н/п 1-кс/953/4179/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2024 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката - ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова клопотання слідчого 1-го відділення СВ УСБ України в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_4 по кримінальному провадженню № 0000093 від 12.01.2023, про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, українця, неодруженого, з повною середньою освітою, непрацюючого, студента 2-го курсу «Центру професійно-технічної освіти № 2», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

10.06.2024 до Київського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого 1-го відділення СВ УСБ України в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , у якому сторона обвинувачення просить продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування, тобто до 18.07.2024, без можливості внесення застави.

На обґрунтування клопотання слідчий вказує, що СВ УСБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 від 12.01.2023 за ч. 3 ст. 114-2 КК України.

В клопотанні слідчий вказує, що 22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 5 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому Збройними Силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам ЗС України, а також підрозділами ЗС та інших військових формувань РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом Президента Російської Федерації ОСОБА_8 , Російська Федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ та Федеральну службу військ національної гвардії Російської Федерації.

Так, одним із першочергових етапів реалізації злочинного умислу щодо збройного нападу на державу Україна передбачалося здійснення вторгнення найбільш підготовлених та мобільних підрозділів ЗС РФ, у тому числі спеціального призначення, на територію держави Україна для організації силових захоплень та взяття під контроль будівель і споруд, що забезпечують діяльність органів державної влади України з метою перешкоджання їх нормальній роботі та здійснення силового впливу на їх діяльність; блокування та взяття під контроль військових частин Збройних Сил України (далі - ЗС України), Державної прикордонної служби України (далі - ДПС України), підрозділів Національної гвардії України (далі - НГ України) для перешкоджання їх законній діяльності щодо відсічі збройної агресії РФ, оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканості; перекриття та блокування авіаційного, транспортного та морського сполучення по території держави Україна з метою недопущення пересування військових підрозділів ЗС України та представників правоохоронних органів для протидії збройній агресії ЗС РФ; пошкодження військових об`єктів ЗС України, які мають важливе оборонне значення та об`єктів, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжено.

Зазначений Указ в якості підстави введення воєнного стану в Україні зазначає військову агресію Російської Федерації проти України.

Разом з цим, в ході досудового розслідування встановлено, що у громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше 10 жовтня 2023 року, виник злочинний умисел, направлений на поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 10 жовтня 2023 року, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, ОСОБА_6 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, направлений на поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчинене в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, добровільно та за власною ініціативою, за допомогою власного мобільного телефону та функції «screenshot» на ньому, здійснив фотографування власного екрану мобільного телефону з відкритою картою додатку «Google Maps», на якій відмічав місця розташування ІНФОРМАЦІЯ_6 на території АДРЕСА_2, після чого, за допомогою власного облікового запису у додатку для спілкування «Telegram» під назвою « ОСОБА_6 », який зареєстрований на номер телефону « НОМЕР_1 », здійснив передачу вищевказаної інформації представнику Російської Федерації, в подальшому «РФ», з обліковим записом « ОСОБА_10 », який зареєстрований на номер мобільного оператора держави-агресора « НОМЕР_2 ».

Встановлено, що користувачем мобільного номеру « НОМЕР_2 », з обліковим записом у додатку для спілкування «Telegram» під назвою « ОСОБА_10 » є громадянин Російської Федерації ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який є співробітником «Федеральной Службы Безопасности Российской Федерации».

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не раніше 10 жовтня 2023 року, ОСОБА_6 , перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, реалізуючи свій злочинний протиправний умисел, відправив фотозображення з власного екрану мобільного телефону, а саме карту місцевості м. Харкова, на номер мобільного оператора держави-агресора « НОМЕР_2 » з нікнеймом « ОСОБА_10 », на якому виділив місцевість, та вказав місце розташування військової техніки та особового складу ЗС України за координатами: НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , де на його думку, найкраще місце для нанесення удару військовослужбовцями РФ.

