ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/120/24 Номер провадження 11-кп/814/1293/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженої ОСОБА_7 ,

представника колонії ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження в режимі відеоконференції за апеляційною скаргою засудженої ОСОБА_7 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволені подання начальника державної установи «Надержинщинська виправна колонія (№65)», про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , молдаванки громадянки України, із середньою освітою, засуджену 10.12.2019 вироком Ренійського районного суду Одеської області за ч. 2 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнену від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 25.08.2020 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено до установи для відбування покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Таке рішення суд мотивував тим, що аналізуючи надані суду матеріали справи можна зробити висновок про наявність позитивних тенденцій у поведінці ОСОБА_7 , проте це не дає підстави вважати, що засуджена своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення і до неї може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

У поданій апеляційній скарзі засуджена просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити подання про її умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Свої вимоги мотивує тим, що своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення. Просить врахувати, що вона має добру характеристику, заохочення, працює. Звертає увагу що місцевий суд не врахував, що їй було відмовлено комісією установи у застосуванні ст. 82 КК України на підставі її заяви у зв?язку із незадовільним станом здоров?я.

Колегія суддів заслухавши доповідача, засуджену в підтримку апеляційної скарги, прокурора, який просив ухвалу суду залишити без змін, думку представника установи відбування покарань про можливість звільнення засудженої від відбування покарання, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженої не підлягає задоволенню.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

За змістом положень п. 1 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_7 засуджена вироком Ренійського районного суду Одеської області від 10.12.2019 за ч. 2 ст. 185 КК України на 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки. Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 25.08.2020 скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено до установи для відбування покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Засуджена ОСОБА_7 покарання відбуває з 25.08.2020, на час розгляду справи судом відбута нею частина покарання становить більше половини строку призначеного покарання та засуджена має право на застосування положень ст. 81 КК України. Кінець строку покарання засудженої 25.08.2025.

З характеристики засудженої, вбачається, що вона в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.08.2020. За час перебування у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» характеризувалась задовільно. Стягень та заохочень не мала, не працювала.

З 14.10.2022 відбуває покарання в Державній установі "Надержинщинська виправна колонія (№65)», де характеризується добре.

Має 4 заохочення, стягнень не мала. Працевлаштована швачкою на підприємстві установи у швейній бригаді №21.

До робіт з благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктна, спілкується із засудженими позитивної спрямованості. Відповідно до ст. 110, ст. 114 КВК України підтримує соціально-корисні зв?язки з рідними.

Спальне місце та приліжкову тумбочку утримує у чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ним належний догляд.

Виконує передбачені законодавством вимоги персоналу установи. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу "Творчість", відвідує лекції правового характеру, культурно-масові заклади.

Рішенням комісії виправної колонії від 02 серпня 2022 року в зміні умов тримання, відповідно до ст. 101 КВК України, засудженій відмовлено.

Рішенням комісії виправної колонії від 09 березня 2023 року в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України, відмовлено.

Відповідно вироку Ренійського районного суду Одеської області від 10.12.2019 вину визнає, позову не має, виконавчі листи до установи не надходили.

Верховний Суд України в п.17 постанови Пленуму №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» наголошує, що при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потреб у в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально, вирішується на розсуд суду і відноситься до його дискреційних повноважень.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі, засуджена на теперішній час добре характеризується, має заохочення, працює. Також суд звертає увагу, що засудженій було відмовлено комісією установи у застосуванні ст. 82 КК України на підставі її заяви у зв?язку із незадовільним станом здоров?я.

Разом з тим, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженої, відповідно до ст. 9 КВК України, є її обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Проте, протягом всього часу відбування покарання засуджена хоча і має заохочення та бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу, поряд із цим не завжди позитивно характеризувалася та працювала, комісією виправної колонії їй було відмовлено у зміні умов тримання, відповідно до ст. 101 КВК України, що вказує на нестабільну поведінку та свідчить про не досягнення нею такого стану, за якого від неї не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів.

Всупереч доводам засудженої, суд першої інстанції належним чином врахував всі обставини справи та дані про особу засудженої, в тому числі і ті, які зазначені в апеляційній скарзі, та обґрунтовано прийняв рішення про відмову у задоволенні подання про умовно - дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги засудженої.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженої ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 11 січня 2024 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4