Справа № 699/506/24
Номер провадження № 1-кп/699/87/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.24 м. Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з повною технічною фіксацією матеріали обвинувальних актів в об`єднаному кримінальному провадженні № 0000048, № 0000053

за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Канія Контемирського району Республіки Молдови, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , із середньо спеціальною освітою, тимчасово непрацюючого, розлученого, перебуваючого у фактичних шлюбних стосунках, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 01.03.2024 близько 20 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклої сварки із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реалізовуючи свій умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою спричинення останньому тілесних ушкоджень, наніс декілька ударів дерев`яним стільцем по потилиці ОСОБА_5 , чим відповідно до висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-11-01/39 від 12.03.2024, спричинив потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді саден голови та шиї, які утворився від дії тупого твердого предмету та відноситься до легких тілесних ушкоджень, які не спричиняють короткочасного розладу здоров`я.

Так своїми діями, ОСОБА_4 відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив кримінальне правопорушення пов`язане із домашнім насильством.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме заподіяв потерпілому умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, ОСОБА_4 01.03.2024 близько 20 год. 30 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклої сварки із ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з якою спільно проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, реалізовуючи свій умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, усвідомлюючи суспільну небезпеку свого діяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, наніс один удар металевим рівнем по лівій руці ОСОБА_6 , чим відповідно до висновку експерта Корсунь-Шевченківського міжрайонного відділення КУ «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 05-11-01/50 від 25.03.2024, спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді саден лівого передпліччя, які утворився від дії тупого твердого предмету та відноситься до легких тілесних ушкоджень, які не спричиняють короткочасного розладу здоров`я.

Так своїми діями, ОСОБА_4 відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» вчинив кримінальне правопорушення пов`язане із домашнім насильством.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України, а саме заподіяв потерпілій умисне легке тілесне ушкодження.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Обсяг доказів

Судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст фактичних обставин, встановлених в обвинувальному акті.

Судом було поставлено на обговорення питання стосовно доцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обвинуваченому роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України та наслідки розгляду кримінального провадження у такому порядку, а саме позбавлення права оспорювати встановлені фактичні обставини провадження в апеляційному порядку.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстав вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, урахувавши, що обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини справи, і як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

2.2. Показання обвинуваченого ОСОБА_4 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих правопорушень, викладених в обвинувальних актах.

2.3. Дослідження письмових доказів сторони обвинувачення.

Стороною обвинувачення надано витяг з ЄРДР та низку документів, які характеризують обвинуваченого.

Так, за місцем проживання обвинувачений характеризується нейтрально, відомості про притягнення обвинуваченого до адміністративної та кримінальної відповідальності відсутні.

Відповідно до довідки КНП «Корсунь-Шевченківська багатопрофільна лікарня» від 11.03.2024 № 72 ОСОБА_4 на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

2.4. Висновки щодо доведеності винуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінив кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів оцінив з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши у судовому засіданні надані стороною обвинувачення докази, суд дійшов висновку, що надані докази є належними, оскільки прямо та непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Крім того, надані державним обвинуваченням докази є допустимими, оскільки зібрані у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Під час судового розгляду встановлено, що надані державним обвинуваченням докази є достовірними та достатніми, оскільки не суперечать один одному, та у своїй сукупності надають можливість суду зробити висновок про доведеність винуватості обвинуваченого поза розумним сумнівом у передбаченому законом порядку.

Отже, судом поза розумним сумнівом встановлено, а стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125 КК України, а саме заподіяв потерпілим умисні легкі тілесні ушкодження.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

В обвинувальних актах зазначено, що обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття, а обставиною, яка обтяжує покарання, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

Що стосується щирого каяття слід зазначити, що щире каяття це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення у матеріалах кримінального провадження. Такого висновку дійшов Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду при розгляді справи №199/6365/19. Під час судового розгляду судом не встановлено наявності такої обставини, як щире каяття обвинуваченого.

Щодо наявності обставини, яка обтяжує покарання слід зазначити таке.

Домашнє насильство у Стамбульській конвенції визначено як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні. Тлумачення цієї норми Стамбульської конвенції полягає у тому, що домашнє насильство складається головно з двох видів: насильства у стосунках інтимних партнерів з боку теперішніх чи колишніх чоловіка чи дружини або партнерів й насильства у стосунках між поколіннями зазвичай батьками і дітьми.

Тому суд погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо наявності обставини, яка обтяжує покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах.

4. Мотиви призначення покарання.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд на підставі ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відноситься до категорій проступків відповідно до ст. 12 КК України, особу винного, який характеризується нейтрально, бере до уваги наявність обставини, яка обтяжує покарання вчинення кримінального правопорушення щодо осіб, з якими винний перебуває у сімейних відносинах, а також враховує відсутність обставин, які пом`якшують покарання.

Також суд враховує позицію потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , які просили застосувати до обвинуваченого найменш суворе покарання.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що обвинуваченому за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, слід призначити покарання в межах санкції інкримінованої статті у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн, оскільки на думку суду в даному випадку саме таке покарання відповідатиме принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Цивільні позови заявлено не було.

Щодо обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, підстав для його застосування не вбачається.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 7, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувати.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану суд обмежується проголошенням резолютивної частини вироку, з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

СуддяОСОБА_1