Справа № 299/2648/24
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.05.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/319/24 за апеляційною скаргою прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.04.2024.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 21.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000217, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 25.04.2024 до суду надійшло клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури, подане у кримінальному провадженні, внесеному 21.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000217, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про арешт майна, а саме:свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого 10.06.2015 центром ДАІ 5302 на ім`я ОСОБА_6 , шляхом позбавлення прав відчуження, розпорядження та користування майном.

Клопотання мотивовано тим, що 20.04.2024 до чергової частини ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення від інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про те, що 20.04.2024 близько 18 год ним спільно із старшим інспектором сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_7 , під час патрулювання в м. Виноградів Берегівського району Закарпатської області було зупинено мотоцикл марки «BMW» моделі «R 1200GS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , видане 10.06.2015 центром ДАІ 5302 на ім`я ОСОБА_6 , щодо якого виникли сумніви в його дійсності, оскільки графічні зображення лицьового та зворотного боків не містили захисних фонових сіток.

20.04.2024 в період часу з 19 до 19 год 30 хв проведено огляд місця події, під час якого виявлено та вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , видане 10.06.2015 центром ДАІ 5302 на ім`я ОСОБА_6 та мотоцикл марки «BMW» моделі «R 1200GS», реєстраційний номер НОМЕР_3 НОМЕР_4 .

21.04.2024 відомості за даним фактом внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000217 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

-2-

22.04.2024 постановою дізнавача СД ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області вилучені мотоцикл та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Підставою арешту є те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу відповідно до ст. 98 КПК України визнано речовим доказом постановою дізнавача, тому у кримінальному провадженні виникла необхідність вжити захід щодо збереження речового доказу у виді арешту. Метою арешту зазначено збереження речового доказу задля унеможливлення розпоряджатися ним, щоб запобігти зникненню, втраті або пошкодженню. Прокурор зазначає, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу є доказом у кримінальному провадженні та необхідне для проведення з ним експертних досліджень та ідентифікації винної особи. Крім того, на вказаному документі збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення, дослідження яких шляхом призначення відповідних експертиз необхідне для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Не накладення арешту на згаданий документ може призвести до того, що власник відчужить його іншим особам, знищить або пошкодить, що призведе до неможливості дослідження документа у кримінальному провадженні. З огляду на те, що існує сукупність підстав уважати вилучений документ доказом кримінального правопорушення, з метою збереження слідів кримінального правопорушення та проведення експертиз, виникла необхідність у накладенні на нього арешту.

Ухвалою слідчого судді, клопотання прокурора залишено без задоволення. Ухвала вмотивована тим, що ухвалою слідчого судді від 22.04.2024 клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000217 було повернуто прокурору для усунення недоліків в строк сімдесят дві години, однак надійшло до суду після усунення недоліку 25.04.2024 о 13 год 53 хв. Крім того, слідчим суддею констатовано те, що ч. 4 ст. 358 КК України передбачає кримінальну відповідальність за використання завідомо підробленого документа. Протокол огляду речового доказу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, про арешт якого подано клопотання, відсутній. Відомості, які містяться в інших документах, не є достатніми для встановлення того, що даний документ має значення речового доказу у кримінальному провадженні. У зв`язку з наведеним вище, слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді як незаконну та необґрунтовану, накласти арешт на вилучене майно, яке є речовим доказом у кримінальному провадженні. Вилучений документ відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а тому з метою забезпечення повного, об`єктивного та всебічного розслідування кримінального провадження, проведення ряду слідчих дій таке підлягає арешту. На цьому майні збереглися сліди вчинення кримінального правопорушення, дослідження яких шляхом призначення експертиз, необхідне для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Не накладення арешту на майно може призвести до того, що власник майна відчужить його іншим особам, знищить або пошкодить іншим чином, що призведе до неможливості дослідження майна у кримінальному провадженні. Приймаючи рішення про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, слідчий суддя безпідставно не взяла до уваги долучені до клопотання докази.

Судове провадження розглядається за відсутності прокурора, та осіб у яких вилучено майно, неявка яких з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що вказані особи належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді, а також те, що від них не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин їх неявки.

