Справа №522/3343/24
Провадження № 1-кп/522/1877/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

здійснивши судовий розгляд об`єднаних матеріалів кримінального провадження у відкритому судовому засіданні за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000783 від 03.06.2023 р., за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України та обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001483 від 07.11.2023 р., за обвинуваченням у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Могилів, Царичанського району, Дніпропетровської області, громадянина України, неодруженого, неповнолітніх дітей на утриманні не має, з середньою освітою, офіційно непрацевлаштованого, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 (хостел), раніше судимого:

- 11.09.2001 Царичанським районним судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 101 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; 28.10.2005 звільнився умовно-достроково на 2 міс. 17 днів;

- 13.06.2007 Новомосковським міським судом Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки; звільнився 06.03.2010 по відбуттю строку покарання;

- 14.11.2013 Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 187 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців;

- 28.04.2014 Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 263, ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 9 років; 17.02.2021 звільнений по відбуттю строку покарання;

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи, що Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_6 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено воєнний стан на всій території України, дію якого, згідно із Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 02.05.2023 № 3057-IX продовжено з 20.05.2023 строком на 90 діб, а також достовірно знаючи про те, що до КК України внесені зміни згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року.

01.06.2023 р. приблизно о 23:30 годині ОСОБА_3 перебував за адресою: АДРЕСА_2 , де останній побачив припаркований автомобіль марки «NISSAN» білого кольору д.н.з. « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У ОСОБА_3 виник злочинний умисел спрямований на скоєння умисного таємного викрадення чужого майна, та у якості предмету свого злочинного посягання він визначив акумуляторну батарею, яка розміщена під капотом вищевказаного автомобіля, набір ключів різних марок, домкрат марки «Skania», які були розміщені в багажнику вищевказаного автомобіля.

Реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з метою особистої наживи, маючи корисливий умисел, на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_3 переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та він залишиться непомітним для оточуючих, діючи повторно за допомогою заздалегідь підготовленою викруткою, відкрив двері автомобіля марки «NISSAN» д.н.з. НОМЕР_1 , таким чином проникнувши до салону вказаного автомобіля та вже з салону автомобіля відкрив капот та багажник. Далі ОСОБА_3 з-під капотного простору автомобіля викрав акумуляторну батарею марки «Mutlu» вартістю 1800 грн.

Далі, продовжуючи свій єдиний спільний умисел направлений на таємне викрадення майна, ОСОБА_3 з раніше відкритого багажника даного автомобіля, викрав домкрат марки «Scania» вантажопідйомністю 12 тон вартістю 5200 грн., набір ключів різного розміру, які матеріальної цінності для потерпілого не мають.

Виконавши всі дії, які ОСОБА_3 вважав за необхідно, з метою не бути викритим, місце вчинення кримінального правопорушення покинув разом з викраденим майном, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними злочинними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріальні збитки на загальну суму 7000,00 гривень.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, ОСОБА_3 будучи неодноразово судимим за скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів, судимість за які у встановленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та знаючи, що Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24.02.2022 року № 2102-IX, введено воєнний стан на всій території України, дію якого продовжено відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 26.07.2023 № 451/2023, затвердженого Законом України від 27.07.2023 № 3275-IX, відповідно до якого продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, а також внесено зміни до КК України згідно із Законом України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» № 2117-ІХ від 03.03.2022 року, знову вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 03.11.2023 р. близько о 13:00 години ОСОБА_3 перебуваючи поряд із автостанцією, що за адресою: АДРЕСА_3 , побачив непритомного потерпілого ОСОБА_8 , та реалізуючи раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, із корисливих мотивів забрав лежачий поряд із потерпілим рюкзак, який для потерпілого цінності не має, в якому знаходились: мобільний телефон марки «Iphone12», моделі «mini», в корпусі зеленого кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , вартістю 12 000 грн., ноутбук марки «Lenovo», моделі «Z50-70», в корпусі білого кольору, вартістю 8 800 грн., павербанк марки «YM-355 5V/2», в корпусі чорного кольору, вартістю 1 100 грн., паспорт громадянина України та військовий квиток на ім`я ОСОБА_8 , після чого залишив місце події, викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 21 900 гривень.

Крім того, в цей же день ОСОБА_3 , одразу після крадіжки рюкзака потерпілого ОСОБА_8 , перебуваючи неподалік від автостанції, що за адресою: АДРЕСА_3 та перевіривши його вміст і встановивши, що у ньому знаходиться паспорт громадянина України на ім`я ОСОБА_8 , серія НОМЕР_4 , що є універсальним документом та посвідчує особу власника, підтверджує громадянство, а також військовий квиток на ім`я ОСОБА_8 , серія НОМЕР_5 , виданий 03.06.2022 р. ІНФОРМАЦІЯ_3 , що є документом, який видається громадянам при призові на дійсну військову службу або при зарахуванні в запас, діючи умисно та не вживаючи будь-яких заходів до їх повернення, усвідомлюючи, що вказані документи належать потерпілому та засвідчують важливі факти і події в його житті і втрата яких суттєво утруднює реалізацію прав, свобод і законних інтересів потерпілого, маючи умисел, спрямований на незаконне заволодіння ним (привласнення), усвідомлюючи протиправність своїх дій і бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, заволодів ним.

За таких обставин, своїми умисними діями ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, за кваліфікуючими ознаками , таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану та незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.

Суд з`ясував, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Їм було роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку із зазначеними обставинами, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, докази у судовому провадженні не досліджувалися, згідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав в повному обсязі, щиро розкаявся, зазначив, що факти й обставини кримінальних правопорушень, що описані в обвинувальних актах, відповідають дійсності. Пояснив, що скоював кримінальні правопорушення з метою збагачення та необхідності мати грошові кошти для сплати ренту житла та придбання продуктів харчування.

Потерпіла особа за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000783 від 03.06.2023 р. (за ч.4 ст.185 КК України) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду судової справи сповіщалася належним чином. Надано заяву про розгляд провадження без її участі.

Потерпіла особа за обвинувальним актом у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001483 від 07.11.2023 р. (за ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України) ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду судової справи сповіщалася належним чином. Надано заяву про розгляд провадження без її участі.

Приймаючи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, повністю доведена та підтверджена матеріалами провадження.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд кваліфікує за ч.4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у сховище, вчинена в умовах воєнного стану, за ч. 4 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану, та за ч. 4 ст. 357 КК України незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом.

Судом в порядку вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувалися, окрім характеризуючих матеріалів, наданих прокурором.

Висновок суду щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень ґрунтується на наданих у судовому засіданні показаннях самого обвинуваченого, яким суд надає віри, оскільки такі є послідовними, логічними, не містять суперечностей, а тому не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод, законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 94 КПК України передбачено, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно з ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Згідно ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. вищенаведене рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey), п. 282). Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Ретельно дослідивши пояснення й щире каяття ОСОБА_3 суд прийшов до висновку, що вони є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно нього.

Приймаючи до уваги вищевказане, суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст.185, ч. 4 ст. 357 КК України, повністю доведена.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 3 ст. 357 КК України, зі всіма кваліфікуючими ознаками.

Відповідно до статей 3 і 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне та достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до абз. 3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року, досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Крім того, як неодноразово наголошував у своїх висновках Верховний Суд, що суди не повинні допускати спрощений та однаковий підхід до розгляду справи та застосовувати індивідуалізацію покарання, з урахуванням конкретних обставин кожної справи. Індивідуалізація покарання конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта (постанова Верховного Суду від 22.03.2018 р. у справі №207/5011/14-к (провадження №51-1985км 18)).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, які відповідно до ст. 12 КК України є такими: за ч. 4 ст.185 КК України тяжким, ч. 3 ст. 357 КК України проступком, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд встановив щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд встановив рецидив злочинів.

Пунктом 3 частини 1 статті 65 КК України передбачено, що суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням вищенаведеного, керуючись вимогами виваженості та справедливості, з метою виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення і перевиховання обвинуваченого можливе за умови призначення покарання у вигляді позбавлення волі. На підставі вищезазначеного, суд вважає, що таке покарання буде законним, достатнім і справедливим для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також наддасть підстави для його майбутньої соціальної реабілітації.

Крім того, дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Питання про речові докази, процесуальні витрати та цивільних позов, суд вирішує в порядку ст.100, 124, 129 КПК України.

У кримінальному провадженні цивільний позов потерпілими особами заявлено не було. Матеріальна шкода не відшкодована.

Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 124, 129, 349, 368, 373-374, 376, 392-395, КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України та призначити покарання:

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ч. 1 ст.70 за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно за даним вироком призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме строк позбавлення волі, рахувати з моменту ухвалення вироку.

Зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання термін його перебування під вартою з 25.02.2024 р. (із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст.72 КК України)).

Продовжити відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Речові докази:

- домкрат «Scania», чорного кольору, який передано потерпілій особі ОСОБА_7 вважати повернутим за належністю;

- мобільний телефон марки «Iphone», моделі «mini» (IMEI1: НОМЕР_2 , IMEI2: НОМЕР_3 ) в корпусі зеленого кольору, який передано потерпілий особі ОСОБА_8 вважати повернутим за належністю.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження та на нього може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня проголошення вироку через Приморський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду.

Суддя Приморського районного

суду м. Одеси ОСОБА_1