурорами відділу Одеської обласної прокуратури здійснюється процесуальне керівництво в кримінальному провадженні №0001234 від 25.09.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

З обставин, викладених у клопотанні вбачається, що 24.09.2023 року, о 22:56 год., на перехресті вул. Островського та вул. Кишинівська в Білгород-Дністровському районі Одеської області, за участю автопоїзда у складі сідлового тягача марки «SCANIA R380 LA» державний номерний знак НОМЕР_1 , з напівпричепом-тентованим «FLIEGL SDS350», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_9 , який здійснюючи рух заднім ходом по вул. Островського, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці події.

25.09.2023 року постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 спеціалізований вантажний сідловий тягач «SCANIA R380 LA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 р.в.; напівпричіп-тентований «FLIEGL SDS350», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 р.в., власником якого є ТЗОВ ФІРМА «РАВІС», реєстрація: Рівненська область, Рівненський район, с.Велика Омеляна, вул.Шевченка,буд.24А; взуття пішохода ОСОБА_8 , визнані речовими доказами в кримінальному провадженні (а.с.17-18).

В подальшому, прокурор відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вищезазначене майна, оскільки в даному кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на вказане в клопотанні майно, оскільки воно має ознаки ст.98 КПК, є речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки зберегли на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а не застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, на думку прокурора, може призвести до втрати речових доказів.

Прокурор також у клопотанні зазначає, що накладення арешту на транспортні засоби необхідне зметою встановлення обставин кримінального провадження, зокрема з`ясування причин дорожньо-транспортної пригоди, які будуть встановлені при детальному дослідженні транспортних засобів за участі спеціалістів в галузі автотехніки та транспортної трасології, при проведенні експертних досліджень.

Слідчим суддею накладено арешт на майно, яке зазначено у клопотанні прокурора, а мотиви прийнятого рішення викладені вище.

Приймаючи до уваги, оскарження представником володільця майна ТЗОВ ФІРМА «РАВІС» - адвокатом ОСОБА_6 ухвали слідчого судді в частині накладення арешту на спеціалізований вантажний сідловий тягач «SCANIA R380 LA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 р.в., та напівпричіп-тентований «FLIEGL SDS350», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 р.в.,апеляційний суд переглядає ухвалу лише в частині правомірності накладення арешту на вказане майно.

Перевіривши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги та долучені до скарги документи в цій частині, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 13.12.2023 року постановою слідчого в кримінальному провадженні №0001234 від 25.09.2023 року призначено комплексну судово-медичну та транспортно-трасологічну експертизу з майном, яке зазначено в клопотанні прокурора, зокрема із транспортними засобами.

В клопотанні прокурора на адресу апеляційного суду, останній зазначає, що на теперішній час у кримінальному провадженні триває проведення експертних досліджень із використанням вказаних транспортних засобів, для повного та всебічного встановлення всіх обставин справи, визначення причин виниклої дорожньо-транспортної пригоди, а тому прокурор вважає, що арешт на транспортні засоби накладений обґрунтовано, його актуальність не знизилась, а на даний час відсутні підстави передачі транспортних засобів на відповідальне зберігання власнику чи володільцю майна, оскільки це може негативно вплинути на досудове розслідування.

Оцінюючи ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на транспортні засобиколегія суддів вважає, що це рішення відповідає вимогам ст.171 КПК та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Слідчий суддя, пославшись на вимоги ст.ст.167, 170 КПК, на законних підставах задовольнив клопотання та наклав арешт на майно, зазначивши про те, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що вказані в клопотанні прокурора спеціалізований вантажний сідловий тягач «SCANIA R380 LA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 р.в., та напівпричіп-тентований «FLIEGL SDS350», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 р.в., відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК, а тому в даному кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ч.2 ст.286 КК України може бути речовим доказом та потребує детального дослідження в ході досудового розслідування, зокрема завершення проведення експертних досліджень.

Колегія суддів, враховує доводи апелянта про те, що ТЗОВ ФІРМА «РАВІС» використовує вказані транспортні засоби в здійсненні підприємницької діяльності, однак на даному етапі досудового розслідування скасування ухвали слідчого судді про накладення арешту чи передання транспортних засобів на відповідальне зберігання власнику чи володільцю для їх використання за призначенням, з врахуванням призначених та триваючих судових експертиз, може дійсно перешкодити досудовому розслідуванню, зокрема призвести до втрати слідової картини ДТП, що не буде слугувати виконанню завдань, передбачених ст.2 КПК.

Апеляційний суд звертає увагу, що всі обставини кримінального провадження, доведеність факту події та обставин злочину, з наявністю всіх його складових елементів, чи його не доведення, має бути перевірена в ході подальшого досудового розслідування кримінального провадження, з урахуванням всіх доказів в їх сукупності.

Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права, власності/володіння на вказані транспортні засоби завданням кримінального провадження, в якому досліджуються обставини загибелі людини, колегія суддів на даній стадії досудового розслідування не вбачає.

Колегія суддів звертає увагу апелянта, що питання про доцільність подальшого арешту на вказані транспортні засоби буде перевірено на стадії досудового розслідування на протязі нетривалого часу, зокрема після завершення проведення всіх експертних досліджень, про що має бути постановлено відповідне процесуальне рішення, а власник, володілець цього майна або його представник, вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК, у разі нівелювання подальших підстав для подальшого арешту майна.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК, наклав арешт на транспортні засоби і цей захід забезпечення кримінального провадження слугуватиме меті забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для власника/володільця та забезпечив своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності/володіння завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності та необґрунтованості оскарженої ухвали, суд визнає необґрунтованими.

Водночас колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу органу досудового розслідування та прокурора-процесуального керівника в даному кримінальному провадженні на необхідність забезпечення дотримання вимог ст.28 КПК України щодо розумного строку досудового розслідування, в тому числі в частині тривалості застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду має право залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власника майна ТЗОВ ФІРМА «РАВІС» адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого Київського районного суду м. Одеси від 15.02.2024 року, якою в кримінальному провадженні №0001234 від 25.09.2023 року накладено арешт на спеціалізований вантажний сідловий тягач «SCANIA R380 LA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2011 року випуску та напівпричіп-тентований «FLIEGL SDS350», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, власником яких є ТЗОВ ФІРМА «РАВІС», реєстрація: Рівненська область, Рівненський район, с.Велика Омеляна, вул.Шевченка,буд.24А, вилучене 25.09.2023 року в ході огляду місця ДТП залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4