Номер провадження: 11-кп/813/792/24
Справа № 521/9775/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 18.09.2023 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Добропілля Донецької обл., громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , неодноразово судимого;

про відмову у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції було відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання стосовно ОСОБА_7 , засудженого вироком Добропільського міськсуду Донецької обл. від 17.07.2020 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.

Мотивуючи вказану ухвалу, суд 1-ої інстанції послався на те, що матеріалами справи не підтверджуються достатні дані про те, що засуджений ОСОБА_7 своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення, внаслідок чого його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на думку суду, за даних обставин буде передчасним.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 не погодилась із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її необґрунтованою з огляду на залишення судом 1-ої інстанції поза увагою того, що за період відбування покарання в місцях позбавлення волі засуджений характеризується добре, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці мав заохочення та подяки, має дисциплінарні стягнення, які погашені за спливом часу, має 2 заохочення, на профілактичному обліку не перебуває, підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, вину у скоєнні злочину визнав повністю та розкаюється, став на шлях виправлення, має двох батьків пенсійного віку, які проживають у Донецькій обл. та потребують постійної допомоги.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання, призначеного вироком Добропільського міськсуду Донецької обл. від 17.07.2020.

Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти її задоволення, проаналізувавши матеріали провадження, апеляційний суд доходить наступних висновків.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

На підставі аналізу оскаржуваної ухвали суду вбачається, що вона вищезазначеним вимогам кримінального процесуального закону відповідає з огляду на наступні обставини.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

У відповідності до ч. 2 ст. 130 КВК України засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Відповідні роз`яснення містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, де зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Приписами ч. 2 ст. 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

На підставі аналізу матеріалів справи, зокрема, характеристик засудженого ОСОБА_7 з боку посадових осіб ДУ «Одеська виправна колонія №14», вбачається, що ОСОБА_7 станом на момент розгляду судом 1-ої інстанції клопотання захисника про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання відбув 2/3 строку покарання, в місцях позбавлення волі знаходився з 24.05.2019, під час тримання в ДУ «Бахмутська установа виконання покарань №6» з 24.05.2019 по 12.10.2020 характеризувався негативно, заохочень не мав, до дисциплінарної відповідальності притягувався тричі; під час утримання в ДУ «Селидівська виправна колонія №82» з 12.10.2020 по 16.04.2022 характеризувався добре, мав 2 заохочення, до дисциплінарної відповідальності не притягувався (а.с. 11-12).

Згодом, 16.04.2022 засуджений ОСОБА_7 прибув до ДУ «Одеська виправна колонія №14», де за час відбування покарання, станом на 26.02.2024, характеризується задовільно, має 5-ть заохочень, відповідно до вимог п. 14 ст. 134 КВК України визнається таким, що не має стягнення; підтримує стосунки з рідними, зокрема, з матір`ю, батьком та братом; бажає змінити своє життя, має позитивні плани на майбутнє; не конфліктний, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу, спілкується з засудженими позитивної спрямованості, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин із персоналом, до виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставить сумлінно, приймає активну участь у роботі самодіяльної організації, є членом ради колективу засуджених установи.

При цьому, заходи реалізації індивідуальної програми соціально-виховної роботи виконані частково через те, що засуджений ОСОБА_7 не завжди налаштований приймати участь у них, а також через небажання останнього приймати в них участь; криміногенними факторами, що сприяють підвищенню ризику вчинення засудженим повторних правопорушень є матеріальне становище, засуджений має недостатню мотивацію.

Окрім того, ризик вчинення засудженим ОСОБА_7 повторного кримінального правопорушення, відповідно до його характеристики, оцінений як середній, так само як і ризик ймовірної небезпеки для суспільства.

Водночас, в контексті надання оцінки твердженням сторони захисту стосовно виправлення засудженого, окремо суд апеляційної інстанції зауважує на тому, що раніше ОСОБА_7 в період часу з 2005 по 2020 був 7 разів засуджений за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності та у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, відбував покарання у місцях позбавлення волі та стосовно нього вже застосовувався інститут умовно-дострокового звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, у зв`язку з чим колегія суддів погоджується із висновками суду 1-ої інстанції стосовно того, що ОСОБА_7 на шлях виправлення не став, своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення.

Апеляційний суд приймає до уваги посилання захисника на факт визнання засудженим ОСОБА_7 своєї провини у вчиненні інкримінованого йому злочину та наявність у нього батьків пенсійного віку, проте доходить переконання про те, що зазначені обставини не є переконливими для висновку про виправлення засудженого та його готовність до подальшої правослухняної поведінки.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів, з огляду на приписи ст. 6 КВК України, доходить висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення, внаслідок чого стосовно нього не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі.

Відтак, судом 1-ої інстанції, на переконання апеляційного суду, було обгрунтовано відмовлено в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі.

Відповідно до припису п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду 1-ої інстанції є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а підстави для задоволення апеляційної скарги сторони захисту відсутні.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 532, 537, 539, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Малиновського райсуду м. Одеси від 18.09.2023, якою стосовно засудженого ОСОБА_7 відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Добропільського міськсуду Донецької обл. від 17.07.2020 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3