ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

власника майна ОСОБА_6

представника власника майна ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2024 року про накладення арешту на майно, -

УСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2024 року частково задоволено клопотання прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001467 від 04.04.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

Накладено арешт на автомобіль марки «Рено» р/н НОМЕР_1 на VIN код НОМЕР_2 у вигляді заборони розпорядження ним.

В іншій частині вимог прокурора відмовлено.

Транспортний засіб марки «Рено» р/н НОМЕР_1 на VIN код НОМЕР_2 та свідоцтво про його реєстрацію НОМЕР_3 повернуто ТОВ «Ільхан Гюзель» (79005, м. Львів, вул. Франка Івана, 16/7).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням прокурор Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, з якої вбачається, що він просить оскаржувану ухвалу скасувати, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на транспортний засіб марки «Рено» р/н НОМЕР_1 на VIN код НОМЕР_2 та свідоцтво про його реєстрацію серії НОМЕР_3 власником яких є ТОВ «Ільхан Гюзель» (79005, м. Львів, вул. Франка Івана, 16/7), шляхом позбавлення права на їх відчуження, розпорядження та користування ним на весь період досудового розслідування.

Дослідити відповідь на запит № 187/123/56/01-2024 сектору міжнародного поліцейського співробітництва ГУНП в Чернівецькій області.

ЄУНСС: 714/463/24 Слідчий суддя: ОСОБА_9

Номер провадження: 11-сс/822/117/24 Суддя-доповідач: ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про незаконність ухвали слідчого судді.

Вважає, що вищевказана ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через неправильне застосування кримінального процесуального законодавства, що потягло застосування такого заходу забезпечення у кримінальному провадженні, як арешт майна без позбавлення права користування, розпорядження таким майном.

Стверджує, що у слідчого судді були правові підстави для накладення арешту на майно, а також ризики передбачені ст. 170 КПК України, при цьому, ним не було їх враховано, а також в порушення вимог ч. 2 ст. 173 КПК України не взято до уваги: - правову підставу для арешту майна; - можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; забезпечення права та інтересів справжнього власника майна, потерпілого.

Зазначає, що не позбавлення власника або користувача права на користування, розпорядження та відчуження вищевказаним майном може призвести до втрати цього основного речового доказу, оскільки будь-яка особа матиме змогу змінити, переробити, зіпсувати, сховати, передати його, що перешкоджатиме повному, всебічному та об`єктивному дослідженню всіх обставин кримінального правопорушення.

Від інших учасників судового розгляду апеляційних скарг чи заперечень на подану апеляційну скаргу не надходило.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора ОСОБА_5 , який в режимі відеоконференції підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити її з підстав наведених у ній, міркування власника майна - ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, посилаючись на те, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали клопотання про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0001467 від 04.04.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.ст. 370, 372 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Цим вимогам закону ухвала слідчого судді від 08.04.2023 року відповідає у повній мірі.

Як вбачається з клопотання в провадженні слідчого відділення розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СВ ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області знаходяться матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР за № 0001467 від 04.04.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

Підставою для внесення відомостей до ЄРДР стало те, що 4 квітня 2024 р. о 13 год 22 хв. надійшло повідомлення від працівників прикордонної служби, про те, що під час перетину державного кордону України на МПП « ІНФОРМАЦІЯ_1 », що в АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 під час внесення інформації в систему баз даних Гарт-1П стосовно транспортного засобу марки «Рено» р/н НОМЕР_1 на VIN код НОМЕР_2 , значиться в обліках Генерального секретаріату МОКП-Інтерпол, як викрадений 01.08.2022 р. країна ініціатор розшуку - Польща.

01 квітня 2024 р. відомості по вказане кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР за №0001467 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України.

У ході огляду місця події було вилучено автомобіль марки «Рено» р/н НОМЕР_1 на VIN код НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Автомобіль марки «Рено» р/н НОМЕР_1 на VIN код НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 є предметами кримінального правопорушення, у зв`язку з чим мають значення речових доказів по даному кримінальному провадженні. 04 квітня 2024 р. їх було визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

У ході розслідування встановлено, що власником автомобіля марки «Рено» р/н НОМЕР_1 на VIN код НОМЕР_2 та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу серії НОМЕР_3 є ТОВ «Ільхан Гюзель» м. Львів вул. Франка Івана, 16/7.

Розглядаючи клопотання прокурора ОСОБА_8 про арешт майна по матеріалам досудового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових рішень № 0001467 від 04.04.2024 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 198 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, з урахуванням того, що вказаний транспортний засіб був викрадений та перебуває у міжнародному розшуку і підлягає поверненню в державу ініціатора розшуку, що є належні правові підстави, передбачені ч. 1, ч. 3 ст. 170 КПК України для накладення арешту на вищевказаний автомобіль.

А тому на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують втручання у права та інтереси особи (товариства), яка в даний час володіє автомобілем.

Разом з тим, слідчим суддею було встановлено, що вказаний транспортний засіб Республікою Польща було оголошено в розшук як викрадений 01.08.2022 р., а сам автомобіль було офіційно придбано в Україні та зареєстровано вперше в листопаді 2022 р., а далі ТОВ «Ільхан Гюзель» 21.02.2023 р., а тому вказані обставини можуть свідчити про те, чи було ТОВ «Ільхан Гюзель» обізнане на момент купівлі автомобіля про те, що той був викрадений в серпні 2022 р. в Республіці Польща.

Враховуючи обставини справи, а саме час придбання транспортного засобу ТОВ «Ільхан Гюзель» та час його оголошення в розшук, як викрадений, слідчий суддя прийшов до висновку про часткове задоволення клопотання прокурора та застосування арешту на вищевказаний автомобіль у виді заборони розпорядження ним, оскільки вважав, що такий спосіб арешту не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах власників або інших осіб.

В іншій частині клопотання прокурора, зокрема про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 відмовлено, оскільки відсутні дані про те, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 містить ознаки підробки чи отримане не в установленому порядку.

На думку колегії суддів, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, з`ясував всі обставини, з якими пов`язується можливість накладення арешту, перевірив розумність та співрозмірність обмеження права власності з потребами кримінального провадження, та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність часткового задоволення клопотання про арешт майна.

За таких обставин, доводи апелянта щодо неврахування слідчим суддею вимог ст. 98 КПК України є необґрунтованими та спростовується викладеним.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта і на те, що слідчий суддя при винесені рішення не врахував вимоги ч.ч. 1 - 3 ст. 170 КПК України.

Як зазначено в клопотанні прокурора та вірно відображено у рішенні слідчого судді, що арешт майна накладається на майно будь-якої фізичної чи юридичної особи та з метою збереження його, як речового доказу, на період проведення необхідних слідчих та процесуальних дій, направлених на встановлення обставин події кримінального правопорушення.

Крім того, при перевірці матеріалів кримінального провадження апеляційним судом встановлено, що слідчий суддя, задовольняючи частково клопотання прокурора, врахував вимоги ст. 173 КПК України та обрав найменш обтяжливий спосіб його арешту і наклав арешт на транспортний засіб шляхом заборони розпорядження ним, тобто без позбавлення права його користуванням та відчуженням, оскільки обмеження права власника на користування та відчуженням цим майном не є співрозмірним і може призвести до негативних наслідків для нього.

Бере до уваги апеляційний суд і усталену практику Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Таким чином, при винесенні рішення про арешт транспортного засобу, слідчий суддя в повній мірі врахував правові підстави для арешту майна, яке є речовим доказом у даному кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР та навів достатньо підстав для накладення саме такого арешту.

Разом з цим, безпідставними є апелювання сторони обвинувачення і в частині вимоги про накладення арешту на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , оскільки відсутні дані про те, що даний документ містить ознаки підробки чи отриманий не в установленому порядку.

Враховуючи викладене, наразі підстав для скасування ухвали слідчого судді немає, а тому подану апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Таким чином, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягнули за собою безумовне скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Герцаївського відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Герцаївського районного суду Чернівецької області від 08 квітня 2024 року, якою частково задоволено клопотання прокурора про арешт майна, - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: Судді:

_____________ ________________ _________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3