Справа №588/763/21 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/292/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

Іменем України

27 березня 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 588/763/21 за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 на вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 26.09.2022, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , раніше не судимий

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_10 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_11 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_12 адвокат ОСОБА_13 просить змінити вирок суду в частині вирішення цивільного позову та ухвалити у цій частині нове рішення, яким цивільний позов ОСОБА_12 про стягнення моральної шкоди задовольнити в повному обсязі, оскільки своїми діями, які проявляються в повному ігноруванні відшкодування потерпілому шкоди, обвинувачений, щиро розкаявся лише щоб уникнути реальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, а з урахуванням характеристик та обставин, суд мав можливість та законні підстави задовольнити цивільний позов в повному обсязі.

Вироком Тростянецького районного суду Сумської області від 26.09.2022 ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК, і йому призначене покарання: за ч. 3 ст. 185 КК у виді позбавлення волі строком на три роки; за ч. 2 ст. 190 КК у виді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначене покарання у виді позбавлення волі строком на 3 три роки. На підставі ст. 75 КК ОСОБА_9 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням із іспитовим строком на два роки та з покладенням обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК. Цивільні позови потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням задоволені частково та стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_14 177758 грн на відшкодування матеріальної шкоди, а також 10000 грн на відшкодування моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням; на користь ОСОБА_12 182843 грн на відшкодування матеріальної шкоди, а також 10000 грн на відшкодування моральної шкоди, а на користь держави процесуальні витрати у розмірі 926,22 грн.

Згідно вироку, 05.04.2021 близько 07:00 неповнолітній ОСОБА_9 разом зі своїми знайомими ОСОБА_15 та ОСОБА_16 прийшли до гаражів неподалік будинку АДРЕСА_2 . ОСОБА_9 переодягнувся у інший одяг, а також одягнув медичну маску та гумові рукавички, вказав своїм знайомим слідкували за переміщенням ОСОБА_14 . Після цього ОСОБА_9 зайшов до під`їзду будинку АДРЕСА_2 і став чекати, доки ОСОБА_14 вийде зі своєї квартири АДРЕСА_3 , а потім проник до цієї квартири, звідки таємно викрав грошові кошти: 6000 доларів США, 4000 гривень, 1315 Євро та 5650 рублів рф, чим завдав потерпілій ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 216958,15 грн. 07.04.2021 у денний період часу у ОСОБА_9 виник умисел на заволодіння грошовими коштами в сумі 5000 доларів США, що належали ОСОБА_12 , і зберігались за місцем проживання останнього по АДРЕСА_2 . Ввівши в оману ОСОБА_17 доньку ОСОБА_12 , яка віддала грошові кошти в сумі 5000 доларів США, завдавши таким чином потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 139192 грн.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи представника потерпілого ОСОБА_11 , який в повному обсязі підтримав вимоги апеляційної скарги, доводи обвинуваченого ОСОБА_9 , його законного представника ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_8 про залишення вироку суду без змін, а апеляційної скарги представника потерпілого без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вказана вище апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційній скарзі представника потерпілого не оскаржуються.

Що стосується доводів представника потерпілого щодо підстав для зміни вироку в частині вирішення цивільного позову, а саме збільшення розміру стягнення моральної шкоди на користь потерпілого ОСОБА_12 , то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що задоволенню не підлягають.

Так, відповідно ч. 5 ст. 128 КПК, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства, а згідно ч. 1 ст. 129 КПК, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Моральна шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її заподіяла, при наявності вини вказаної особи (ст. 1167 ЦК).

Згідно положень ч. 2 ст. 23 ЦК моральна шкода, окрім іншого, може полягати у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я, в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, а п. 9 зазначеної Постанови роз`яснює, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності.

Системне тлумачення норм кримінального процесуального та цивільного законодавства України свідчить про те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається судом залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Така позиція колегії суддів узгоджується з усталеною практикою Верховного Суду, зазначеною у постановах від 04.11.2021 у справі № 205/3109/20 (провадження № 51-3752км21), від 27.10.2022 у справі № 200/1437/18 (провадження № 51-2280км22), від 01.11.2022 у справі № 748/356/19 (провадження № 51-1402км22), від 15.11.2022 у справі № 635/6067/19 (провадження № 51-306км22), від 12.01.2023 у справі № 554/8829/19 (провадження № 51-2208км22) та від 16.02.2023 у справі № 289/1825/19 (провадження № 51-94км22).

При вирішенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_12 в частині стягнення моральної шкоди суд першої інстанції врахував те, що завдана шкода безпосередньо пов`язана із заволодінням обвинуваченим ОСОБА_9 заощадженнями потерпілого, внаслідок чого він зазнав та продовжує зазнавати душевних страждань.

Ураховуючи засади виваженості, розумності та справедливості, конкретні обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер та обсяг страждань потерпілого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_9 на користь потерпілого ОСОБА_12 моральної шкоди в сумі 10000 грн, задовольнивши частково таким чином заявлений потерпілим позов в цій частині.

Доводи представника потерпілого в частині необхідності збільшення розміру моральної шкоди, що була стягнута з обвинуваченого є необґрунтованими, оскільки розмір моральної шкоди в сумі 10000 грн визначено з урахуванням характеру вчиненого обвинуваченим кримінальних правопорушень, глибини душевних та фізичних страждань потерпілого та виходячи з вимог розумності і справедливості.

На підставі викладеного, оскаржене судове рішення є законним, належним чином обґрунтованим та умотивованим, тому вирок суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Тростянецького районного суду Сумської області від 26.09.2022 відносно ОСОБА_18 залишити без змін, а апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4