-3-

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції згідно вимог ст. 404 КПК України переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 131-132 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження та застосовується на підставі ухвали слідчого судді.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя не дотрималася вказаних вимог закону та не з`ясувала належним чином всіх обставин, які передбачають підстави для накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

На думку апеляційного суду, зміст клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно дає достатні підстави для висновку, що дане майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 170 КПК України, та стороною обвинувачення дано належне обґрунтування необхідності такого арешту, наявності ризиків, встановлених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Арешт майна з підстав передбачених ч. 2, 3 ст. 170 КПК України по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом.

-4-

Як зазначено у ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З клопотання прокурора вбачається, що 20.04.2024 до чергової частини ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області надійшло повідомлення від інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області про те, що 20.04.2024 близько 18 год, ним спільно із старшим інспектором сектору реагування патрульної поліції ОСОБА_7 , під час патрулювання в м. Виноградів Берегівського району Закарпатської області було зупинено мотоцикл марки «BMW» моделі «R 1200GS», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , який надав для перевірки свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , видане 10.06.2015 центром ДАІ 5302 на ім`я ОСОБА_6 , щодо якого виникли сумніви в його дійсності, оскільки графічні зображення лицьового та зворотного боків не містили захисних фонових сіток.

22.04.2024 постановою дізнавача СД ВП № 1 Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області вилучені мотоцикл та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

В межах зазначеного кримінального провадження, прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, а саме: свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого 10.06.2015 центром ДАІ 5302 на ім`я ОСОБА_6 , шляхом позбавлення права відчуження, розпорядження та користування майном.

Таким чином, суд апеляційної інстанції уважає, що з огляду на наведені прокурором та встановлені досудовим розслідуванням обставини, враховуючи положення ч. 1 ст. 98 КПК України, вилучений під час огляду місця події 20.04.2024 документ, є речовим доказом, що в сукупності з іншими матеріалами кримінального провадження має суттєве значення для встановлення важливих обставин під час досудового розслідування.

На думку апеляційного суду, вилучене тимчасово під час огляду місця події майно відповідає критеріям, визначеним ч. 2 ст. 167 КПК України та є достатні підстави вважати, що воно могло бути використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди, а тому з метою збереження речових доказів та їх дослідження органами досудового розслідування, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Також, матеріалами клопотання та доводами прокурора підтверджено, що в даному випадку мають місце відповідні ризики щодо майна, а саме можливості його приховування, пошкодження, знищення, відчуження, доведено необхідність виконання завдання арешту майна, а саме запобігання можливості таких ризиків.

Крім того, арешт майна у даному кримінальному провадженню є необхідним для забезпечення всебічності, повноти та об`єктивності дослідження усіх обставин кримінального провадження, тобто для забезпечення виконання завдань кримінального провадження.

На переконання апеляційного суду, слідчим суддею не надана належна оцінка тому, яке значення у вказаному кримінальному провадженні має тимчасово вилучене майно.

-5-

Таким чином, слідчий суддя при розгляді клопотання не в повній мірі з`ясувала всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити клопотання прокурора та накласти арешт на вилучене 20.04.2024 майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , видане 10.06.2015 центром ДАІ 5302 на ім`я ОСОБА_6 , шляхом заборони користування, розпорядження та відчуження цього майна, що відповідатиме вимогам охорони фундаментальних прав інших осіб.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, матеріали судового провадження не містять та колегією суддів не встановлено.

Згідно ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: залишити ухвалу без змін; скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, псування, знищення, відчуження майна в даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог ст. 132, 170-173 КПК України, клопотання прокурора про накладення арешту на тимчасово вилучене майно підлягає до задоволення.

Переглядаючи оскаржене судове рішення в межах апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційної скарга прокурора підлягає до задоволення.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

Керуючись ст. 170, 172, 404, 405, 407, 412, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 26.04.2024 про відмову в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна скасувати.

Клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 21.04.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000217, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК Українизадовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 , виданого 10.06.2015 центром ДАІ 5302 на ім`я ОСОБА_6 , шляхом заборони ним користуватися, розпоряджатися та відчужувати.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді