Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

21.02.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі :

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарки судових засідань ОСОБА_4 ,

та учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 та

його захисників - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали судового провадження № 11-сс/4806/92/24, за апеляційною скаргою, яку подав прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 січня 2024 року, відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_9 (далі - слідчий), у кримінальному провадженні №0000045, відомості про кримінальне правопорушення у якому 28.02.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів відносно підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Свалява, Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, раніше не судимого.

Цією ухвалою щодо підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю до 27 березня 2024 включно з покладенням на підозрюваного таких процесуальних обов`язків: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; цілодобово не залишати місце фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

З матеріалів за клопотанням убачається, що 29 січня 2024 року до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області звернувся слідчий із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, ОСОБА_6 . У клопотанні слідчий вказує на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, - в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, яке, відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів, і за яке може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років із конфіскацією майна. У клопотанні слідчий посилається на наявність доказів, які слугували підставою для висунення підозри, на існування передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, усвідомлюючи невідворотність покарання за вчинений ним тяжкий злочин, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, а також знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які невстановлені органом досудового розслідування. Слідчий у клопотанні також вказує на існування ризиків незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення. Окрім того слідчий у клопотанні зазначає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою з можливістю внесення застави не дозволить запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. З огляду на наведене вище, слідчий просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В ухвалі слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за вчинення якого може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років із конфіскацією майна. Слідчий суддя вважає доведеним існування ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливого незаконного впливу на свідків, а також ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином. Окрім того, слідчий суддя дійшов висновку про те, що ризик вчинити інше кримінальне правопорушення є недоведеним. Беручи до уваги те, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, та враховуючи вік підозрюваного, міцність соціальних зв`язків, слідчий суддя також дійшов висновку, що відносно підозрюваного ОСОБА_6 необхідно обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою фактичного проживання: АДРЕСА_1 , без застосування електронного засобу контролю на строк до 27 березня 2024 року, з одночасним покладенням на нього обов`язків, визначених ч.5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на незаконність та необґрунтованість ухвали слідчого судді, просить її скасувати. Зазначає, що слідчий суддя під час розгляду клопотання залишив поза увагою наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не врахував обставини вчиненого кримінального правопорушення. Апелянт вказує на те, що наведені слідчим ризики підтверджені належними та достатніми доказами, які слідчим суддею до уваги не взяті. Під час розгляду клопотання слідчим суддею не взято до уваги і те, що підозрюваний ОСОБА_6 не має постійного місця роботи або навчання, не володіє власним нерухомим майном, фактично проживає з батьками, в умовах складної ситуації, яка на даний час є в Україні, ОСОБА_6 не став на захист держави, натомість під час дії воєнного стану послаблює економіку держави з метою власної наживи сприяє незаконному переправленню через державний кордон військовозобов`язаних осіб. Апелянт також вважає, що слідчим суддею не взято до уваги доводи прокурора про те, що наразі триває встановлення інших осіб, - поплічників ОСОБА_6 та можливість останнього, перебуваючи на волі, консолідувати зусилля з метою вчинення подальших злочинів. На підставі вищенаведеного, прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб або визначити заставу в розмірі, що становить не менше одного мільйона гривень.

Заслухавши доповідь судді про суть ухвали слідчого судді, повідомлення про те, ким і в якому обсязі вона оскаржена, пояснення учасників судового розгляду: прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисників - адвокатів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Так, відповідно до ст. 177 КПК України запобіжні заходи застосовуються з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста в цьому ж кримінальному провадженні: перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України для цього підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, а відповідно до ч. 6 даної статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію, і запобіжний захід вважається скасованим.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою ст. 176 цього Кодексу.

Колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді місцевого суду про те, що клопотання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 подано до суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування і відповідає вимогам ст. 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що у провадженні СУ ГУНП в Закарпатській області знаходиться кримінальне провадження, внесене 28.02.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000045, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, процесуальне керівництво в якому здійснюється прокурорами Закарпатської обласної прокуратури.

Із журналу судового засідання та ухвали слідчого судді вбачається, що у розгляді клопотання брали участь підозрюваний ОСОБА_6 та його захисники - адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_8 , що свідчить про дотримання права підозрюваного ОСОБА_6 на захист.

