Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/279/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.05.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 травня 2024 року, якою щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Войнівки Олександрійського району Кіровоградської області, українця, громадянина України, розлученого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який на момент кримінального правопорушення проходив військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця взводу охорони роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з 12.00 год. 01.05.2024 по 12.00 год. 28.06.2024 з визначенням застави у 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що в грошовому еквіваленті становить 75 700 грн.

В С Т А Н О В И Л А:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 просить ухвалу слідчого судді скасувати, як незаконну, ухвалити нову, якою у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді триманням під вартою відмовити. Свої вимоги обґрунтовуєтим, що розгляд клопотання слідчого не був повним та об`єктивним, а висновки слідчого судді, викладені в оскаржуваній ухвалі, не відповідають зібраним у справі доказам. Так, підозрюваний не вчиняв жодних дій, спрямованих на переховування та уникнення кримінальної відповідальності та не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування або суду, так само, як і перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Він добросовісно з`явився за викликом слідчого, слідчого судді з метою участі у розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу, висловив мотивовані заперечення проти його задоволення. Крім того, ОСОБА_9 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання, має міцні соціальні зв`язки, що свідчить про необґрунтованість висновку про його можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Стосовно можливості підозрюваного знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, то зауважує на тому, що усі докази по справі перебувають у розпорядженні третього СВ (з дислокацією у АДРЕСА_2 , а отже, доступ до них ОСОБА_9 цілковито унеможливлений. Звертає увагу також на те, що наявні у розпорядженні захисту матеріали кримінального провадження не містять інформації щодо свідків кримінального правопорушення. При цьому, намірів та можливості впливати на свідків ОСОБА_9 не має, а протилежний висновок слідчого судді побудований виключно на припущеннях. Крім того, безпідставними вважає і взяті місцевим судом до уваги ризики перешкоджати підозрюваним кримінальному провадженню іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється. За час досудового розслідування кримінального провадження не було встановлено жодного факту неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_9 , а протилежний висновок слідчого судді суперечить доданим до клопотання доказам. Тому, викладені обставини дають підстави для скасування оскаржуваної ухвали та відмови у задоволенні клопотання слідчого.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 15.03.2022 № 15 молодшого сержанта ОСОБА_9 призначено на посаду водія за військово-обліковою спеціальністю 790037А.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного ( НОМЕР_3 .

Таким чином, станом на 15.03.2022 ОСОБА_9 набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу, - та приступив до виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

У подальшому наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №11 від 16.06.2023 молодшого сержанта ОСОБА_9 , призначеного наказом Начальника Регіонального Управління Сил територіальної оборони « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ІНФОРМАЦІЯ_3 (по особовому складу) № 96-РС від 12.06.2023 на посаду стрільця взводу охорони роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , з 16.06.2023 зараховано до списків особового складу військової частини на всі види забезпечення і визнано таким, що з 16.06.2023 справи та посади прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до п. 1-3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби, на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять); на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено гуди за наказом відповідного командира (начальника).

Проходячи військову службу на посаді стрільця взводу охорони роги матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , молодший сержант ОСОБА_9 як військовослужбовець відповідно до ст.ст. 11, 16- 17 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України був зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів (начальників); постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, а також спеціальні обов`язки; бездоганно і неухильно додержуватися порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України; усвідомлювати та свідомо ставитися до виконання свого військового обов`язку; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно зі ст.ст. 2, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України молодший сержант ОСОБА_9 також був зобов`язаний, зокрема, захищати Вітчизну, незалежність та територіальну цілісність України; точно та вчасно виконувати покладені на нього обов`язки і поставлені йому завдання; зразково виконувати свої службові обов`язки; бути готовим до виконання завдань за призначенням; додержуватися військової дисципліни; своєчасно доповідати командирові відділення про захворювання, надзвичайні події та факти порушення військової дисципліни; неухильно виконувати розпорядок дня військової частини; точно, вчасно та сумлінно виконувати накази командирів (начальників); у разі потреби відлучитися питати дозволу в командира відділення, а після повернення доповідати йому про прибуття.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до гі. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, а також визначено момент набрання чинності Указом одночасно з набранням чинності Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні». При цьому моментом набрання чинності Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022 визначено день його опублікування.

24.02.2022 Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-ІХ від 24.02.2022 опубліковано в № 37 від 24.02.2022 офіційного друкованого видання «Голос України», а відтак з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

У подальшому Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022; №259/2022 від 18.04.2022; №341/2022 від 17.05.2022; № 573/2022 від 12.08.22; № 757/2022 від 07.11.2022; № 58/2023 від 06.02.2023; № 254/2023 від 01.05.2023; №451/2023 від 26.07.2023; №734/2023 від 06.11.2023, №49/2024 від 05.02.2024, затвердженими Законами України №2119-ІХ від 15.03.202; № 2212-ІХ від 21.04.2022; № 2263-ІХ від 22.05.2022; № 2500-ІХ від 15.08.2022; № 2738-ІХ від 16.11.2022; № 2915-ІХ від 07.02.2023; № 3057-1Х від02.05.2023; № 3275-ІХ від 27.07.2023; № 3429-ІХ від 08.11.2023; № 3564-ІХ від06.02.2024, відповідно, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався і триває дотепер.

