Провадження №1-кп/523/785/24
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

29.01.2024р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

в присутності обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000399 від 07.06.2023р., за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Одеси, з неповною середньою освітою, не одруженого, не офіційно працюючого різноробочим, маючого тяжкі захворювання (зі слів обвинуваченого), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не маючого постійного місця проживання, згідно зі ст.89 КК України не маючого судимості,

у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.06.2023р., приблизно о 20год. 00хв., ОСОБА_5 перебуваючи на зупинці громадського транспорту, розташованої по вул. Чорноморського козацтва,6 в м. Одесі, помітив раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_6 , у цей час, у нього раптово виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_6 . Далі, ОСОБА_7 діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єктом своїх злочинних дій майно, яке належить ОСОБА_6 - мобільний телефон марки «LENOVO», в корпусі білого кольору, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, не маючи реального наміру його здійснювати та повертати мобільний телефон, попросив останню скористатись її мобільним телефоном, на що вона вважаючи, що передає свій мобільний телефон для здійснення дзвінка, після якого він буде їй повернутий, погодилась та добровільно передала ОСОБА_7 вищевказаний мобільний телефон, вартістю 3000грн. із сім-картою «Київстар», що не має матеріальної цінності. Після чого, ОСОБА_7 скориставшись тим, що ОСОБА_6 відволікла свою увагу, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись цим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 на загальну суму 3000гривень.

Крім того, повторно, 08.06.2023р., приблизно о 20год. 00хв., ОСОБА_7 перебуваючи у приміщенні бару «Сніжана», розташованого по вул. Одарія,14 в м. Одесі, побачив раніше йому не знайомого ОСОБА_8 , та в цей час, у ОСОБА_7 раптово виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном потерпілого ОСОБА_8 . Далі, ОСОБА_7 діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єктом своїх злочинних дій майно, яке належить ОСОБА_8 - мобільний телефон марки «LENOVO», в корпусі білого кольору, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, не маючи реального наміру його здійснювати та повертати мобільний телефон, попросив останнього скористатись його мобільним телефоном, на що потерпілий вважаючи, що передає свій мобільний телефон для здійснення дзвінка, після якого він буде йому повернутий, погодився та добровільно передав ОСОБА_7 вищевказаний мобільний телефон, вартістю 2000грн. із сім-картою «Водафон», що не має матеріальної цінності. Після чого, ОСОБА_7 скориставшись тим, що ОСОБА_8 відволік свою увагу, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись цим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_8 на загальну суму 2000гривень.

Крім того, повторно, 09.06.2023р., приблизно о 19год. 00хв., ОСОБА_7 перебуваючи біля магазину «Продукти», розташованого по вул. Одеській,58/5 в м. Одесі, побачив раніше йому не знайомого потерпілого ОСОБА_9 , та в цей час, у нього раптово виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном ОСОБА_9 . Далі, ОСОБА_7 діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єктом своїх злочинних дій майно, яке належить ОСОБА_9 - мобільний телефон марки «LENOVO», в корпусі чорного кольору, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, не маючи реального наміру його здійснювати та повертати мобільний телефон, попросив останнього скористатись його мобільним телефоном, на що потерпілий вважаючи, що передає свій мобільний телефон для здійснення дзвінка, після якого він буде йому повернутий, погодився та добровільно передав ОСОБА_7 вищевказаний мобільний телефон, вартістю 2500грн. із сім-картою «Київстар», що не має матеріальної цінності. Після чого, ОСОБА_7 скориставшись тим, що ОСОБА_9 відволік свою увагу, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись цим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_9 на суму 2500гривень.

Крім того, повторно, 10.06.2023р., приблизно о 20год. 00хв., ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні бару «Дімон», розташованого по вул. Одарія,3/1 в м. Одесі, де побачив раніше йому не знайомого потерпілого ОСОБА_10 , та в цей час, у нього раптово виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном потерпілого. Далі, ОСОБА_7 діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єктом своїх злочинних дій майно, яке належить ОСОБА_10 - мобільний телефон марки «LENOVO», в корпусі білого кольору, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, не маючи реального наміру його здійснювати та повертати мобільний телефон, попросив потерпілого скористатись його мобільним телефоном, на що останній, вважаючи, що передає свій мобільний телефон для здійснення дзвінка, після якого він буде йому повернутий, погодився та добровільно передав ОСОБА_7 вищевказаний мобільний телефон, вартістю 4000грн. із сім-картою «Київстар», що не має матеріальної цінності. Після чого, ОСОБА_7 скориставшись тим, що ОСОБА_10 відволік свою увагу, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись цим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_10 на суму 4000гривень.

Крім того, повторно, 13.06.2023р., приблизно о 17год. 00хв., ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні бару «Сніжанна», розташованого по вул. Одарія,14 в м. Одесі, побачив раніше йому незнайомого потерпілого ОСОБА_11 , та в цей час, у нього раптово виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном потерпілого. Далі, ОСОБА_7 діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єктом своїх злочинних дій майно, яке належить ОСОБА_11 - мобільний телефон марки «iPhone S», в корпусі сірого кольору, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, не маючи реального наміру його здійснювати та повертати мобільний телефон, попросив потерпілого скористатись його мобільним телефоном, на що останній, вважаючи, що передає свій мобільний телефон для здійснення дзвінка, після якого він буде йому повернутий, погодився та добровільно передав ОСОБА_7 вищевказаний мобільний телефон, вартістю 3000грн. із сім-картою «Водафон», що не має матеріальної цінності. Після чого, ОСОБА_7 скориставшись тим, що ОСОБА_11 відволік свою увагу, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись цим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_11 на суму 3000гривень.

Крім того, повторно, 15.06.2023р., приблизно о 12год. 25хв., ОСОБА_7 перебуваючи в приміщенні бару «Алнат», розташованого по вул. Отамана Головатого,32 в м. Одесі, побачив раніше йому незнайомого потерпілого ОСОБА_12 , та в цей час, у нього раптово виник злочинний корисливий умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном, а саме мобільним телефоном потерпілого. Далі, ОСОБА_7 діючи умисно з корисливих мотивів, реалізовуючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману, переслідуючи мету незаконного збагачення, заздалегідь визначивши об`єктом своїх злочинних дій майно, яке належить ОСОБА_12 - мобільний телефон марки «LENOVO», в корпусі чорного кольору, шляхом обману, під приводом здійснення телефонного дзвінка, не маючи реального наміру його здійснювати та повертати мобільний телефон, попросив потерпілого скористатись його мобільним телефоном, на що останній, вважаючи, що передає свій мобільний телефон для здійснення дзвінка, після якого він буде йому повернутий, погодився та добровільно передав ОСОБА_7 вищевказаний мобільний телефон, вартістю 1500грн. із сім-картою «Київстар», що не має матеріальної цінності. Після чого, ОСОБА_7 скориставшись тим, що ОСОБА_12 відволік свою увагу, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись цим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_12 на суму 1500гривень.

В судовому засіданні, ОСОБА_7 повністю визнав свою вину за пред`явленим та викладеним в обвинувальному акті обвинуваченням, крім того, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви скоєного ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у кримінальному провадженні та фактичні обставини скоєних кримінальних правопорушень.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті, враховуючи, що прокурор, обвинувачений не оспорювали фактичні обставини провадження та беручи до уваги, що учасники судового провадження, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, при цьому роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів кримінального провадження, що характеризують останнього.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень доведена повністю та дії вказаної особи кваліфікує за:

- ч.1 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство),

- ч.2 ст.190 КК України - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

При призначенні покарання ОСОБА_7 , суд приймає до уваги характер і обставини вчинених кримінальних правопорушень, ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа ОСОБА_7 , який є особою згідно зі ст.89 КК України не маючої судимості, вчинив умисні, аналогічні корисливі кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії нетяжких злочинів, не одружений, офіційно не працюючий, не маючий постійного місця проживання, маючий місце реєстрації.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: щире каяття, повне визнання своєї вини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_7 , який є особою згідно зі ст.89 КК України не маючої судимості, вчинив умисні, аналогічні корисливі кримінальні правопорушення, які відносяться до категорії нетяжких злочинів, не

одружений, офіційно не працюючий, не маючий постійного місця проживання, маючий місце реєстрації, враховуючи наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому - щире каяття, повне визнання своєї вини та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових кримінальних правопорушень, суд приходить до висновку про те, що виправлення обвинуваченого та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень, можливе без його ізоляції від суспільства, із призначенням покарання у виді позбавлення волі з випробуванням (із застосуванням ст.75 КК України).

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі з випробуванням за вчинені злочини, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний Суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.369-371, 373-374 КПК України,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання за:

-ч.1 ст.190 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки,

-ч.2 ст.190 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік, із покладанням обов`язків: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_5 обрати у вигляді особистого зобов`язання.

Речові докази: - мобільний телефон марки «LENOVO» ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 із сім-картою «Водафон» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_12 , - мобільний телефон марки

«LENOVO» ІМЕІ: НОМЕР_3 , ІМЕІ2: НОМЕР_4 із сім-картою «Водафон» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_8 , - мобільний телефон марки «iPhone S» із сім-картою «Водафон» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_11 , - мобільний телефон марки «LENOVO» НОМЕР_8, ІМЕІ2: НОМЕР_5 із сім-картою «Київстар» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_6 , - мобільний телефон марки «LENOVO» НОМЕР_6 , ІМЕІ2: НОМЕР_7 із сім-картою «Київстар» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_9 , - мобільний телефон марки «LENOVO» НОМЕР_9 із сім-картою «Київстар» - вважати повернутим за належністю ОСОБА_10 , арешт накладений ухвалою слідчого судді Суворовського районного суду м. Одеси від 23.06.2023р. на вказані речові докази - скасувати.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Суворовський районний суд м. Одеси до Судової палати по кримінальних справах Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Копії вироку вручити під розписку учасникам судового засідання, а також надати іншим заінтересованим особам.

Суддя ОСОБА_1