Справа № 404/2136/24
Номер провадження 1-кс/404/1880/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2024 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Кіровського районного суду міста Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького районного управління поліції ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_7 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою по кримінальному провадженню №0000696 стосовно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кіровограді, українця, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, без утриманців, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , до кримінальної відповідальності притягується вперше,

підозрюваного в цьому кримінальному провадженні за ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 , якому 16.05.2024 року вручили повідомлення про підозру в тому, що він 10.03.2024 року в період часу з 12 -03 год. по 12-24 год., на території кладовища «Далекосхідний цвинтар», по пров. Степовий в м. Кропивницькому, двадцять разів вчинив дії спрямовані на збут канабісу, шляхом приховування заздалегідь розфасованого канабісу під фрагментами картону, білого кольору з наявним на ньому написом «20 Токенов», зробивши фотознімок місця схову за допомогою належного йому мобільного телефону «iPhone 7» IMEI: НОМЕР_1 вказавши на фото географічні координати залишеного пакунку для подальшої передачі покупцю наркотичного засобу.

Крім того, 10.03.2024 року в період часу з 20-37 год. по 21-30 год., на території «парку Космонавтів», по проспекту Перемоги в м. Кропивницькому, під час огляду місця події у ОСОБА_6 , з рюкзаку «Fila», належного останньому, відшукали та вилучили десять згортків з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, загальною масою 8,23 грама, який ОСОБА_6 незаконно придбав та зберігав з метою збуту повторно.

Слідчий з прокурором заявлені ними вимоги підтримали, просять застосувати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Підозрюваний і захисник переконані в надмірній суворості запропонованого слідчим виду запобіжного заходу, оскільки ОСОБА_6 слідству не перешкоджає, не переховується, має місце реєстрації, створив родину, утримує батьків, просить застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Внесене на розгляд слідчого судді клопотання, відповідає вимогам ст. 184 КПК України та практиці застосування рішень Європейського суду, оскільки витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, результати, зафіксовані в протоколах огляду, допиту свідків, висновки експертів, у сукупності містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри стосовно ОСОБА_6 за ч.2 ст. 307 КК України.

У перші дні досудового розслідування з об`єктивних причин не можна дати остаточну оцінку належності, допустимості доказів та кваліфікуючим ознакам, а також з точки зору їх достатності. Перелічені обставини з`ясовує суд на стадії судового розгляду. При вирішенні цього клопотання достатньо встановити наявність обґрунтованості пред`явленої підозри, що виконав слідчий з прокурором.

Разом з цим звертаю увагу про наявність істотних недоліки, до усунення яких передчасним стане обрання підозрюваному найсуворішого запобіжного заходу:

10.03.2024 року, о 18:44хв. на телефонну лінію «102» поступило повідомлення від учасника спільного наряду ІНФОРМАЦІЯ_2 про те, що на території «парку Космонавтів», по АДРЕСА_2 , під час поверхневої перевірки у ОСОБА_6 виявили згортки. (а.к.26)

10.03.2024 року, о 20-37 год. на території «парку Космонавтів», по АДРЕСА_2 , під час проведення огляду місця події ОСОБА_6 , добровільно видав десять згортків з особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом. (а.к.29-33)

Наступного дня, тобто 11.03.2024 року до ЄРДР внесли відомості за ч.2 ст.307 КК України по вказаним обставинам.

Згідно з ч.1 ст. 237 КПК України, огляд місцевості, приміщення, речей та документів проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Проведення огляду особи положеннями цієї статті не передбачено.

Відповідно до ст. 209 КПК особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, визначеному уповноваженою службовою особою.

Згідно з вимогами частин 1, 3, 4 ст. 208 КПК уповноважена особа має право затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, якщо цю особу застали на місці вчинення злочину, та може здійснити обшук затриманої особи з дотриманням правил, передбачених ч. 7 ст. 223і ст. 236 КПК. Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень ст. 213 КПК ,вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені КПК України.