Обґрунтованим і таким, що узгоджується з вимогами кримінального процесуального закону та практикою Європейського суду з прав людини, колегія суддів вважає, і висновок слідчого судді про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України кримінального правопорушення. Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та доданими до клопотання доказами (протоколами проведених обшуків, оглядами вилучених мобільних телефонів, протоколами допиту свідків, протоколами проведених НСРД), які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри, і на підставі яких слідчий 27.01.2024 виніс повідомлення ОСОБА_6 про підозру, яке цього ж дня йому вручено. Погоджуючись з указаним висновком, колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини, відображену в п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182). При цьому, колегія суддів доходить висновку про те, що додані до клопотання матеріали (докази) підтверджують обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, а також підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний причетний до вчинення цього кримінального правопорушення.

При цьому, колегія суддів бере до уваги те, що на цій стадії процесу, як слідчий суддя, так і суд апеляційної інстанції, не вправі давати доказам оцінку з точки зору достовірності, достатності та взаємозв`язку, в інший спосіб перевіряти доведеність вини та кваліфікації дій підозрюваного, розглядати та вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження щодо обвинуваченого по суті.

Разом із тим, колегія суддів зазначає, що висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінальних проваджень.

Таким, що ґрунтується на доданих до клопотання матеріалах, колегія суддів вважає і висновок слідчого судді про те, що органом досудового розслідування доведено наявність передбачених п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме переховування від органу досудового розслідування та суду; знищення, приховування або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні; незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

При оцінці ризиків, передбачених п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд бере до уваги тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному ОСОБА_6 , у разі доведення його вини (позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років із позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна), що свідчить про те, що ОСОБА_6 , усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду. При цьому, з урахуванням того, що досудове розслідування кримінального провадження триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, ОСОБА_6 має реальну можливість спілкуватися зі свідками і впливати на них шляхом застосування певного психологічного тиску та спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають суттєве значення для кримінального провадження, знищити, приховати або спотворити будь-які з речей і документів, які мають істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Наявність цих ризиків сторонами кримінального провадження також не оспорюється.

При цьому, апеляційний суд також погоджується із висновком слідчого судді про недоведеність органом досудового розслідування ризику вчинення ОСОБА_6 інших кримінальних правопорушень. При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що органом досудового розслідування, у тому числі прокурором, як під час розгляду клопотання, так і апеляційної скарги, не надано доказів того, що підозрюваний ОСОБА_6 продовжує вчиняти інші злочини, підтримує соціальні зв`язки негативного характеру, раніше ухилявся від слідства, суду чи виконання судових рішень.

Тому, доводи апеляційної скарги прокурора про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційний суд відхиляє як такі, що не знаходять свого підтвердження та ґрунтуються виключно на припущеннях.

Разом із тим, апеляційний суд не погоджується і з висновком слідчого судді про те, що органом досудового розслідування не доведено обставини, передбачені пунктом 3 частини 1 статті 194 КПК України, а саме обставини, які б свідчили про недостатність застосування щодо підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Поряд із цим, безпідставним та необґрунтованим апеляційний суд визнає і висновок слідчого судді про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 , виконання покладених на нього обов`язків та запобігання передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, буде достатнім запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю.

Так, апеляційний суд вважає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, наявність передбачених п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, дані про особу підозрюваного, його вік та стан здоров`я із урахуванням характеру та фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , на переконання апеляційного суду, свідчать про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, у тому числі й домашній арешт, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, у тому числі і запобігання встановленим ризикам переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, знищення, приховування або спотворення речей і документів, які мають істотне значення для встановлення істини у кримінальному провадженні, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Тому, апеляційний суд доходить висновку, що слідчим та прокурором доведено, що застосований слідчим суддею щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, у зв`язку з чим, доводи апеляційної скарги прокурора у цій частині заслуговують на увагу.

Вищенаведене свідчить про те, що при розгляді клопотання, слідчий суддя не дав належної оцінки характеру та фактичним обставинам кримінального правопорушення, відомостям про особу підозрюваного, а також занадто м`яко оцінив наявність передбачених п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, внаслідок чого дійшов до необґрунтованого та передчасного висновку про те, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 достатнім буде застосування щодо нього запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, при цьому, належним чином, не вмотивувавши такий.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів доходить висновку, що наявні в матеріалах судового провадження докази, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , характер та фактичні обставини, за яких ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінально-караного діяння, дані про особу підозрюваного (неодружений, офіційно не працює, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину в умовах воєнного стану), суспільний резонанс вчиненого діяння, який полягає у тому що підозрюваний ОСОБА_6 в умовах складної ситуації воєнного стану, не став на захист держави, з метою власної наживи сприяє незаконному переправленню через державний кордон військовозобов`язаних осіб, відповідно до повідомлення про підозру - 10 осіб, його вік та стан здоров`я, які не свідчать про неможливість тримання під вартою, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність встановлених ризиків, передбачених п. п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України, у своїй сукупності, відповідно до ч. 2 ст. 177 та ст. 183 КПК України, виправдовують застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також свідчать про те, що застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі й цілодобовий домашній арешт без застосування електронних засобів контролю, не забезпечить його належної поведінки та не буде достатнім для запобігання встановленим ризикам.

Тому, доводи апеляційної скарги прокурора та клопотання слідчого про необхідність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є обґрунтованими, що у свою чергу тягне за собою скасування ухвали слідчого судді та постановлення апеляційним судом нової ухвали, а саме про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів також враховує те, що відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»); що суспільна небезпека кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 полягає в тому, що діяння, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 мають місце у період дії воєнного стану в Україні, і в свою чергу підривають суверенітет та обороноздатність держави, а також спрямовані на власне збагаченням незаконним шляхом.

При встановленні строку тримання ОСОБА_6 під вартою, колегія суддів бере до уваги те, що ОСОБА_6 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення повідомлений 27 січня 2024 року, строк досудового розслідування із вказаного терміну не зупинявся, із клопотанням про застосування запобіжного заходу слідчий звернувся до слідчого судді 27.01.2024, а тому, відповідно до ст. 176 КПК України ОСОБА_6 може перебувати під вартою до 27 березня 2024 року, що не перевищує передбаченого ч. 1 ст. 197 КПК України строку досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно з ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: 1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

При визначені розміру застави, колегія суддів також враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 , характер та фактичні обставини, за яких мало місце діяння, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , його роль у вчиненні цього діяння, дані про особу підозрюваного, його майновий та сімейний стан, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, наявність встановлених ризиків, та вважає, що в даному випадку має місце виключний випадок і застава в максимальному розмірі, передбаченому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України не в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків,

Тому, апеляційний суд вважає за необхідне визначити підозрюваному ОСОБА_6 розмір застави - 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який, на переконання колегії суддів, у разі його внесення, є необхідним і буде достатнім для запобігання встановленим у кримінальному провадженні ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

При цьому, апеляційний суд, окрім наведеного вище, бере до уваги й те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів, у тому числі й про майновий стан підозрюваного ОСОБА_6 , які б свідчили про те, що такий розмір застави є завідомо непомірним для підозрюваного.

Також, апеляційний суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні, і, оцінивши в сукупності тяжкість кримінального правопорушення та покарання, яке може бути призначено за його вчинення, обставини його скоєння, наявні в матеріалах судового провадженні відомості про особу підозрюваного, кількість та ступінь передбачених ст. 177 КПК України ризиків, - апеляційний суд вважає, що розмір застави - 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є необхідним і буде достатнім, у разі його внесення, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 у кримінальному провадженні.

При цьому, апеляційний суд вважає, що такий розмір застави обумовлений також високим ступенем суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , а також тяжкими наслідками для держави та суспільства.

Тому, вимоги апеляційної скарги прокурора про визначення підозрюваному ОСОБА_6 застави в розмірі не менше одного мільйона гривень задоволенню не підлягають і відхиляються як такі, що не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства.

Разом із тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, у разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 необхідно покласти передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки, необхідність покладення яких встановлена в ході розгляду апеляційної скарги, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися з місця фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, ухвала слідчого судді відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України скасуванню з постановленням нової, якою клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню із застосуванням щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень, та покладенням на нього передбачених п. п. 1-3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною захисту не надано будь-яких доказів, які б спростовували вищенаведені висновки апеляційного суду і жодних обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлялось.

Керуючись ст. ст. 176-183, 194, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу, яку подав прокурор відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_5 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31 січня 2024 року, якою відмовлено у задоволенні погодженого прокурором клопотання слідчого, у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому 28.02.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно підозрюваного ОСОБА_6 , та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю до 27 березня 2024 включно з покладенням на підозрюваного відповідних процесуальних обов`язків, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою погоджене прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення у якому 28.02.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , задовольнити частково.

Обрати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 встановити до 27 березня 2024 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, - 200 (двісті) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 605600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) гривень.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_6 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу в розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_6 покласти такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою; не відлучатися з місця фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора чи суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Зазначені обов`язки застосовуються на строк не більше двох місяців із дня винесення ухвали, у разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку передбаченому ст. 194 КПК України.

Після закінчення строку, на який на підозрюваного покладені обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію, і обов`язки скасовуються.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого старшого слідчого в ОВС слідчого управління ГУНП в Закарпатській області, майора поліції ОСОБА_9 , а організацію виконання ухвали про взяття підозрюваного ОСОБА_6 під варту доручити прокурору ОСОБА_5 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: