ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/817/190/24 Доповідач - ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2024 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю - секретаря ОСОБА_5 прокурора ОСОБА_6

обвинуваченої ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2024 року у кримінальному провадженні № 0000115 від 26 березня 2022 року

в с т а н о в и л а:

цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , громадянинку України, із середньою спеціальною освітою, безробітну, заміжню, раніше не судиму

визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.436-2 ч.3, 111-1 ч.1 КК України та призначено їй покарання:

за ст.436-2 ч.3 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі;

за ст.111-1 ч.1 КК України 10 (десять) років позбавлення права обіймати посади в органах державної влади.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування призначеного судом ОСОБА_7 покарання визначено рахувати з моменту звернення даного вироку до виконання.

Вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Як визнав суд, ОСОБА_7 вчинила інкриміновані їй кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, 24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН), до складу якої входять Україна, російська федерація та ще 49 країн - засновниць, а також інші країни світу, які, відповідно до ч.4 ст.2 вказаного Статуту утримуються у своїх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності чи політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН №36/103 від 09 грудня 1981 року про неприпустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями №2131 (XX) від 21 грудня 1965 року, що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та про захист їх незалежності та суверенітету; №2625 (XXV) від 24 жовтня 1970 року, що містить Декларацію про принципи міжнародного права, що стосуються дружніх відносин і співробітництва між державами відповідно до Статуту ООН; №2734 (XXV) від 16 грудня 1970 року, що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки та №3314 (XXIX) від 14 грудня 1974 року, що містить визначення агресії, встановлено, що жодна з держав не має права здійснювати інтервенцію або втручання в будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Цими ж міжнародними документами закріплені обов`язки держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації, здійснення сприяння, заохочення або підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербування найманців або посилання таких найманців на території іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року №3314 (XXIX), серед іншого визначено, що ознаками агресії є: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної недоторканності чи політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою в порушення Статуту ООН.

Будь-яке з наступних діянь, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, хоч би який тимчасовий характер вона не мала, що є результатом такого вторгнення або нападу або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або її частини; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські чи повітряні сили чи морські та повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за угодою з державою, що приймає, порушуючи умови, передбачені в угоді або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала у розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, і регулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівносильно наведеним вище актам, або її значну участь у них.

Жодні міркування будь-якого характеру, будь то політичного, економічного, військового чи іншого характеру не можуть бути виправданням агресії.

Крім цього, принципи суверенної рівності, поваги прав, притаманних суверенітету, незастосування сили або загрози силою, непорушності кордонів, територіальної цілісності держав, мирного врегулювання суперечок та невтручання у внутрішні справи держав були закріплені також у Заключному акті Наради з безпеки та співробітництва 01 серпня 1975 року, який був підписаний СРСР, правонаступником якого є російська федерація.

Статтями 1 і 2 III Конвенції про відкриття військових дій від 18 жовтня 1907 року, що вступила в дію 26 січня 1910 року і 07 березня 1955 року визнана СРСР, правонаступником якого є російська федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього та недвозначного попередження у формі або мотивованого оголошення війни, або ультиматуму з умовним оголошенням війни. Про існування стану війни має бути негайно повідомлено нейтральним державам, і він матиме для них дійсну силу лише після отримання повідомлення.

У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року (далі - Декларація) зазначено, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту та неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації, територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і російська федерація.

Відповідно до пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки, у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05 грудня 1994 року російська федерація, Сполучене Королівство Великобританії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні свої зобов`язання згідно з принципами Заключного акту співробітництву в Європі від 01 серпня 1975 року поважати незалежність, суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язалися утримуватися від загрози силою або її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що жодна їхня зброя ніколи не використовуватиметься проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

Відповідно до пунктів 3, 8 Меморандуму про підтримання миру та стабільності у Співдружності Незалежних Держав від 10 лютого 1995 року, укладеного між державами СНД, серед яких є Україна та російська федерація, держави підтвердили непорушність існуючих кордонів одна одної та зобов`язалися виступати проти будь-яких дій, що підривають їх непорушність, а також вирішувати всі суперечки, що виникають з питань кордонів та територій, лише мирними засобами. Держави також зобов`язалися не підтримувати на території інших держав-учасниць сепаратистські рухи, а також сепаратистські режими, якщо вони виникнуть; не встановлювати із ними політичних, економічних та інших зв`язків; не допускати використання ними територій та комунікацій держав-учасниць Співдружності; не надавати їм економічну, фінансову, військову та іншу допомогу.

31 травня 1997 року, відповідно до положень Статуту ООН та зобов`язань згідно із Заключним актом Наради з безпеки та співробітництва в Європі, Україна та російська федерація уклали Договір про дружбу, співпрацю та партнерство між Україною та Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року №13/98-ВР та федеральним законом російської федерації від 02 березня 1998 року №42 - ФЗ). Відповідно до статей 2-3 зазначеного Договору, Російська Федерація зобов`язалася поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів і зобов`язалася будувати відносини одна з одною на основі принципів взаємної поваги, суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або погрози силою, у тому числі економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, дотримання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису та карти державного кордону, які є додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований російською федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей належить до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

Згідно зі статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерело влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати та змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народу і не може бути узурповане державою, її органами чи посадовими особами.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України та законів України, не посягати на права та свободи, честь та гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

У відповідності до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус, Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою України та в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її ведення.

Незважаючи на викладене, діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, в порушення зазначених вище міжнародних нормативно-правових актів, 22 лютого 2022 року президент російської федерації, реалізуючи злочинний план направлений на насильницьку зміну меж території та кордонів України, порушення порядку, встановленого Конституцією України, направив до ради федерації звернення про використання збройних сил російської федерації за межами російської федерації, яке було задоволене.

24 лютого 2022 року о 05 год. президент російської федерації оголосив рішення про початок проведення спеціальної військової операції в Україні.

Того ж дня, близько 05 год. 10 хв. збройними силами російської федерації, що діяли за наказом керівництва російської федерації, здійснено запуск крилатих та балістичних ракет по аеродромах, військових штабах, складах, підрозділах Збройних Сил України та інших військових формувань, після чого, тоді ж, війська російської федерації незаконно ввійшли сухопутним шляхом на територію суверенної держави України.

З огляду на вищевикладені події, обвинувачена ОСОБА_7 за невстановлених обставин з метою обміну інформацією з необмеженою кількістю осіб у загальнодоступній та соціально-орієнтованій інтернет-мережі «Facebook», використовуючи власний мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , за допомогою встановленого додатку «Facebook», створила особисту сторінку (аккаунт) за назвою, яка відповідає прізвищу та імені її чоловіка « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 що є засобом масової інформації.

Надалі, обвинувачена ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що російські спецслужби інфільтрують в український і світовий інформаційний простір назви, терміни та словосполучення, за допомогою яких намагаються легітимізувати псевдодержавні утворення «Донецька народна республіка» та «Луганська народна республіка» на сході України, анексію Криму, просувати російські пропагандистські стратегії, з метою деструктивного інформаційного впливу, вирішила умисно поширювати антиукраїнські пропагандистські ідеї серед своїх знайомих, а також невизначеного кола осіб під час збройної агресії російської федерації.

Таким чином, в обвинуваченої ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на поширення матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, збройної агресії російської федерації проти України, а також глорифікацію осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, з використанням засобів масової інформації.

У березні 2022 року, з метою реалізації свого злочинного задуму, обвинувачена ОСОБА_7 почала використовувати власний мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 9А» ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , із встановленим на нього додатком «Facebook». При цьому, для недопущення виявлення правоохоронними органами її незаконної діяльності ОСОБА_7 користувалася сторінкою (аккаунтом) у соціальній мережі «Facebook» « ОСОБА_9 », зареєстрованою не на її ім`я, а чоловіка, з яким вона одружена ОСОБА_10 .

22 березня 2022 року о 07 год. 36 хв. для досягнення своєї злочинної мети обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Почаїв Тернопільської області, діючи умисно, з політичних та ідеологічних мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою розповсюдження матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, збройної агресії російської федерації проти України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, використовуючи свою особисту сторінку (аккаунт) у соціальній мережі «Facebook» під ім`ям « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 власноруч відшукала та шляхом використання функції «Поширити» зі сторінки користувача « ОСОБА_11 », розмістила в розділі «Публікації» допис з назвою: « ІНФОРМАЦІЯ_3 », та з відповідним відеозаписом тривалістю 4 хв. 32 с. за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_4 у якому поміж іншого було озвучено наступне:

«...Это массированная операция в полную силу и украинские военные, им здесь делать нечего и я им сочувствую. Потому, что их подводили к мысли, что они могут сражаться с русскими. У них были инструкторы НАТО, они получали так называемое «летальное оружие», оно было на складах, эти склады уже уничтожены. Те взрывы, то что мы видели - эти склады взрывались. Любой украинец, который выстрелит из «Джавелина» погибнет в ту же секунду, как нажмет на спуск. И они не могут не поддерживать связь, не передвигаться, могут ничего сделать. Все что они могут - погибнуть или сдаться. Такова действительность. Эта операция которая разоружит Украину. Мы видели десантников в районе Киева, мы видели десантников в Одессе, морская пехота взяла Мариуполь, и всюду подъезжают танки. Это, называйте как хотите, это то что происходит, это реальность, путин говорил, что эта операция будет ограничена Донбассом, но он так же говорил, что демилитаризует Украину и освободят от нацистов. Это означает две вещи: во-первых - армия Украины перестанет существовать, когда все кончиться, армии Украины не станет. И во вторых - украинское правительство падет, потому, что это нацистский режим. Не потому, что я так сказал, а потому, что президент путин так обозначил свои цели».

«У нас и так много проблем между Западом и Россией. Но главная, которая напрямую угрожает существованию России - это вхождение Украины в НАТО».

«То, как русские работают - просто поразительно. Они, как будто, спустились с цепи в преисподнюю. Современное, комбинированное использование разных родов войск, на которые они способны, НАТО не имеет ничего, что можно было бы им противопоставить. И это сигнал для НАТО, что пора просыпаться».

Вказаний допис був доступний для ознайомлення невизначеного кола усіх користувачів зазначеної соціальної мережі доданих до розділу «Друзі» акаунту « ОСОБА_9 », які відвідували дану сторінку та яким вказаний допис автоматично надійшов як сповіщення.

Крім цього, 22 березня 2022 року обвинувачена ОСОБА_7 , використовуючи свою особисту сторінку (аккаунт) у соціальній мережі «Facebook» під ім`ям « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ознайомилася на даному ресурсі з дописом, розташованим за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 , з назвою: « ОСОБА_12 ІНФОРМАЦІЯ_6 », після чого у неї виник злочинний умисел, направлений на поширення через мережу Інтернет матеріалів, у яких міститься публічний заклик до підтримки збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора російської федерації, реалізовуючи який, вона того ж дня о 21 год. 55 хв., перебуваючи за місцем свого фактичного проживання у АДРЕСА_1 , діючи умисно, та використовуючи власний мобільний термінал марки «Xiaomi Redmi 9А» ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із встановленим відповідним програмним забезпеченням, а також з доступом до всесвітньої мережі Інтернет, керуючись ідеологічними мотивами та з метою ознайомлення з відповідною інформацією невизначеного кола осіб, в умовах воєнного стану, з особистого облікового запису у соціальній мережі «Facebook», зареєстрованого не на її ім`я, а - « ОСОБА_9 », шляхом використання функції «Поширити» зі сторінки користувача « ОСОБА_13 », розмістила в розділі «Публікації» допис з назвою: « ОСОБА_12 », та з відповідним відеозаписом тривалістю 12 хв. 13 с. за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_5 , у якому, поміж іншого, було озвучено наступне:

«Речь о том, что никто не закрывал глаза на то, что здесь есть нацисты. Когда США в четырнадцатом году в августе месяце признает батальон «Азов» нацистской организацией, запрещает ему помогать. С тех пор батальон превращается в полк особого назначения национальной гвардии. То есть входит в войска, и не просто войска, а в те войска, которые созданы специально для уничтожения мирного населения. То есть это не ВСУ, это именно национальная гвардия МВД, которая призвана бороться с беспорядками на территории Украины. И это ж не единственный полк, был и «Айдар», и «Торнадо». Сидящих «Торнадо» вынужден... так ОСОБА_14 был вынужден посадить их в тюрьму за преступление. Зеленский их выпустил и вооружил, они сейчас воюют. «Абельмас» весь в свастиках, в наколках, нацист отъявленный».

«Вы понимаете, что откровенная помощь идет нацистам, ведь сейчас зачищают Мариуполь, которой азовцы ненавидели, потому что они расстреливали 9 мая 14 года мариупольцев».

«Я обращаюсь именно к русскоязычным потому что у вас есть шанс понять почему россия не остановится, почему русские не остановятся. И в результате у вас возникнет железный занавес вами же созданный, когда у вас всё бешено дорогое. Когда ваши «мерседесы» по бешенным ценам не нужны в остальном мире потому что они производят машины может чуть худшего качества, но зато в десять раз дешевле. И это касается всего: и хлеба, и гвоздей, и высоких технологий, и низких технологий, всего на свете. И вы окажетесь в изолированном мире, в дико дорогом. В то время как другой весь остальной мир развивается совершенно нормально. ...И когда всё это будет дорожать, и когда все будет плохо, когда будет возмущаться население, ваше правительство использует вот эту украинизацию как раз для того чтобы в очередной раз вам доказать что где-то там есть враги народа, агенты путина, россии, кремля или зеленых человечков и начать давить уже других людей под другими принципами, нарушая их права и свободы с несудебными расправами, санкциями, конфискациями и всем прочим. Уже отработано, привычно нашли нового врага и сделают».

«Но вы должны понять, что времена действительно изменились, мы не придем в Берлин как пришли в 1945 вас освобождать, и не придем в Париж, как пришли в 1814 году освобождать. Нам это уже не надо. Понимаете? Если люди хотят освободиться - приезжайте сами, а вот эти территории государства их проблемы и весь этот маразм нам точно не нужен. Единственная причина, по которой мы возвращаем Украину, то что именно мы себе возвращаем. И я это, как человек, родившийся в Харькове и живущий в Севастополе, знаю это лучше всех, потому что я принимал участие в русской весне и в Харькове и в Севастополе».

Зазначений допис з публічним закликом до підтримки збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора ОСОБА_7 розмістила на сторінці власного облікового запису в соціальній мережі «Facebook» під назвою « ОСОБА_9 » та розповсюдила поміж невизначеного кола користувачів вказаного інтернет-ресурсу.

Також, 02 квітня 2022 року о 07 год. 58 хв. обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи у м.Почаїв Тернопільської області, діючи умисно, з політичних та ідеологічних мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою розповсюдження матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, використовуючи свою особисту сторінку (аккаунт) у соціальній мережі «Facebook» під ім`ям « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), власноруч відшукала та шляхом використання функції «Поширити» зі сторінки користувача « ІНФОРМАЦІЯ_7 », розмістила в розділі «Публікації» допис з текстом: « ІНФОРМАЦІЯ_8 », та з відповідним відеозаписом тривалістю 6 хв. 24 с. за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_9 , у якому поміж іншого було озвучено наступне:

«...россии наконец пришлось занять жёсткую позицию, пришлось вмешаться, пришлось наконец сказать: « НОМЕР_4 , этим членством в НАТО вы пересекли красную линию. Вы пересекли её, убивая людей на Донбассе на протяжении 8 лет. Что нам остаётся ? Мы должны положить этому конец».

«И именно этим президент сейчас и занимается - защищает граждан россии от блока НАТО, подобравшегося к границам страны. И защищает жителей Донбасса, которых россия должна защитить».

«В 2014 году Украина вторглась в Донбасс, в Донецк и Луганск, и с тех пор на протяжении долгих 8 лет обстреливала жителей региона, обстреливала гражданское население».

«...эту войну 8 лет назад начала Украина».

«там много нацистов».

«буквально нацисты со свастиками и вооружением, присланным США».

Зазначений допис був доступний для ознайомлення невизначеного кола усіх користувачів вказаної соціальної мережі доданих до розділу «Друзі» акаунту « ОСОБА_9 », які відвідували згадану сторінку та яким вказаний допис автоматично надійшов як сповіщення.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 04 квітня 2022 року о 09 год. 36 хв. обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Почаїв Тернопільської області, діючи умисно, з політичних та ідеологічних мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою розповсюдження матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, використовуючи свою особисту сторінку (аккаунт) у соціальній мережі «Facebook» під ім`ям « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), власноруч відшукала та шляхом використання функції «Поширити» розмістила в розділі «Публікації» допис з текстом: «ТЕЛЕ- ІНФОРМАЦІЯ_10 », та з відповідним відеозаписом тривалістю 28 хв. 15 с. за посиланням, у якому, поміж іншого, було озвучено наступне:

«Независимость донецких республик для владимира путина не самоцель».

«путин идёт на главный и последний риск в своей жизни - или всё, или ничего! Или слава на все последующие поколения, как освободителя российского и украинского народов от неонацизма, с полным и тотальным искоренением нынешней власти во всей Украины, или полное поражение с последующим забвением на века...».

«путин сейчас будет действовать предельно жёстко и бескомпромиссно. У него очень мало времени! В след за освобождением Донбасса и всего Юго- Востока, он будет вынужден дойти до Киева. Да, именно до столицы Украины. Для достижения своей цели ему ничего другого не остаётся, как калёным железом выжечь дотла всю сегодняшнюю неонацистскую украинскую власть».

«...эти события нельзя рассматривать в рамках только одной страны - российской федерации. Это глубокая ошибка методологическая. Нужен был управляемый конфликт, этот управляемый конфликт те кто хочет переформатировать контуры мировой политики и экономики попросили организовать ОСОБА_15 . Местом для управляемого конфликта, целью которого является унасекомлевание Европы, европейского союза, который стал оплотом глобального либерализма и как бы либералов вообще, вот как бы экономическим центром, стала Украина, потому что Украина при всем при том что это огромная страна, сорока миллионная, она как бы не... я не хочу обижать украинцев, которые сейчас страдают, но она являлась собственностью там 5 или 6 олигархов. Медведчука, Ахметова, Коломойского, Порошенко, Балоги, Жвании ...ну украинцы сами...и еще примерно там 5 воров в законе, которые все решали, вплоть до того, какие депутатские группы в раде будут как говориться чё говорить и чьи интересы представлять. В Украине было все - центры силы, деньги, огромная мощная промышленность, гораздо более развитая чем даже в российской федерации, в современном смысле. Донецко-криворожский бассейн, там не было только государства, государства как некой формы договоренности элит, народа и осуществление концепции связывающие прошлое с будущим и настоящим. Это, очевидно, ему, Украине, во многом не позволяли стать государством».

Вказаний допис був доступний для ознайомлення невизначеного кола усіх користувачів зазначеної соціальної мережі доданих до розділу «Друзі» акаунту « ОСОБА_16 », які відвідували дану сторінку та яким вказаний допис автоматично надійшов як сповіщення.

Окрім цього, 09 квітня 2022 року о 10 год. 16 хв. обвинувачена ОСОБА_7 , перебуваючи у м. Почаїв Тернопільської області, діючи умисно, з політичних та ідеологічних мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, з метою розповсюдження матеріалів, у яких міститься виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році, використовуючи свою особисту сторінку (аккаунт) у соціальній мережі «Facebook» під ім`ям « ОСОБА_9 » ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), власноруч відшукала та шляхом використання функції «Поширити» розмістила в загальнодоступній групі « ІНФОРМАЦІЯ_11 » з кількістю 3, 8 тис. учасників, допис з відповідним відеозаписом тривалістю 19 хв. 10 с. з назвою: «СВЯЩЕННАЯ ВОЙНА» В етом виноватьі США! Чикаго ОСОБА_17 , за посиланням, у якому, поміж іншого, було озвучено наступне:

«Первая точка зрения - кризис вызван западом и особенно США. Вторая точка зрения - причина кризиса россия. Вне зависимости от того какую точку вы разделяете, тот кто развязал эту трагедию должен нести ответственность за происходящее. Украина уже потеряла Крым и, по моему мнению, Украина потеряет Донбасс. Так что основным вопросом для меня сейчас остается а какие еще территории Украина потеряет, только ли это будет территория востока страны. Помимо территориальных потерь экономика Украины разрушена, крупные города страны сейчас разрушаются... россия привела силы ядерного сдерживания в полною боевую готовность, это большая угроза, тем самым русские подают нам четкий сигнал по поводу того, насколько серьезно они относятся к этому кризису. Еще раз хочу донести простую мысль, если запад начнет выигрывать - россия проигрывать, то тем самым мы загоним армию с ядерным оружием в угол и это будет для нас более серьезная ситуация, чем поражение Украины...».

Даний допис з відеозаписом був доступний для ознайомлення невизначеного кола осіб, а саме усім 3,8 тис. учасникам загальнодоступної групи «Анонімний Кременець» вказаної соціальної мережі.

У такий спосіб, обвинувачена ОСОБА_7 з 22 березня по 09 квітня 2022 р., діючи умисно, з ідеологічних та політичних мотивів, використовуючи створений власний акаунт « ОСОБА_9 », поширювала матеріали у соціальній мережі «Facebook», у яких міститься виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, збройної агресії Російської Федерації проти України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію Російської Федерації проти України, розпочату у 2014 році.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 вважає вирок незаконним і ставить питання про його скасування.

На переконання апелянта, виклад фактичних обставин та кваліфікація дій ОСОБА_7 за ст.ст.436-2 ч.3, 111-1 ч.1 КК України є неправильною, а висновки суду не підтверджуються дослідженими у справі доказами.

Звертає увагу, що в обґрунтування доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй злочинів, суд першої інстанції поклав в основу пояснення експерта, яким під час проведення досудового розслідування було проведено судову лінгвістичну семантико-текстуальну експертизу та, власне, висновок такої експертизи. Проте, інші письмові докази - прийняті процесуальні рішення та протоколи слідчих дій не містять інформації щодо предмету доказування.

В обґрунтування свої доводів зазначає, що ОСОБА_7 не є автором роликів та дописів і поширювала вона їх не маючи злого умислу. Дані ролики і дописи вважає лише думкою їх авторів стосовно України, країн Європ та США; дані відеоролики й надалі перебувають в інтернетпросторі, не є видаленими, а тому не несуть загрози.

Наголошує на тому, що кожна людина має право на свою думку за ст.34 Конституції України і тому вона має право висловлювати свою думку стосовно ситуації в країні.

Одночасно, зазначає, що вона перепоширювала різні відео і політичні і не політичні та не пам`ятає, які конкретно відео поширювала, однак поширювала їх для обговорення.

Акцентує увагу на тому, що згідно висновку судової комп`ютерної експертизи № СЕ-19/120-22/4094-КТ від 09.06.2022 року встановити які дописи публікуалися з використанням наданого на дослідження мобільного телефону Xiaomi Redmi 9А у соціальній мережі Facebook у період з 23 лютого 2022 року до 20 квітня 2022 року не видалось можливим.

Зазначає, що будь-яких доказів про те, що обвинуваченою здійснювалось відшукання в мережі Інтернет дописів, які були предметом експертного дослідження під час досудового розслідування не здобуто і не здобуто доказів вчинення таких дій з метою подальшого розміщення поширення чи перепоширення з ідеологічних, політичних мотивів.

Стверджує, що поза увагою суду залишилось те, що будь-яких дописів, автором яких би була ОСОБА_7 і такі містили б заклики до підтримки рішень та/або дій агресора не існує.

Вважає, що перепоширення відео в засобах масової інформації, до яких відноситься всесвітньо відома соціальна мережа Facebook і які викладені в обвинувальному акті та вироку охоплюються складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 КК України, а тому кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.111-1 КК України є неправильною.

Просить вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2024 року скасувати, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000115 від 26.03.2022 року щодо ОСОБА_7 , закрити на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю складів злочинів, передбачених ч.3 ст.436-2 КК України та ч.1 ст.111-1 КК України.

За змістом апеляційної скарги, поданої обвинуваченою ОСОБА_7 , остання не погоджується з ухваленим відносно неї вироком Тернопільського міськрайонного суду і вважає, що вищеозначений вирок винесено без урахування дійсних обставин справи, тому його не можна вважати законним.

Апелянт вважає, що суд поверхово розглянув справу, дав неправильну оцінку добутим по справі доказам, а деяким доказам не дав оцінку взагалі та поклав у основу вироку припущення, внаслідок чого ухвалив вирок, який суперечить дійсним обставинам справи.

В апеляційній скарзі обвинувачена наводить аналіз положень ст.ст.367, 91,17, 92, 84, 86, 87, 89, 370, 290, 2, 284 КПК України та норми ст.62 Конституції України, відповідно до якого ставить під сумнів допустимість доказів з мотивів отримання їх внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Окрім того, звертає увагу, що імперативною законодавчою забороною використовувати результати процесуальних дій як докази охоплюють випадки, коли недотримання процедури їх проведення призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини заборони катування й нелюдського поводження, прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу, на участь у допиті свідка, прав людини на повагу до свого приватного життя, недоторканість житла, на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів.

Зазначає про можливість суду визнати недопустимим доказом дані висновку експертизи, призначеної слідчим, який не входить до складу визначеної у кримінальному провадженні слідчої групи, якщо призвело до порушення прав і свобод людини, гарантованих Конвенцією або Конституцією України.

Разом з тим, не аргументуючи свої доводи щодо недопустимості доказів у даному кримінальному провадженні, апелянт стверджує, що судом першої інстанції не наведені аргументи щодо допустимості наявних у матеріалах справи висновків експертів, які обвинувачена, з огляду на їх зміст та поставлені запитання, що вирішувались при проведенні експертизи, вважає недопустимими.

Вважає, що суд першої інстанції не здійснив належної судової перевірки в частині наявності в її діях складу злочину, передбаченого ч.3 ст.436-2 та ч.1 ст.111-1 КК України та не обґрунтував своїх висновків з дотриманням стандарту доведення поза розумним сумнівом.

Одночасно ставить під сумнів можливість надання їй правничої допомоги адвокатом ОСОБА_8 .З мотивів ймовірно, на думку апелянта, впливу на її захисника працівників СБУ.

Просить вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2024 року скасувати та ухвалити новий вирок, яким визнати її невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.436-2 та ч.1 ст.111-1 КК України і виправдати у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочинів, а у разі наявності достатніх підстав скасувати вирок та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача; обвинувачену ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали подані ними апеляційні скарги і, навівши аналогічні викладеним у ній мотиви, просять скасувати вирок суду першої інстанції відномно ОСОБА_7 та закрити кримінальне провадження, підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в її діях складів злочинів, передбачених ч.3 ст.436-2 КК України та ч.1 ст.111-1 КК України; міркування прокурора, який вирок суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, а обране обвинуваченій покарання таким, що повістю відповідає ступеню тяжкості вчинених нею злочинів та особі обвинуваченої; перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції провів розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 відповідно до положень ч. 1 ст. 337 КПК у межах висунутого обвинувачення.

При цьому, суд дотримався приписів, установлених статтями 10, 22 КПК, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом.

За змістом ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 91 КПК доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Ретельно перевіривши надані прокурором докази, на підставі яких ОСОБА_7 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, суд першої інстанції у вироку навів детальний аналіз усіх досліджених доказів, дав їм у відповідності з вимогами ст. 94 КПК України належну оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Як встановлено перевіркою матеріалів провадження, досудове та судове слідство проведено з дотриманням вимог кримінального процесуального закону. Таких порушень цього закону, які були б істотними та потягли за собою скасування судового рішення, у справі не допущено. Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у виправдовуванні, визнанні правомірною збройної агресії російської федерації проти України, глорифікації її учасників, також у колабораційній діяльності суд зробив на підставі ретельно досліджених в судовому засіданні і детально викладених у вироку доказів.

Обґрунтовуючи свої висновки щодо доведеності вини обвинуваченої ОСОБА_7 , суд у вироку належним чином проаналізував показання допитаних в судовому свідків, протоколи слідчих процесуальних дій і висновки проведених у справі експертиз, які, у своїй сукупності, доводять винність обвинуваченої у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Зокрема, з показань свідка ОСОБА_18 суд першої інстанції встановив, що до нього, як до місцевого депутата, в лютому-березні 2024 року неодноразово зверталися мешканці громади м. Почаїв стосовно провокативних дописів користувача соціальної мережі Facebook під ніком ОСОБА_9 і просили вжити заходів та встановити особу, яка поширює такі дописи, щоб запобігти виникненню конфлікту. Свідок стверджував, що такі дописи поширювали російську пропаганду та принижували Збройні Сили України. На такі дописи були коментарі та зауваження інших людей, на які дописувач ОСОБА_9 реагував агресивно.

Допитаний судом першої інстанції свідок ОСОБА_19 засвідчив, що він як співробітник районного відділу Кременецького УСБУ в Тернопільській області, працюючи на ділянці роботи, пов`язаної з охороною безпеки, здійснював постійний огляд соціально-орієнтованої мережі Facebook, де він побачив сторінку ОСОБА_9 , в якій дописувач поширював матеріали провокативного характеру та компрометуючі дописи, зокрема після 24 лютого 2022 року, які виправдовували дії російської федерації проти України.

Факт реєстрації ОСОБА_7 у інтернет мережі Facebook під іменем ОСОБА_9 підтвердив свідок ОСОБА_20 , який пояснив, що він є чоловіком ОСОБА_7 і вона дійсно зареєструвалася у мережі Facebook під його іменем. Сам свідок інтернетом не користується і не має навиків, оскільки використовує кнопковий мобільний телефон. Також свідок повідомив, що 07 березня 2022 року до них додому приїхали працівники Кременецької тероборони та проводили обшук їх господарства і такі дії йому пояснили тим, що дружина поширює статті у Facebook.

Показаннями свідка ОСОБА_21 , допитаного місцевим судом, підтверджується, що особа, зареєстрована у мережі Facebook як ОСОБА_9 поширювала дописи провокативного характеру, зокрема щодо бандерівці, відновлення режиму ОСОБА_22 , про ОСОБА_23 і вона коментувала такі дописи, заперечуючи їх зміст. В березні 2022 року вона звернулася із заявою до районного відділу УСБУ в Тернопільській області стосовно дописів, які поширювались користувачем ОСОБА_9 .

Дослідженими судом першої інстанції протоколами огляду від 04.04.2022 р., 23.03.2022 р., 13.04.2022 р., 15.04.2022 р. засвідчено проведені органом досудового розслідування огляди профілю ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 що зареєстрований у загальнодоступному ресурсі мережі Інтернет Facebook, де у розділі ОСОБА_24 виявлено поширені користувачем ОСОБА_9 дописи, відомості про які відображені в обвинувальному акті.

Суд звертає увагу, що вказані дописи містять висловлювання, зокрема, про ефективність так званої військової операції, що проводиться росією, її плановість та швидкий успіх; передбачають неминучу капітуляцію та демілітаризацію України; обезцінюютья Збройні Сили України; пропагують ідеї так званого русского міра; схвалюють агресивну політику російської федерації стосовно України.

Посилання сторони захисту на те, що згідно висновку судової комп`ютерної експертизи № СЕ-19/120-22/4094-КТ від 09.06.2022 року не видалось можливим встановити які дописи публікувалися з використанням наданого на дослідження мобільного телефону Xiaomi Redmi 9А у соціальній мережі Facebook у період з 23 лютого 2022 року до 20 квітня 2022 року, на переконання колегії суддів, не спростовують висновки суду про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 . Колегія суддів звертає увагу, що обвинувачена не заперечує факту перепоширення нею через інтернет мережу Facebook дописів, про які зазначено в обвинувальному акті, а лише вказує, що не вона є автором цих дописів і заперечує ідеологічний мотив таких своїх дій.

Тому висновки вказаної вище експертизи не можуть свідчити про відсутність в діях обвинуваченої ОСОБА_7 складу інкримінованих їй кримінальних правопорушень.

Відповідно до висновку судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи № 308/22-22 від 04.08.2022 року, що був предметом дослідження місцевого суду, стверджується, що у мовленні адресантів досліджуваних відеозаписів, поширених ОСОБА_25 містяться ознаки пропаганди ведення агресивної війни в Україні, публічні заклики до підтримки збройних формувань та участі у співпраці з рф, у тому числі, шляхом виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України та глорифікації осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України, а також ознаки пропагандистської діяльності, спрямованої на шкоду суверенітету, територіальній цілісності, недоторканості та обороноздатності України.

Також, судом першої інстанції допитано експерта ОСОБА_26 , яка пояснила методологію проведення судової лінгвістичної експертизи і надала роз`яснення щодо зроблених нею як експертом висновків щодо питань, які були предметом вказаної експертизи. У судовому засіданні експерт проаналізувала досліджені нею відеоматеріали і засвідчила, що такі відеоролики містять ознаки пропаганди ведення агресивної війни в Україні, публічні заклики до підтримки збройних формувань та участі у співпраці з рф, у тому числі, шляхом виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України та глорифікації осіб, які здійснюють збройну агресію російської федерації проти України, а також ознаки пропагандистської діяльності, спрямованої на шкоду суверенітету, територіальної цілісності, недоторканості та обороноздатності України.

При цьому, експерт деталізувала свої висновки щодо наданої нею оцінки матеріалів, які поширювались дописувачем ОСОБА_25 з огляду на загальну методику проведення судової лінгвістичної експертизи.

Апеляційний суд не вбачає підстав для визнання вказаного вище експертного висновку недопустимим доказом, як про це ставиться питання в апеляційній скарзі обвинуваченої ОСОБА_7 .

Колегія суддів звертає увагу, що апелянтом ОСОБА_7 в апеляційній скарзі наведено узагальнюючі твердження щодо визнання доказів недопустимими у кримінальному провадженні, однак не зазначено, які процесуальні порушення було допущено при отриманні під час досудового розслідування доказу - висновку судової лінгвістичної семантико-текстуальної експертизи № 308/22-22 від 04.08.2022 року. Не наведено таких відомостей щодо вказаного доказу обвинуваченою ОСОБА_7 і під час апеляційного розгляду.

Твердження про недопустимість доказів у даному кримінальному провадженні з мотивів недотримання процедури проведення процесуальних дій, що призвело до порушення конвенційних та/або конституційних прав і свобод людини, заборони катування й нелюдського поводження, прав підозрюваного, обвинуваченого на захист, у тому числі професійну правничу допомогу, на участь у допиті свідка, прав людини на повагу до свого приватного життя, недоторканість житла, на відмову давати показання щодо себе, членів своєї сім`ї та близьких родичів, на переконання колегії суддів є надуманими та безпідставними.

Обвинуваченою ОСОБА_7 , як в апеляційній скарзі, так і в судовому засіданні апеляційної інстанції, не наведено жодних аргументів на предмет порушення її конвенційних та/або конституційних прав і свобод; неналежного поводження з нею під час досудового розслідування; порушення її права на захист; поваги до приватного життя та недоторканості житла, а також інших прав підозрюваного, про що зазначається в апеляційній скарзі.

Що стосується сумнівів обвинуваченої ОСОБА_7 про можливість надання їй правничої допомоги адвокатом ОСОБА_8 з мотивів ймовірного впливу на її захисника працівниками СБУ, то це питання було предметом обговорення під час апеляційного розгляду, за результатом якого обвинувачена визнала відсутність підстав для подібних висновків з її сторони і просила продовжувати судовий розгляд за участі адвоката ОСОБА_8 .

Доводи сторони захисту про те, що будь-яких дописів, автором яких би була саме ОСОБА_7 і такі містили б заклики до підтримки рішень та/або дій агресора не існує, а також про відсутність доказів вчинення інкримінований ОСОБА_7 дій щодо поширення дописів інших авторів з ідеологічних, політичних мотивів, колегія суддів вважає непереконливими з огляду на наступне.

Гібридний характер агресії, який здійснюється росією в інформаційній сфері, несе загрозу державному суверенітетові та територіальній цілісності України. Особливу небезпеку в сучасних умовах являють собою виготовлення та поширення в Україні інформаційних матеріалів, спрямованих на пряме чи опосередковане виправдовування, визнання правомірною, заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої у 2014 році, Так само елементом цієї пропаганди є глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України.

Виходячи з матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд враховує, що ОСОБА_7 , будучи дорослою людиною, яка має відповідний життєвий досвід, не могла не усвідомлювати тих подій, які відбувалися в Україні, зокрема, з початком 24 лютого 2022 року повномасштабної збройної агресії російської федерації проти України та українського народу в цілому, коли засоби масової інформації, соціальні мережі та мобільні месенджери були переповнені інформацією у тому числі й ілюстраційного характеру щодо численних злочинів країни-терориста, тотального насильства, масових вбивств та руйнувань, які засуджував і засуджує увесь цивілізований світ.

Не дивлячись на це, ОСОБА_7 , всупереч елементарним нормам моралі, не проявляючи жодних сентиментів та емпатії, та навіть банального співчуття через масову загибель як військовослужбовців, які стали на захист своєї Батьківщини, так і мирного населення, протягом тривалого часу продовжувала розповсюджувати публікації, зміст яких всіляко виправдовував збройну агресію росії, метою якої є намагання знищити Україну як державу, та прославляв осіб, які її здійснювали.

Тобто обвинувачена вчинила низку послідовних дій для отримання доступу до відповідної мережі, пошуку публікацій саме проросійського характеру і поширення такої інформації з використанням засобів масової інформації, що в контексті приписів ч3 ст.436-2 та ч.1 ст.111-1 КК України, з урахуванням змісту такої інформації, є кримінально караними діяннями.

Що стосується юридичної оцінки кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_7 за ч.1 ст.111-1 КК України, на що звертає увагу в апеляційній скарзі сторона захисту, зазначаючи, що така кваліфікація є неправильною, оскільки охоплюється складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.436-2 ч.3 КК України, то апеляційний суд зазначає наступне.

Так, у ч.1 ст.111-1 КК України передбачено дві форми об`єктивної сторони: 1) публічне заперечення громадянином України здійснення збройної агресії проти України, встановлення та утвердження тимчасової окупації частини території України; 2) публічні заклики громадянином України до підтримки рішень та/або дій держави-агресора, збройних формувань та/або окупаційної адміністрації держави-агресора, до співпраці з державою-агресором, збройними формуваннями та/або окупаційною адміністрацією держави-агресора, до невизнання поширення державного суверенітету України на тимчасово окуповані території України.

У ч.1 ст.436-2 КК України міститься чотири форми об`єктивної сторони, однією з яких є заперечення збройної агресії Російської Федерації проти України, розпочатої в 2014 році. Дії, передбачені частиною першою цієї статті, вчинені з використанням засобів масової інформації, кваліфікуються за ч.3 ст. 436-2 КК України.

Розмежувати ці склади кримінальних правопорушень можна за допомогою об`єкта посягання. Колабораційна діяльність (ст.111-1 КК України) це злочин проти основ національної безпеки України, тобто посягання здійснюється на національну безпеку. А об`єктом складу злочину, передбаченого ст.436-2 КК України, є мир, безпека людства і міжнародний правопорядок. Водночас поняття «безпека людства» є ширшим та включає в себе і «національну безпеку».

Тому, якщо особі інкримінуються діяння у формі заперечення зазначених вище дій, то їх слід кваліфікувати за однією зі згаданих статей, щоб уникнути подвійного інкримінування. У тому ж разі, коли суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.3 ст.436-2 КК України, вчиняється в інших трьох формах (крім заперечення), то не виключається сукупність кримінальних правопорушень ч.1 ст. 111 та ч.3 ст.436-2 КК України.

В даному випадку, обвинуваченій ОСОБА_7 інкриміновано діяння у формі виправдовування, визнання правомірною збройної агресії російської федерації проти України, розпочатої в 2014 році, у тому числі шляхом виправдовування, визнання правомірною тимчасової окупації частини території України, а також глорифікація осіб, які здійснювали збройну агресію російської федерації проти України, розпочату у 2014 році, вчинене з використанням засобів масової інформації (ч.3 ст.436-2 КК України), а також публічні заклики до підтримки збройних формувань та окупаційної адміністрації держави-агресора (ч.1 ст.111-1 КК України).

Аналізуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що підстав для сумніву в правильності оцінки зібраних досудовим слідством та досліджених судом першої інстанції доказів щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень, в колегії суддів немає.

Суд першої інстанції належним чином дослідив всі докази по справі, дав їм правильну юридичну оцінку і обґрунтовано прийшов до висновку про наявність в діях обвинуваченої ОСОБА_7 ознак кримінальних правотворення, правопорушень, передбачених ч.3 ст.346-2 та ч.1 ст.111-1 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження в апеляційному порядку не виявлено будь-яких обставин, які не були предметом перевірки суду першої інстанції і вплинули б на висновок суду та тягнули за собою скасування вироку і закриття провадження у справі, про що ставить питання обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_8 ..

Також, апеляційний суд не вбачає підстав для призначення нового розгляду у суді першої інстанції, як про це зазначає обвинувачена ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, оскільки жодних підстав, визначених ст.415 КПК України, для прийняття такого процесуального рішення, апелянтом не наведено і судом не здобуто.

Таким чином, підстав для скасування вироку суду та задоволення апеляційних скарг обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисник адвокат ОСОБА_8 , колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 27 лютого 2024 року відносно ОСОБА_7 без змін.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий

Судді