У Х В А Л А

26 лютого 2024 року м. Біла Церква

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Білоцерківського міськрайонного суду подання Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Северодонєцьк Луганської області, громадянки України, з середньою освітою, неодруженої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , засудженої вироком Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2023 за ч. 1 ст. 301, ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненої від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування покарання,

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_4 , представник органу пробації ОСОБА_5 , засуджена ОСОБА_3 ,

У С Т А Н О В И В:

Заступник начальника Білоцерківського міськрайонного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в місті Києві та Київській області звернулася до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання та направлення засудженої ОСОБА_3 для відбування покарання.

Подання вмотивоване тим, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Білоцерківському районному відділі № 1 Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київській області з 16.11.2023. Згідно вироку суду її зобов`язано періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

06.12.2023 ОСОБА_3 роз`яснений порядок та умови відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням та іспитовим строком, вона ознайомлена з правовими наслідками вчинення нового кримінального правопорушення, систематичного порушення громадського порядку (вчинення адміністративних правопорушень), а також наслідки ухилення від виконання обов`язків, покладених судом.

Відповідно до постанови Білоцерківського РВ №1 про встановлення днів явки на реєстрацію від 06.126.2023 останній встановлено дні явки на реєстрацію - два рази на місяць (другий та останній вівторок кожного місяця).

12.12.2023 ОСОБА_3 не з`явилася на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації. В письмовому поясненні від 15.12.2023 повідомила, що причиною неявки є те, що вона забулася, про неї. 15.12.2023 сосовно ОСОБА_3 виносилося застереження у вигляді письмового попередження, щодо допущення порушення порядку та умов відбування покарання.

26.12.2023 ОСОБА_3 повторно не з`явилася на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації. 09.01.2024 остання з`явилась до Білоцерківського РВ № 1 та повідомила що причиною неявки є її хвороба та зобов`язалася надати документ, що підтверджує поважність факту не прибуття на реєстрацію.

Працівниками Білоцерківського РВ №1 з гр. ОСОБА_6 неодноразово проводилися індивідуально-профілактичні бесіди, засуджена повторно попереджена про те, що у разі невиконання покладених на неї судом обов`язки або систематичного вчинення правопорушень, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, уповноваженим органом з питань пробації буде направлено матеріали до Білоцерківського міськрайонного суду для вирішення питання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

30.01.2024 ОСОБА_3 знову не з`явилася на реєстрацію до уповноважене органу з питань пробації. 08.02.2024 ОСОБА_3 прибула до Білоцерківського РВ № 1, в письмовому пояснені повідомила, що не з`явилася на реєстрацію тому, що в цей час перебувала на роботі, документально даний факт підтвердити не може.

Отже, за час іспитового строку засуджена ОСОБА_3 нехтуючи порядком відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком, допустила порушення порядку та умов відбування покарання, а саме 3 рази не з`явилась на реєстрацію до Білоцерківського РВ № 1 без поважної причини, що свідчить про її небажання стати на шлях виправлення.

У судовому засіданні представник органу з питань пробації подання Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області підтримала та просила задовольнити.

Засуджена ОСОБА_3 в судовому засіданні показала, що через сімейні проблеми з її співжителем та через проблеми з наркотиками вона тричі не з`являлася на реєстрацію до органу пробації. Вона вживала наркотики, забувала про дні явки та спала. Місяць назад вона припинила вживати наркотики, у неї наладились відносини з її співжителем, тому надалі вона зобов`язується у визначені дні з`являтися на реєстрацію. Обіцяє, що такого більше не повториться, вона виправиться, тому просить не позбавляти волі, надати їй останній шанс.

Прокурор вважав, що у засудженій ОСОБА_3 доцільно надати ще один шанс у зв`язку з чим у задоволенні подання слід відмовити.

Дослідивши копії матеріалів особової справи № 349/2023, вислухавши думку засудженої, прокурора та представника Білоцерківського районного відділу №1, суд приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 539 КК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9,13 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до абз. 2 п. 2 гл. 3 розд. IX Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних із позбавленням волі, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України N 272/5 від 29.01.2019 (далі - Порядок), у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, встановлених КВК України, Законом України "Про пробацію", а також покладених на нього судом, або систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження, зазначене в пункті 8 глави 2 розділу IV цього Порядку.

Згідно з абз. 2 п. 8 гл. 2 розд. IV Порядку, у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання за формою, наведеною в додатку 23 до цього Порядку.

Відповідно до п. 3 гл. 3 розд. IX Порядку, у разі якщо звільнений з випробуванням продовжує не виконувати обов`язки або вчиняє адміністративні правопорушення після застосування до звільненого з випробуванням письмового попередження, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання і направлення звільненого з випробуванням для відбування призначеного покарання.

Згідно ч. 1 ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 166 КВК України, подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Згідно ч. 4 ст. 166 КВК України, письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

При розгляді подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного судом покарання суд зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні уповноваженого органу пробації, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення; можливість скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням.

Таким чином, засуджений, який не виконує обов`язки покладені на нього КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом та систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення може бути направлений для відбування призначеного покарання, лише у випадку, якщо вони свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

У даній справі судом встановлено, що відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2023 ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 301, ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді двох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком два роки, із встановленням на підставі ст. 76 КК України обов`язків періодично з`являтись на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України буз дозволу уповноваженого органу з питань пробації.

16.11.2023 до Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області надійшло розпорядження та вирок Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.10.2023 (а.с.1-13 особової справи № 349/2023).

06.12.2023 засудженій ОСОБА_3 було роз`яснено порядок та умови відбування покарання, роз`яснені обов`язки, покладені на неї судом та винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію, згідно якої встановлені дні явки до Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області другий та останній вівторок кожного місяця. (а.с.24 особової справи).

Відповідно до листка реєстрації, у період іспитового строку ОСОБА_3 12.12.2023 не з`явилася Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області на реєстрацію без поважної причини, внаслідок чого 15.12.2023 їй було винесено попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням засудженої для відбування призначеного судом покарання (а.с. 25, 33, 34 особової справи).

Незважаючи на попередження, ОСОБА_3 належних висновків для себе не зробила та 26.12.2023 та 30.01.2024 повторно не з`явилася на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважної причини.

У матеріалах особової справи міститься довідка КНП Білоцерківської міської ради «Білоцерківська виправна лікарня № 4» від 11.12.2023 про те, що ОСОБА_3 медичну допомогу у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не отримує (а.с.37) Відповідно до довідки про перевірку по обліках АРМОР, станом на 04.01.2024 ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не притягувалася.

Отже, з матеріалів особової справи №349/2023, встановлено, що ОСОБА_3 за період перебування на обліку в Білоцерківському міськрайонному відділі з питань пробації, що передував зверненню до суду із поданням, один раз 12.12.2023 не з`явилася на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації без поважної причини. Після оголошення 15.12.2023 попередження про можливість скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої для відбування призначеного судом покарання, засуджена двічі, а саме: 26.12.2023 та 30.01.2024 повторно не з`явилася для реєстрації без поважної причини.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року №7 встановлено, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст.76 КК України або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Із наведеного слідує, що у поданні та поданих до суду матеріалах, мають бути наведені докази того, що засуджена особа не з`явилась до уповноваженого органу з питань пробації для реєстрації у визначений день саме без поважних причин, а при розгляді подання судом, - ретельній перевірці підлягають доводи цієї особи про поважність причин такої неявки.

З матеріалів справи, а саме із пояснень наданих ОСОБА_3 в судовому засіданні, вбачається, що остання не з`явилася на реєстрацію без поважної причини.

Разом з тим, наведені у клопотанні органу пробації факти неявки засудженої ОСОБА_3 для реєстрації, з урахуванням наданих нею пояснень, не можуть свідчити про її небажання стати на шлях виправлення та вважатися достатньою підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення для відбування призначеного судом покарання.

Відтак, суд проаналізувавши матеріали особової справи, вважає, що наведені представником органу пробації доводи не підтверджують суспільну небезпечність засудженої та злісне невиконання засудженою покладених на неї судом обов`язків, а також не можуть свідчити на теперішній час про небажання засудженої стати на шлях виправлення, відповідно не дають суду правових підстав, передбачених ст.78 КК України та ст.166 КВК України для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування покарання.

Крім цього, суд вважає, що безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є усвідомлені та умисні дії засудженого, вчинені ним саме з метою ухилитися від відбування покарання та від контролю за його поведінкою, що в даному випадку представником органом пробації не доведено.

Водночас, суд враховує, що на засуджена ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності не притягувалася, новий кримінальних правопорушень не вчинила.

Отже, з врахуванням вищенаведених обставин, вважає, що клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку та направлення для відбування призначеного судом покарання засудженої ОСОБА_3 , є передчасним, тому вважає можливим надати засудженій шанс виправдати своєю поведінкою довіру суду та довести можливість її виправлення без реального відбування покарання.

Враховуючи вищезазначене та те, що уповноваженим органом з питань пробації не було надано достатніх доказів для того, щоб скасувати звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої для відбування призначеного покарання та з урахуванням того, що засуджена може стати на шлях виправлення, а тому суд вважає, що клопотання про скасування покарання з випробуванням та направлення засудженого для відбування призначеного покарання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.78 КК України, ст. 166 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні подання Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області про вирішення питання щодо скасування звільнення від відбуття покарання та направлення для відбування призначеного покарання засудженої ОСОБА_3 .

Повернути до Білоцерківського районного відділу № 1 філії Державної установи «Центр пробації» у м. Києві та Київської області особову справу № 349/2023 стосовно ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Тетяна КЛЕПА