Номер провадження: 11-сс/813/430/24
Справа № 947/5503/24 1-кс/947/2047/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.02.2024 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000216 від 11.02.2023 року відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Петрівка-2 Болградського району Одеської області, громадянина України, не працюючого, маючого на утриманні трьох дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.02.2024 задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0000216 від 11.02.2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_8 .

Продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 строком до 13.04.2024 року, включно, в межах строку досудового розслідування, з утриманням в Державній установі «Одеській слідчий ізолятор».

Рішення слідчого судді мотивоване наявністю обґрунтованої підозри, ризиків передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України та неможливістю застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу.

Доводи обґрунтовує тим, що слідчим суддею не було досліджено та оголошено жодного доказу на підтвердження наявності обґрунтованої підозри та існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 просив розглядати справу за участі підозрюваного в режимі відеоконференції, однак встановити з`єднання з ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не вдалось можливим, у зв`язку з чим, апеляційний суд врахувавши думку захисника ОСОБА_7 та прокурора, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги без участі підозрюваного, вважає за можливим та необхідним апеляційний розгляд провести за відсутності підозрюваного.

Позиції учасників судового провадження.

Заслухавши: суддю-доповідача, захисника підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу .

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

При цьому, ч. 3 ст. 184 КПК України передбачено, що до клопотання додаються: 1) копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання; 2) перелік свідків, яких слідчий, прокурор вважає за необхідне допитати під час судового розгляду щодо запобіжного заходу; 3) підтвердження того, що підозрюваному, обвинуваченому надані копії клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя при вирішення вказаного питання має з`ясувати обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою та обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, що слідчим суддею і було здійснено з перевіркою наявності обставин, зазначених у ст. 184 КПК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 14.07.2023 року за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 14.07.2023 року, яка розповіла про обставини вчинення відносно неї розбійного нападу та зазначила перелік майна, яке в неї було викрадено; протоколом огляду місця події від 05.09.2023 року за адресою: АДРЕСА_4 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 05.09.2023 року, який розповів про обставини вчинення відносно нього крадіжки та зазначив перелік майна, яке в нього було викрадено; протоколом огляду місця події від 06.09.2023 року за адресою: АДРЕСА_5 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 07.09.2023 року, який розповів про обставини вчинення відносно нього крадіжки та зазначив перелік майна, яке в нього було викрадено; проведеними негласними слідчими (розшуковими) діями, а саме: протоколами обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, а саме автомобілів марки «Acura RSX», д.н.з. НОМЕР_1 , марки «Mazda 5», д.н.з. НОМЕР_2 та аудіо-, відеоконтролю особи; протоколами зняття інформації з електронних комунікаційних мереж; протоколами візуального спостереження за особою; протоколами огляду місця події від 23.12.2023 року за адресою: АДРЕСА_6 , в ході яких зафіксовано обставини вчиненого кримінального правопорушення, виявлено та вилучено знаряддя вчинення злочину, слідову інформацію та інші речі і предмети, які мають значення речових доказів у кримінальному провадженні; протоколами обшуків від 23.12.2023 року за місцями мешкання: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_8 та ОСОБА_16 , а також в інших приміщеннях та транспортних засобах, належних останнім, в ході яких виявлено та вилучено речі та предмети, що мають значення доказів у кримінальному провадженні, зокрема знаряддя вчинення злочинів, а також майно, що було предметом вчинених злочинів; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_17 від 23.12.2023 року.

Апеляційний суд зазначає, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, №182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначив що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Апеляційний суд, всупереч доводів апеляційної скарги, вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є вагомими та достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України.

При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими, відповідно до ст. 87 КПК України, в ході апеляційного розгляду не встановлено та стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Враховуючи наведене, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень які є тяжкими та особливо тяжкими за які передбачена відповідальність у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років.

Таким чином, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі доведеності його вини, існує ризик того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом.

Також існує ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливого незаконного впливу підозрюваним ОСОБА_8 на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки є достатні підстави вважати, що підозрюваний може на них впливати з погрозами застосування насильства з метою схилення їх не давати правдиві, послідовні показання у ході досудового розслідування та/або змінити свої показання у подальшому в суді, для уникнення або мінімізації можливої кримінальної відповідальності за вчинення, зокрема, особливо тяжких злочинів, адже ОСОБА_8 наразі підозрюється у вчиненні злочинів, пов`язаних із погрозою та застосуванням насильства, потерпілі та свідки безпосередньо судом допитані не були, а показання, що надаються на досудовому розслідуванні, не можуть лягти в обґрунтуванні судових рішень, зважаючи на положення ч. 4 ст. 95 КПК України.

Зазначений ризик обумовлений також тим, шо підозрюваний ОСОБА_8 добре обізнаний щодо місць проживання потерпілих, їх родинних зв`язків, оскільки протягом тривалого часу збирав інформацію про них та спостерігав за ними.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу, що КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому, оскільки під поняттям «ризик» - слід розуміти обґрунтовану ймовірність протидії обвинуваченого кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про те, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів аніж тримання під вартою на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим слідчим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд перевіряє законність постановлення оскаржуваної ухвали на момент її постановлення, а доцільність необхідності подальшого тримання підозрюваного під вартою буде перевірена через нетривалий час, під час якого також будуть перевірені факти щодо існування або зменшення заявлених у клопотання прокурора ризиків.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги захисника є необґрунтованими, а слідчий суддя встановив наявність обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України, що в свою чергу свідчить про наявність правових підстав для продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Аналізуючи всі викладені вище обставини в своїй сукупності, враховуючи наявність в зазначеному кримінальному провадженні доведених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а також враховуючи особу підозрюваного, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді є законною, вмотивованою і обґрунтованою та такою, що підлягає залишенню без змін.

Керуючись статтями 183, 196, 199, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 14.02.2024 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000216 від 11.02.2023 року відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 14, ч. 4 ст. 187 КК України- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4