Незважаючи на викладене, близько 13 години 00 хвилин 25.08.2023, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_10 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця взводу охорони роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 , умисно діючи в порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та, перебуваючи за фактичним місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , та в інших місцях, ухилявся від проходження військової служби до близько 08 години 00 хвилин 29.08.2023, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не було пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби. Близько 08 години 00 хвилин 29.08.2023 ОСОБА_9 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

У подальшому близько 16 години 00 хвилин 08.10.2023, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , ОСОБА_9 , будучи військовослужбовцем та проходячи військову службу за призовом під час мобілізації на посаді стрільця взводу охорони роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_4 , умисно діючи в порушення вимог ст.ст. 2, 11, 16, 127-128, 130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від військової служби повторно самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , та, перебуваючи за фактичним місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , та в інших місцях, ухилявся від проходження військової служби до 08 години 30 хвилин 19.10.2023, використовуючи виниклий у зв`язку з цим вільний час на власний розсуд, що не було пов`язано з виконанням його обов`язків з військової служби. О 08 годині 30 хвилин 19.10.2023 ОСОБА_11 самостійно повернувся до військової частини НОМЕР_1 для подальшого проходження військової служби.

Органами досудового розслідування дії ОСОБА_9 кваліфіковані як самовільне залишення військової частини військовослужбовцем тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, про що 30.04.2023 йому повідомлено про підозру.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01.05.2024 задоволено клопотання слідчого Третього слідчого відділу ( з дислокацією у м. Кропивницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві про застосування підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000085 в межах строку досудового розслідування, до 12.00 год. 28.06.2024 включно, з визначенням застави. Рішення слідчого судді мотивовано тим, що ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.4 ст.407 КК України, який закон класифікує як тяжкий злочин, за який передбачено покарання до 10 років позбавлення волі. Також судом з`ясовано, що ОСОБА_9 розлучений, раніше не судимий, має постійне місце проживання, за яким проживає з батьками та за їх рахунок існує, відтак слідчий суддя вважав недоведеною сталість соціальних зв`язків, та свідчить про високу ймовірність переховування його від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Тому, зважаючи на особу підозрюваного, обставини за яких ним було вчинено кримінальне правопорушення, а саме те, що він, достовірно знаючи, що в разі не зявлення його на військову службу щодо нього буде внесено відомості до ЄРДР, а відтак слідчий суддя вважав, що застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, є найбільш доцільним і обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, в дебатах захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора про залишення ухвали суду без зміни, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя повною мірою дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Розглядаючи дане клопотання, слідчий суддя належно дослідив та перевірив наведені у ньому доводи щодо обґрунтованості підозри та наявності ризиків які, власне, викликали необхідність вжити заходи для забезпечення кримінального провадження шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що Третім слідчим відділом (із дислокацією у м. Кропивницький) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 07.10.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000085 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

30.04.2024 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

01.05.2024 ухвалою слідчого судді ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 28.06.2024 та визначено заставу - 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено доведеність прокурором обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Висновок слідчого судді про необхідність обрання запобіжного заходу тримання під вартою щодо ОСОБА_9 відповідає фактичним обставинам кримінального провадження і такий висновок підтверджується перевіреними слідчим суддею доказами, яким дана належна оцінка.

Як встановив слідчий суддя, ОСОБА_9 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, яке відноситься до категорії тяжких та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років, а тому з огляду на тяжкість та характер вказаного кримінального правопорушення вказане свідчить про існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства ( рішення «Летельє проти Франції»).

Вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованої підозри ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, доведена слідчим і прокурором та сумнівів у колегії суддів щодо їх повноти та достатності не викликає.

Згідно до вимог ст. 177 КПК України правовою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину, а також наявність зазначених в законі ризиків.

Вирішуючи по суті клопотання слідчого щодо можливості обрання підозрюваному ОСОБА_9 такого запобіжного заходу як тримання під вартою, слідчим суддею враховано, що останній в умовах воєнного стану підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років, а тому, зважаючи на покарання, яке загрожує йому у випадку визнання його винуватим, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді засудження до покарання у виді позбавлення волі, слідчий суддя вважав, що ризик переховування від органів досудового розслідування та суду є достатньо високим.

Як особа підозрюваний не одружений, утриманців не має, є військовослужбовцем.

Крім того, відповідно до положень ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме у вигляді тримання під вартою.

Тому, колегія суддів вважає, що застосований ОСОБА_9 вид запобіжного заходу є співмірним з існуючими ризиками, відповідає даним про його особу та тяжкості пред`явленої йому підозри, а доводи, на які послався в апеляційній скарзі захисник, що ризики, зазначені у клопотанні, ніяким чином не підтверджені, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті ухвали по даній справі, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано запобіжний захід, який на думку колегії суддів співмірний з існуючими ризиками та даними про його особу, зможе у повній мірі забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків та унеможливить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому підстав для скасування запобіжного заходу, колегія суддів не знаходить.

Крім того, в супереч доводам захисника, ухвала слідчого судді не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Також, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, яке інкримінується ОСОБА_9 , а саме те, що він підозрюється у самовільному залишенні місця служби, вчиненому в умовах воєнного стану, вчиненому військовослужбовцем, на підставі ч. 5 ст. 182 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано визначив заставу в розмірі, який достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Порушень норм кримінального процесуального закону, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційний суд не вбачає.

Рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, вирішено з дотриманням вимог ст. 177, 178, 182, 183 КПК України, ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 182, 183, 193, 194, 376 ч.2, 405, 407, 422 КПК України, колегія судді

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчогосудді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 травня 2024 року щодо підозрюваного ОСОБА_9 без зміни.

Ухвала набирає законної сили негайно, є остаточною і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: