Справа № 467/688/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.06.2024 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка кримінальне провадження № 0000049 від 12.05. 2024 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новокрасне Арбузинського району, Миколаївської області, громадянина України, освіта середня спеціальна, не має на утриманні неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України

ВСТАНОВИВ :

Суд визнав доведеним, що 11 травня 2024 року о 09 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де на грунті раптово виниклих неприязних відносин в останнього виник злочинний умисел, направлений на завдання ОСОБА_5 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на завдання тілесних ушкоджень, розуміючи протиправний характер своїх дій, їх караність, та після настанні суспільно-небезпечних наслідків, ОСОБА_4 , перебуваючи біля домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на грунті особистих неприязних відносин, вчинив сварку з ОСОБА_5 в ході якої умисно наніс йому один удар кулаком лівої руки в область обличчя, а саме в область виличної ділянки справа, а також наніс один удар кулаком лівої руки в область вуха, внаслідок чого завдав останньому тілесних ушкоджень у виді забійної рани, синця правої виличної ділянки, садно мочки вуха справа, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

За таких обставин, органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини скоєння кримінального правопорушення та суду показав, що вранці 11 травня 2024 року він прийшов до домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , що належить потерпілому, щоб покосити траву, та в ході сварки з ОСОБА_5 умисно наніс останньому один удар кулаком лівої руки в область обличчя, а саме в область виличної ділянки справа, а також наніс один удар кулаком лівої руки в область вуха. Обвинувачений розкаявся у вчиненому, запевнив суд, що більше не вчинятиме протиправних дій, готовий понести покарання за протиправні дії, вибачився перед потерпілим.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що вранці 11 травня 2024 року до нього додому за адресою: АДРЕСА_1 , прийшов обвинувачений, щоб покосити йому траву, та в ході сварки з ОСОБА_4 умисно наніс йому один удар кулаком лівої руки в область обличчя, а саме в область виличної ділянки справа, а також наніс один удар кулаком лівої руки в область вуха. Обвинувачений вибачився, тому погодився із мірою покарання, яку просив призначити прокурор.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 погодився з клопотанням прокурора та просив визнати недоцільним дослідження доказів в повному обсязі, так як повністю погоджується із встановленими досудовим розслідуванням обставинами справи та показаннями потерпілого.

Покази обвинуваченогоОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального проступку, добровільності та істинності їх позицій.

За таких обставин, суд переконався, що обвинувачений вірно розуміє зміст обставин кримінального провадження, в суду відсутні сумніви в добровільності його позицій, і у відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для правильної кваліфікації дій обвинуваченого та призначення покарання у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. При цьому, судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Зокрема, судом у порядку ст. 358 КПК України були досліджені такі докази, подані стороною обвинувачення:

- висновок експерта № 157 від 14.05.2024 року відповідно до якого у ОСОБА_5 виявлено забійну рану, синець правої виличної ділянки, садно мочки вуха справа. Дані тілесні ушкодження могли утворитися 11 травня 2024 року від дії тупого (их) твердого (их) предмету (ів) кулак і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. При падінні з висоти власного зросту вищевказані тілесні ушкодження утворитися не могли. Потерпілому нанесено не менше двох ударів в ділянку обличчя. Вищевказані тілесні ушкодження небезпеки для життя не мають.

Дане джерело доказів в сукупності з показаннями обвинуваченого та поясненнями потерпілого,враховуючи, що вони отримані у спосіб і у порядку, що передбачений кримінальним процесуальним законом України, принаймні, протилежного сторонами не доведено, суд визнає належними оскільки, вони прямо і непрямо підтверджують існування/відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають для нього значення а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, зокрема, щодо часу, місця, способу вчинення кримінального проступку, а також наявності та спрямованості умислу обвинуваченого.

Будь-яких інших доказів в ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб передбачених КПК України, враховуючи, що суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість у ході розгляду даного кримінального провадження, створив їм необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, надано не було.

Тож, враховуючи наведене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про доведеність "поза розумним сумнівом" вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, за обставин, доведених стороною обвинувачення перед судом.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 кваліфіковано вірно за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особи винних та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, а також те, що згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом не встановлено.

Так, суд бере до уваги особливості й обставини вчинення кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, суд враховує спосіб життя обвинуваченого, те що він добре характеризується за місцем проживання, офіційного місця роботи не має, на обліку Первомайського РС № 3 філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях не перебуває, суд враховує позицію сторони обвинувачення та потерпілого щодо необхідної міри покарання, відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України, у виді штрафу.

При цьому, суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлений. Речові докази відсутні. Судові витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Тож, на підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень на користь держави.

Вирок набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Арбузинський районний суд Миколаївської області протягом 30 (тридцяти днів) з дня його проголошення.

Суддя Арбузинського

районного суду ОСОБА_1