490/1538/24 03.04.2024
н/п 1-кп/490/631/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1538/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000071 від 24.02.2024 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянкою України, має середню спеціальну освіту, офіційно не працює, незаміжня, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судима:

18.10.2023 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.125 КК України до 240 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , 18.10.2023 року вироком Центрального районного суду міста Миколаєва визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та останній призначено покарання у виді 240 годин громадських робіт. 21.11.2023 року судове рішення набрало законної сили.

Відповідно до вимог ч.3 ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України, ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт є: систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, а також притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, які були вчинені після письмового попередження; невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, а також допущення більше двох порушень трудової дисципліни протягом місяця, поява на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння.

18.12.2023 року ОСОБА_3 прибула до Центрального районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, де їй роз`яснено порядок і умови відбування покарання у виді громадських робіт та відібрана підписка про те, що в разі ухилення від відбуття покарання, її може бути притягнуто до кримінальної відповідальності за статтею 389 КК України.

ОСОБА_3 була письмово попереджена про те, що на підставі ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України, вона повинна додержуватись встановлених, відповідно до закону, порядку та умов відбування покарання, а саме: сумлінно ставитись до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк громадських робіт, з`являтись за викликом до уповноваженого органу з питань пробації. Також, останній роз`яснено, що поважними причинами неявки до уповноваженого органу з питань пробації в призначений строк визнається: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, які фактично унеможливлюють своєчасне прибуття за викликом і які документально підтверджені.

Після чого, 18.12.2023 року ОСОБА_3 отримала направлення до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, розташованої за адресою: м.Миколаїв, вул.Інженерна, 1, згідно з яким останній необхідно було приступити до відбуття покарання у вигляді громадських робіт з 19.12.2023 року, однак, щодо останньої застосовано адміністративне стягнення у вигляді адміністративного арешту терміном на 10 діб та 20.12.2023 року о 18:45 год. ОСОБА_3 затримана співробітниками поліції та доставлена до ізолятору тимчасового тримання ГУ НП в Миколаївській області на підставі постанови судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 20.12.2023 року за скоєння адміністративних правопорушень, передбачених ст.173 та ст.173-2 КУпАП. Однак, у зв`язку з погіршенням стану здоров`я (алкогольний делірій), в період з 24.12.2023 року по 29.12.2023 року ОСОБА_3 проходила лікування у КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" МОР. Також, з 01.01.2024 року по 04.01.2024 року ОСОБА_3 проходила лікування в токсико-терапевтичному відділенні КНП ММР "Міська лікарня швидкої медичної допомоги" з діагнозом алкогольне сп`яніння важкого ступеню.

Проте, з 05.01.2024 року, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про призначене судом покарання, діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання та невиконання покладених на неї судом обов`язків, ухилялась від відбування покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, призначеного вище вказаним вироком Центрального районного суду міста Миколаєва, до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради не з`явилась і до відбуття покарання у виді громадських робіт, не приступила, та 240 годин не відпрацювала без поважних причин, при цьому достовірно знаючи, що за ухилення від відбування призначеного судом покарання, передбачена кримінальна відповідальність за ч.2 ст.389 КК України.

У зв`язку з вказаним, 15.01.2024 року заступником начальника Центрального районного відділу філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на підставі ст.40 Кримінально-виконавчого кодексу України винесено попередження з приводу ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт та про притягнення останньої до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України, у разі продовження порушення порядку та умов відбування покарання. З зазначеним попередженням остання ознайомлена під особистий підпис 15.01.2024 року.

24.01.2024 року ОСОБА_3 прибула до Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради та в подальшому була ознайомлена з Наказом Голови Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 24.01.2024 року №11-к. В той же день, ОСОБА_3 , разом з начальником адміністративно-господарського управління Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради ОСОБА_5 , склали графік виходу на роботу засудженого до громадських робіт на період з 24.01.2024 року по 31.01.2024 року, однак, остання, будучи ознайомленою з графіком виходу на роботу та Наказом Голови Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 24.01.2024 року №11-к, достовірно знаючи про призначене судом покарання, діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання та невиконання покладених на неї судом обов`язків, ухилилась від відбування покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, призначеного вище вказаним вироком Центрального районного суду міста Миколаєва.

Так, протягом січня 2024 року, ОСОБА_3 , з 24.01.2024 року по 31.01.2024 року мала відпрацювати 24 години, з яких фактично не відпрацювала жодної години. В порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, передбачених ст.ст.36, 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, ОСОБА_3 з 24.01.2024 року по 31.01.2024 року не вийшла на відпрацювання громадських робіт більше двох разів протягом місяця без поважних причин, а саме: 24.01.2024 року, 25.01.2024 року, 26.01.2024 року, 29.01.2024 року, 30.01.2024 року, 31.01.2024 року, при цьому, будучи письмово попередженою та достовірно знаючи, що за ухилення від відбування призначеного судом покарання передбачена кримінальна відповідальність за ч.2 ст.389 КК України. Кількість невідпрацьованого ОСОБА_3 без поважних причин часу протягом січня 2024 року складає 24 години.