В подальшому, у невстановлений досудовим розслідуванням час, проте не пізніше 11 жовтня 2023 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, в громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 виник злочинний умисел, направлений на повторне поширення інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, вчинене в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації представнику держави, що здійснює збройну агресію проти України, а саме повторно надіслав фотозображення з власного екрану мобільного телефону, а саме карту місцевості м. Харкова, на номер мобільного оператора держави-агресора « НОМЕР_2 » з нікнеймом « ОСОБА_10 », який використовується громадянином Російської Федерації ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на якому ОСОБА_6 позначив будівлю, де розташовувався особовий склад ЗС України за координатами: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , де на його думку, найкраще місце для нанесення удару військовослужбовцями РФ.

Серед іншого, в ході досудового розслідування отримано відповідь на запит від «ІНФОРМАЦІЯ_7» про те, що за координатами НОМЕР_3, НОМЕР_4 та НОМЕР_5 , НОМЕР_6 періодично знаходився ІНФОРМАЦІЯ_8. Також, вказана інформація про дислокацію військовослужбовців або їх підрозділів, військового транспорту за зазначеними координатами не розміщувалася і не надавалася для її розміщення у відкритому доступі.

Слідчий вказує, що 17.01.2024 о 12 год. 17 хв. ОСОБА_6 фактично затриманий, в порядку визначеному ст.ст. 208, 615 КПК України та 18.01.2024 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Слідчий зазначив, що обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри підтверджується: повідомленням про вчинення злочину, що надійшло з ГВ КІБ Управління СБ України, відповідями на доручення слідчого, матеріалами НСРД, іншими матеріалами кримінального провадження.

19.01.2024 слідчим суддею Київського районним суду м. Харкова винесена ухвала про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», строком на шістдесят діб, без визначення розміру застави - до 16.03.2024 включно.

09.03.2024 на підставі постанови заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_12 строк досудового розслідування у даному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 18.04.2024 включно.

14.03.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді триманні під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, а саме до 18.04.2024 включно, без визначення розміру застави.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 15.04.2024 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до шести місяців, тобто до 18.07.2024.

15.04.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді триманні під вартою в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, а саме до 13.06.2024 включно, без визначення розміру застави.

Як вказує слідчий у клопотанні, завершити досудове розслідування до 13.06.2024 є неможливим, оскільки органу досудового розслідування необхідно розсекретити клопотання та ухвали, які стали підставами для проведення НСРД, а також отримати матеріали негласних слідчих (розшукових) дій; отримати висновок призначеної експертизи комп?ютерної техніки та програмних продуктів; здійснити додаткові слідчі (розшукові) та процесуальні дії, направлені на завершення досудового розслідування у визначені судом строки, а також виконати вимоги ст.ст. 283, 290, 291 КПК України.

Сторона обвинувачення також посилається на продовження існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При розгляді клопотання в судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали клопотання про продовження підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Вважали, що інші запобіжні заходи не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_6 проти задоволення клопотання не заперечував.

Захисник підозрюваного, враховуючи позицію свого підзахисного, проти задоволення клопотання не заперечував.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що СВ УСБ України в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 від 12.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 17.01.2024, підозрюваний ОСОБА_6 фактично був затриманий 17.01.2024 о 12 год. 17 хв., в порядку ст. 208, 615 КПК України.

18.01.2024 о 11:30 год. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, тобто у поширенні інформації про розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, з метою надання такої інформації державі, що здійснює збройну агресію проти України, або її представникам, за відсутності ознак державної зради або шпигунства.

19.01.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова відносно підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.03.2024 включно, без визначення розміру застави.

Постановою заступника керівника Харківської обласної прокуратури ОСОБА_12 строк досудового розслідування у даному провадженні продовжено до 3-х місяців, тобто до 18.04.2024 включно.

14.03.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 18.04.2024, без визначення розміру застави.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 15.04.2024 продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000093 від 12.01.2023, за підозрою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України до 6 (шести) місяців, тобто до 18 липня 2024 року включно.

15.04.2024 слідчим суддею Київського районного суду м. Харкова відносно підозрюваного ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком до 13.06.2024, без визначення розміру застави.

За результатами розгляду даного клопотання про продовження застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів.

Повідомлена ОСОБА_6 підозра, станом на час розгляду даного клопотання, відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Слідчий суддя зазначає, що на даній стадії кримінального провадження слідчий суддя не вирішує питання наявності в діянні особи складу кримінального правопорушення та винуватості особи у вчиненні такого правопорушення, які вирішуються судом при ухваленні вироку, відповідно до вимог ч. 1 ст. 368 КПК України, а лише встановлює наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, що може слугувати підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, на підставі поданих стороною обвинувачення до клопотання матеріалів.

З огляду на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, суд лише на підставі розумної та об`єктивної оцінки отриманих доказів визначає чи виправдовують вони в своїй сукупності факт проведення досудового розслідування та чи дозволяють встановити причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, яка є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, питання наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_6 та повідомлення її у встановлений законом порядок перевірялось слідчим суддею під час застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 19.01.2024, а також 14.03.2024, 15.04.2024 під час продовження строку його дії, що не заперечується стороною захисту.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України.

Вказане може бути підставою для продовження строку застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

В межах розгляду даного клопотання встановлено, що на даний час у кримінальному провадженні виконаний певний обсяг слідчих дій.

Поряд з цим у клопотанні слідчого про продовження строку тримання під вартою наведено підстави, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у строк до закінчення дії попередньої ухвали Київського районного суду м. Харкова від 15.04.2024, у зв`язку з необхідністю розсекречення клопотання та ухвал, які стали підставами для проведення НСРД, а також отримання матеріалів негласних слідчих (розшукових) дій; отримання висновку призначеної експертизи комп?ютерної техніки та програмних продуктів; проведення слідчих та процесуальних дій.

Слідчий суддя погоджується з вказаними доводами сторони обвинувачення.

Щодо продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_6 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, яке є особливо тяжким злочином. Санкція частини 3 ст. 114-2 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років.

Очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.

Також, ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити будь-які предмети, речі та документи, що використовувались для вчинення кримінального правопорушення, які на даний час органом досудового розслідування не виявлені.

Також достатньо обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки є розумна підозра вважати, що замовники здійснення протиправної діяльності перебувають на території Російської Федерації.

Окрім того, слідчий суддя враховує, що на даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема незаконно перетнути державний кордон України з метою уникнення кримінальної відповідальності, тому альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку підозрюваного.

Доводи сторони захисту про відсутність вищезазначених ризиків не спростовують наведених вище висновків слідчої судді.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Суд не ігнорує ті аргументи, які наводяться стороною захисту, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважують вимог громадського інтересу, який полягає у встановленні істини у справі, недопущенні перешкоджанню цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваного і виконання ним процесуальних рішень у справі.

Так, під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування відносно ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків, однак з огляду на встановлені обставини, зокрема, те, що ОСОБА_6 має місце проживання та реєстрації, є студентом 2-го курсу «Центру професійно-технічної освіти № 2», проте на даний час обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ Національної безпеки України, покарання за вчинення якого, за умови визнання його винуватим, передбачене у виді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років, а також враховуючи, що встановлені ухвалами слідчих суддів від 19.01.2024, 14.03.2024, 15.04.2024 ризики, передбачені п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, щоб запобігти спробам вчинити дії, передбачені пунктами 1, 2, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Доводи сторони захисту щодо зміни запобіжного заходу не спростовують вищевказаних висновків суду.

Враховуючи продовження існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_6 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер особливо тяжкого кримінального правопорушення проти основ Національної безпеки України, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, а тому суд продовжує відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Слідчий суддя при постановленні даної ухвали, керуючись ч.ч. 3, 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, про які зазначено вище, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 114-2 КК України, що дає право слідчому судді не застосовувати до підозрюваного інших запобіжних заходів в період дії воєнного стану.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 206, 211, 213, 372, 376, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого, - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 39 (тридцять дев`ять) днів - до 18 липня 2024 року включно, без визначення застави.

Зобов`язати слідчого 1-го відділення СВ УСБ України в Харківській області лейтенанта юстиції ОСОБА_4 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_6 про тримання під вартою останнього.

Встановити строк дії ухвали до 18 липня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а ОСОБА_6 - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1