Справа №295/4256/24
УХВАЛА

Іменем України

27.03.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

вирішуючи питання про прийняття скарги ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого про не ознайомлення заявника з правами та обов"язками потерпілого, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з указаною скаргою, в якій просив визнати протиправною бездіяльність старшого дізнавача СД ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 щодо не ознайомлення заявника з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння кримінального правопорушення.

В обґрунтування вимог скарги вказано, що ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.02.2024 року №295/1972/24 задоволено скаргу заявника від 07.02.2024 року та зобов`язано уповноважених осіб Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області відповідно до вимог ст. 214 КПК України внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення кримінального правопорушення, зазначеного у заяві ОСОБА_2 від 29.01.2024 року та розпочати досудове розслідування.

У провадженні СВ ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000068 від 20.02.2024 року, в рамках якого 24.02.2024 року ОСОБА_2 подано заяву про визнання його потерпілим у такому кримінальному провадженні.

11.03.2024 року заявник отримав відповідь старшого дізнавача СД ВП №1 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , якою ОСОБА_4 повідомлено про те, що постанова про відмову в визнанні його потерпілим не виносилась.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою з огляду на наступне.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК України, параграфом 1, ст. 303-308 КПК.

Нормами ч. 1 ст. 303 КПК України передбачено, зокрема, можливість оскарження виключно рішення слідчого, прокурора, про зупинення досудового розслідування (п. 2 ч. 1ст. 303 КПК України), рішення слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження (п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України), рішення слідчого, прокурора про відмову у визнанні потерпілим (п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України), рішення слідчого, прокурора при застосуванні заходів безпеки (п. 6 ч. 1 ст. 303 КПК України), рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій (п. 7 ч. 1ст. 303 КПК України), рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу (п. 8 ч. 1 ст. 303 КПК України).

У частині 1 статті 303 КПК визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, що підлягають оскарженню на стадії досудового розслідування.

Зокрема, згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчому судді підлягає оскарженню бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК, передбачає три обов`язкові ознаки: 1) слідчий або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; 2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк; 3) відповідна процесуальна дія слідчим чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством (Лист ВССУ від 12.01.2017 N 9-49/0/4-17 "Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування").

В іншому випаду, у відповідності до положень п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, особа наділена правом оскаржити рішення слідчого чи прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій.

Зміст та формулювання заявленої в скарзі вимоги зводиться фактично до визнання бездіяльності дізнавача щодо не ознайомлення заявника з правами та обов`язками потерпілого після подачі заяви про скоєння злочину та не відповідають визначеному у статті 303 КПК України переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави стверджувати, що до компетенції слідчого судді не відноситься вирішення питання щодо зобов`язання дізнавача вчинити певну дію - визнати протиправною бездіяльність щодо не ознайомлення заявника з правами та обов`язками потерпілого після подачі відповідної заяви.

Водночас, у поданій скарзі не наведено жодних конкретних обставин, що обумовлюють звернення саме до слідчого судді з подібними вимогами. Натомість, фактично заявлені вимоги та виклад обставин, якими вони обґрунтовуються, не кореспондуються з правовими нормами, на які посилається заявник у скарзі.

Таким чином, у даному випадку визнання протиправною бездіяльності дізнавача щодо не ознайомлення заявника з правами та обов`язками потерпілого після подачі відповідної заяви не відноситься до переліку визначених ст. 303 КПК України дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Як передбачено ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини та аналіз норм кримінального процесуального закону, слідчий суддя дійшла висновку, що порушені у заяві питання виходять за межі переліку рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають самостійному оскарженню під час досудового розслідування, визначеного ч. 1 ст. 303 КПК України, та не можуть бути предметом розгляду слідчого судді, оскільки не віднесені до його компетенції і взагалі не передбачені законом, а отже, наявні підстави, передбачені ч. 4 ст. 304 КПК України, а тому слідчий суддя дійшла переконання, що у відкритті провадження за такою скаргою потрібно відмовити.

Керуючись ст. ст. 214, 303, 304, 307 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом зі скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1