Згідно зі ст. 86 КПК доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

У пунктах 3, 4 ч. 2 ст. 87 КПК передбачено, що суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, порушення права особи на захист та отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права.

У цьому випадку слідчий під виглядом проведення огляду місця події міг допустити проведення обшуку речей фактично затриманої особи, під час якого без роз`яснення прав та у відсутності адвоката вилучив майно, тобто наявні ознаки порушення вимог процесуального закону, якими не передбачено можливості проведення такої слідчої дії до внесення відомостей до ЄРДР. Фактично затриману особу ймовірно роздягнули, оскільки в шкарпетці знайшли згорток з канабісом, отже у холодну пору року більше двох годин він міг залишатись поруч з працівниками поліції і не міг вільно пересуватись. Не спростовані доводи підозрюваного про ймовірні знущання; можливі залякування з приводу поміщення до слідчого ізолятора; примушування писати письмову згоду про добровільну видачу. При цьому затримання особи в порядку ст. 208 КПК України не проводилось, протокол його затримання не складався, процесуальні права не роз`яснювалися, отже фактичний обшук міг бути проведений з грубим порушенням вимог кримінального процесуального закону, зокрема положень ст.ст. 208, 214 КПК України. Така стала правова позиція неодноразово висловлена у постанові Верховного Суду від 31 травня 2018 року та постанові від 21 січня 2020 року (справа № 236/439/16-к; справа № 381/2316/17), у цьому випадку при здійсненні огляду місця події слідчий фактично міг провести особистий обшук особи і таким чином ймовірно порушив вимоги кримінального процесуального закону, якими не передбачено повноважень здійснення такої слідчої дії до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досягнення легітимної мети кримінального провадження має бути забезпечено насамперед законністю відшукання і вилучення самих речових доказів.

Зміст ч. 2 ст. 9 КПК України передбачає, що слідчий з прокурором зобов`язані всебічно та повно виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Згідно зі ст. 90 КПК України, рішення національного суду або міжнародної судової установи, яке набрало законної сили і ним встановлено порушення прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією України і міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою Україною, має преюдиціальне значення для суду, який вирішує питання про допустимість доказів.

Зясовані ознаки про порушення прав людини і основоположних свобод передбачене п. 2 ч. 2 ст. 87 КПК України, отримання доказів внаслідок нелюдського або такого, що принижує гідність особи, коли ОСОБА_6 при низьких температурних умовах могли: примусово роздягати, незаконно затримати та протягом двох годин обмежити у праві вільно обирати собі місцезнаходження. Крім того ймовірно порушили п. 3 ч. 2 ст.87 КПК України, оскільки не роз`яснили затриманій особі право на захист. Лише суд за критерієм поза розумного сумніву в остаточному процессуальному рішенні зобов`язаний дати оцінку про дотримання або порушення порядку відшукання та вилучення мобільних терміналів.

Разом з цим, прокурор (ч. 1 ст. 36 КПК України) та слідчий (ч. 5 ст. 40 КПК України) є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання у яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Положення ст. 90 КПК України не обмежують слідчого чи прокурора у прийнятті процесуальних рішень, отже прокурор має право доводити перед судом переконливість будь-якої правової позиції, яка може відрізнятись від тверджень слідчого судді, сторін та учасників кримінального провадження, у цьому полягає змагальність та свобода у поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 22 КПК України).

У постанові від 21 лютого 2018 року Верховний Суд наводить визначення стандарту "поза розумним сумнівом": "Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення. Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину".

Згідно ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. На початковій стадії проведення досудового розслідування, слідчий суддя не має права замість суду наперед встановити допустимість доказу за критерієм «поза розумного сумніву». Саме з цих підстав констатуються ознаки про наявні істотні порушення порядку вилучення майна, що виключає застосування тримання особи під вартою.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Злочин по якому пред`явлено особі повідомлення про підозру є: тяжким, закінченим, умисним, корисливим, повторним. Посягає на суспільні інтереси - проти здоров`я населення та порушення обігу наркотичних речовин. Наркоманія поширюється серед молоді, стає серйозним негативним соціальним фактором, що впливає на стан здоров`я і добробут людей, розвиток суспільства.

Разом з цим, відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Якщо при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставин, передбачених пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. (ч.4 ст.194 КПК України).

Кримінальний процесуальний закон покладає на сторону обвинувачення обов`язок довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків позапроцесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

У даному конкретному випадку необхідно особливо ретельно забезпечити засаду: рівності сторін, свободи від самовикриття, забезпечення права на захист, змагальність та свободи в поданні суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості (ст. 7 КПК України, загальні засади кримінального провадження).

Додержуючись вимог частин 1 та 2 ст. 22 та ст. 26 КПК України, клопотання вирішено в межах заявлених вимог, доводів і долучених до клопотання доказів, у зв`язку із чим переконаний у необхідності забезпечення ОСОБА_6 гарантованого йому права на свободу, згідно якого ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою не інакше як на підставах та у порядку, встановлених законом. (ст. 29 Конституції України). Відповідно до ч.1 ст.12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах, передбачених цим Кодексом.

Дійсно, прокурор довів сукупність: обґрунтованої підозри разом з існуванням ризиків передбачених ст.177 КПК України, але не вказав переконливих доводів та не долучив беззастережних доказів недостатності застосування менш суворих видів заходів для запобігання ризику або ризикам зазначеним у клопотанні.

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення «Бекчиєв проти Молдови»). Прокурор не подав доказів умисного переховування від слідчого чи неповажності неявок. Навпаки, підозрюваний зобов`язується добровільно, свідомо, своєчасно з`являтися для проведення процесуальних дій, має сталі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, тобто безпідставні припущення прокурора про ризик втечі в період дії воєнного стану на Україні, неявки чи невиконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Припущення не використовуються при доказуванні. Прокурор не подав доказів, що підозрюваний не з`явився для проведення слідчих дій. Таким чином, не існує законних передумов стверджувати, про ризик ухилення підозрюваного у цьому провадженні від слідства та суду. Навпаки, дії підозрюваного свідчать про бажання сприяти слідству, прагненні об`єктивно дослідити докази, повно та всебічно їх перевірити і дати належну правову оцінку із зазначенням кваліфікуючих ознак. Сукупність вказаних обставин переконує у щирості доводів підозрюваного про відсутність наміру переховування.

ОСОБА_6 все життя зареєстрований та мешкає за одним постійним місцем проживання, створив родину, має сталі соціальні зв`язки, опікується про батьків, працює без офіційного працевлаштування, що переконливо свідчить про достатній рівень його репутації. Отже тримання під вартою є перебільшеним заходом кримінального провадження.

Додержуючись вимог ч. 1 ст. 178 КПК України враховано, що: ОСОБА_6 сприяє слідству, суспільну небезпеку усвідомлює. Не зафіксовано спроб підозрюваного змінити місце його реєстраційного обліку, проживання, чи переховуватись від слідства. Не перебуває на обліках у нарколога та психіатра. Крім того, ОСОБА_6 стверджує про неухильне виконання у майбутньому покладених на нього процесуальних обов`язків підозрюваного. Запевняє, що буде з`являтись для проведення слідчих дій з його участю. Заперечує можливість зміни ним місця постійного проживання та зобов`язується без потреб не виїжджати за межі міста в якому проживає. Наполягає про відсутність підстав та мотивів для продовження або вчинення нового злочину.

За правилами ст. 36, 40 КПК України, на прокурора та слідчого покладається обов`язок організувати проведення своєчасного ефективно досудового розслідування. Орган досудового розслідування мав достатньо часу і процесуальну можливість на відшукання, процесуальну фіксацію та забезпечення збереження доказів, а також допит свідків і вжити заходи для їх захисту чи зміни анкетних даних останніх, з метою запобігання впливу на очевидців та їх родичів. Ознаки протиправної поведінки припинено. Вказані обставини переконують у припиненні злочину. Відсутні обставини, що обтяжують відповідальність.

На Національну поліцію покладається обов`язок ефективно організувати та забезпечити умови неухильного виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків, пов`язаних з виконанням застосованого щодо підозрюваної виду запобіжного заходу. Завдяки цьому орган досудового розслідування зможе попередити ризик вчинення нового можливого злочину. Застосування менш суворого заходу забезпечення разом з постійним контролем Національної поліції здатні попередити існуючі ризики. Перебільшеним є звернення прокурора з клопотанням про застосування найсуворішого виду запобіжного заходу.

З урахуванням можливих наслідків процесуального вирішення цього кримінального провадження, ступеню суспільної небезпеки та особи підозрюваного, обґрунтовано вважаю що на час проведення досудового розслідування ОСОБА_6 достатньо застосувати запобіжний захід не пов`язаний з триманням його під вартою, застосувавши останньому тримання під домашнім арештом. Такий вид запобіжного заходу є насамперед гуманним та в достатній мірі забезпечить виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків, забезпечить реалізацію прав на працю та свободу, забезпечить його обов`язок утримувати соціально незахищених членів родини та одночасно контролювати його дії з боку правоохоронних органів. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) зазначено: що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Згідно ч.ч. 1, 2 та 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у злочині, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. ОСОБА_6 як правомірний користувач житла в якому проживає, погодилася на безперешкодний доступ працівниками поліції до житла, що перебуває у її володінні.

Застосований слідчим суддею запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту співмірний з особою підозрюваного та обставинами пред`явленої йому підозри, буде запобігати ризикам, зазначеним в п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, та забезпечить виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків. Наявність заощаджень та проживання підозрюваного в період домашнього арешту разом з родичами забезпечить йому мінімальний прожитковий рівень, буде запобігати ризикам, зазначеним в п. п. 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України, забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, виключить ризик вчинення ним нового злочину. Наявність у підозрюваного родини, переконливо свідчить про наявність умов для забезпечення ними матеріальної можливості утримувати підозрюваного під цілодобовим домашнім арештом.

16.05.2024 року ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру. З цього часу у нього виник процесуальний статус підозрюваного (ч.1 ст.48 КПК України). Таким чином, строк досудового розслідування закінчується 16.07.2024 року, саме до цього дня має бути застосований запобіжний захід.

Керуючись ст. 193-196 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу в виді тримання під вартою, відмовити.

Застосувати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у виді тримання його під цілодобовим домашнім арештом.

Початок строку дії ухвали про застосування ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання його під цілодобовим домашнім арештом, рахувати з моменту проголошення цієї ухвали, тобто з 22 травня 2024 року.

Застосований ОСОБА_6 запобіжний захід в виді цілодобового домашнього арешту припиняє свою дію 16 липня 2024 року.

У період дії запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- заборонити залишати квартиру АДРЕСА_3 ;

- надавати можливість працівникам органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного з`являтись за місцем його проживання в квартиру АДРЕСА_3 та вимагати від нього пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт ( паспорти ) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утриматись від спілкування зі свідками у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях;

- при слідуванні за викликом до правоохоронних органів або суду і поверненні під домашній арешт не відвідувати магазини, кіоски, громадські розважальні заклади;

- носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному правила користування пристроєм, техніку безпеки поводження з ним та наслідки зняття або неправомірного втручання в його роботу з метою ухилення від контролю. Відмова від носіння засобу електронного контролю, умисне зняття, пошкодження або інше втручання в його роботу з метою ухилення від контролю, а рівно намагання вчинити зазначені дії є невиконанням обов`язків, покладених на підозрюваного.

У разі невиконання покладених на підозрюваного вище наведених обов`язків до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід. Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника відділу поліції, за місцем проживання підозрюваного.

Копію ухвали вручити підозрюваному, слідчому для виконання та постановлення на облік ОСОБА_6 і здійснення за ним контролю. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1