В подальшому, на початку лютого 2024 року ОСОБА_3 , разом з начальником адміністративно-господарського управління Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради ОСОБА_6 , склали графік виходу на роботу на період з 02.02.2024 року по 29.02.2024 року, однак, остання, будучи ознайомленою з графіком виходу на роботу та Наказом Голови Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради від 24.01.2024 року №11-к, достовірно знаючи про призначене судом покарання, діючи умисно, усвідомлюючи наслідки своїх дій, з метою ухилення від відбування покарання та невиконання покладених на неї судом обов`язків, ухилилась від відбування покарання у вигляді 240 годин громадських робіт, призначеного вище вказаним вироком Центрального районного суду міста Миколаєва.

Так, протягом лютого 2024 року, ОСОБА_3 , з 02.02.2024 року по 29.02.2024 року мала відпрацювати 80 годин, з яких фактично, станом на 28.02.2024 року відпрацювала 28 годин. В порушення порядку та умов відбування покарання у виді громадських робіт, передбачених ст.ст.36, 37 Кримінально-виконавчого кодексу України, ОСОБА_3 з 02.02.2024 року по 29.02.2024 року не вийшла на відпрацювання громадських робіт більше двох разів протягом місяця без поважних причин, а саме: 06.02.2024 року, 07.02.2024 року, 13.02.2024 року, 15.02.2024 року, 16.02.2024 року, 19.02.2024 року, 20.02.2024 року, 21.02.2024 року, 22.02.2024 року, 23.02.2024 року, 27.02.2024 року, 28.02.2024 року, при цьому, будучи письмово попередженою та достовірно знаючи, що за ухилення від відбування призначеного судом покарання передбачена кримінальна відповідальність за ч.2 ст.389 КК України. Кількість невідпрацьованого ОСОБА_3 без поважних причин часу станом на 28 лютого 2024 року складає 48 годин.

Окрім того, 13.02.2024 року заступником начальника Центрального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях ОСОБА_4 у присутності представників Адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради проведено перевірку правильності виконання вироку суду щодо засудженої до покарання у виді громадських робіт ОСОБА_3 , однак за результатами перевірки встановлено, що станом на 13.02.2024 року ОСОБА_3 під час відбування покарання не дотримується графіку відбування покарання, має місце вихід на роботу у нетверезому стані. Станом на 13.02.2024 року ОСОБА_3 відпрацьовано 20 години.

Згідно листа адміністрації Центрального району Миколаївської міської гади №449/06.01-46/24 від 29.02.2024 року, ОСОБА_3 станом на 28.02.2024 року відпрацювала 28 годин призначеного вироком суду покарання. Вказана громадянка не дотримується графіку роботи та ухиляється від відбування покарання, зловживає спиртними напоями. Але під час виконання робіт зарекомендувала себе працьовитою громадянкою, сумлінно виконувала підсобні роботи з благоустрою, до роботи ставилась відповідально.

Відповідно до письмової заяви, складеної у присутності захисника адвоката ОСОБА_7 , обвинувачена ОСОБА_3 не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини, ознайомлена з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та згодна на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Заява обвинуваченої щодо беззастережного визнання вини у пред`явленому їй обвинуваченні не викликає сумнівів у її добровільності.

Проаналізувавши викладене, дослідивши обвинувальний акт та матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку та кваліфікує її дії за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, що має бути призначене обвинуваченій, суд, відповідно до ст.ст.65-67 КК України, враховує, що ОСОБА_3 вчинила кримінальний проступок, її особу, а саме те, що вона є раніше судимою, має невідбуте покарання за попереднім вироком, офіційно не працює, за даними КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради у період з 24.12.2023 року по 29.12.2023 року перебувала на лікуванні в наркологічному відділенні з діагнозом: "Розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром відміни з делірієм". З 20.12.2023 року по теперішній час на лікуванні у даному медичному закладі не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченій покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України.

Так, санкція ч.2 ст.389 КК України передбачає два види покарання, а саме: пробаційний нагляд та обмеження волі.

Статтею 61 КК України передбачено, що обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 22.02.2019 року позов органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задоволено частково, вирішено відібрати малолітнього ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення її батьківських прав та передано органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради для його подальшого влаштування, що не виключає повернення дитини в будь який час.

З огляду на що, такий вид покарання, як обмеження волі не може бути застосований.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Стаття 72 КК України передбачає правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення, домашнього арешту.

В той же час, дана стаття не передбачає співвідношення громадських робіт і пробаційного нагляду при складанні покарань.

Обвинувачена ОСОБА_3 засуджена вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.10.2023 року за ч.2 ст.125 КК України до 240 годин громадських робіт. Вирок набрав законної сили 21.11.2023 року. Тому, при призначенні покарання суд дійшов висновку, що вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.10.2023 року слід виконувати самостійно.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, та призначити їй покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 /один/ рік.

На підставі ст.59-1 КК України, встановити обвинуваченій ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

4) виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Вирок Центрального районного суду м.Миколаєва від 18.10.2023 року виконувати самостійно.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1