Справа № 459/3138/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/132/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2024 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючої ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_8

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2023 року за ч.4 ст. 185 КК України, -

встановила:

вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2023 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому покарання за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з часу фактичного затримання, тобто з 05.08.2023.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 в користь ОСОБА_9 3120 грн. майнової шкоди.

Вирішено питання з речовими доказами та судовими витратами.

Згідно вироку, обвинувачений ОСОБА_6 05.08.2023, приблизно о 09 годині 10 хвилин, зайшовши у приміщення онкологічного відділення КП "Центральна міська лікарня Червоноградської міської ради", яке розташоване за адресою: вулиця Івасюка, будинок 2, місто Червоноград, Львівська область, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного 24.02.2022 Указом Президента України №64/2022 (із подальшими змінами), маючи прямий умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, зайшов у палату №10, де стаціонарно лікується потерла ОСОБА_9 , та шляхом вільного доступу, за відсутності уваги сторонніх осіб, таємно викрав грошові кошти з двох гаманців, а саме 2000 гривень з одного гаманця та 1120 гривень з іншого гаманця, які знаходилися у жіночій сумці потерпілої ОСОБА_10 біля ліжка, після чого покинув палату та вийшов із даного приміщення, і розпорядився викраденим на власний розсуд. Своїми діями ОСОБА_6 завдав потерпілій ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 3120 гривень.

На вирок суду обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, просить пом`якшити йому покарання, вважає, що вирок є занадто суворим. Зазначає, що хворіє, в місцях позбавлення волі не може в повному обсязі проходити лікування. Звертає увагу, що він щиро розкаявся, вину визнав повністю, потерпіла не наполягала на позбавленні його волі. Стверджує, що на обліку в нарколога чи психіатра не перебуває.

Заслухавши доповідь судді, виступ обвинуваченого та його захисника, які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив апеляційну скаргу, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Апеляційний суд переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги на підставі ч.1 ст. 404 КПК України.

Фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 в апеляційній скарзі не оспорюються.

Як передбачено статтями 50, 65 КК, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Щодо покарання, з яким апелянт не погоджується, то воно призначене судом з дотриманням вимог ст.ст. 65, 66 КК України: відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обране з врахуванням особи обвинуваченого, що є людиною молодого віку, не працює, по місцю проживання скарг від сусідів не надходило, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше судимий. При цьому, судом першої інстанції при призначенні покарання враховано щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання. Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченому, суд врахував вчинення правопорушення відносно особи з інвалідністю.

Норми КК наділяють суд правом вибору у встановлених законом межах заходу примусу певного виду і розміру. Названа функція суду за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки передбачає взяття до уваги й оцінку відповідно до визначених законом критеріїв усіх конкретних обставин справи, без урахування яких обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Апеляційні вимоги про зменшення строку призначеного покарання задоволенню не підлягають.

З урахуванням тяжкості злочину та обставин справи, колегія суддів вважає, що досягнення встановленої ч. 2 ст. 50 КК України мети покарання можливе лише в умовах ізоляції обвинуваченого від суспільства, а призначений строк відбування покарання відповідає санкції ч.4 ст.185 КК України.

Крім цього, матеріали кримінального провадження не містять жодних даних про не можливість обвинуваченим проходити лікування (отримувати медичну допомогу) в місцях позбавлення волі.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_6 покарання є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів й підстав для зміни вироку в частині призначення покарання немає.

Вирок суду ухвалений з дотриманням вимог глави 29 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим, і підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

вирок Червоноградського міського суду Львівської області від 18 грудня 2023 року щодо ОСОБА_6 за ч.4 ст. 185 КК України залишити без змін, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з часу отримання копії рішення суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4