Справа 359/3481/24
Провадження 1-кс/359/695/2024

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 р м. Бориспіль

Слідчий суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю власника майна ОСОБА_3 , представника власника майна ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянувши у приміщенні суду клопотання ОСОБА_3 , про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000105 накладеного на підставі ухвали слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області 18.11.2022 року у справі 359/8559/22

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_3 звернувся з клопотанням про скасування арешту майна. Мотивуючи клопотання тим, що 28 березня 2024 року з інформації наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ОСОБА_3 стало відомо, що на належну їй земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0777 ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2022 року (справа №359/8559/22) накладено арешт.

Відповідною ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2022 року у кримінальному провадженні №0000105 накладено арешт зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0777, площею 0,12 га., яка на праві приватної власності належить ОСОБА_3 та заборонено власнику земельної ділянки, та іншим особам - вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, державну реєстрацію прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0777 державним реєстраторам, а саме: громадянам України, які мають вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідають кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебувають у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; нотаріусам; державним виконавцям, приватним виконавцям - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні чи ухваленні відповідного судового рішення або рішення слідчого судді.

Досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000105 від 22 вересня 2022 року здійснюється за ознаками кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 190 Кримінального кодексу України.

Земельна ділянка з кадастровим номером :04:002:0777 не містить ознак речових доказів у розумінні ч. 1 ст. 98 Кримінального процесуального кодексу України, оскільки не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не містить слідів або відомостей, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Звертає увагу, що ОСОБА_3 не має жодного процесуального статусу у кримінальному провадженні №0000105. Окрім того, накладення арешту на земельну ділянку порушує право власності ОСОБА_3 , оскільки унеможливлює повноцінно розпоряджатися земельною ділянкою. Зважаючи на вищевикладене вважаю, що арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0777 накладено необґрунтовано, оскільки земельна ділянка не є доказом фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в межах якого здійснюється досудове розслідування. При цьому порушується принципи розумності та співмірності обмеження права власності з завданням кримінального провадження.

Власник майна та її представник у судовому засіданні підтримали подане клопотання та просили його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні просив відмовити в задоволенні поданого клопотання, оскільки слідчі дії ще тривають, підозра не вручена.

Заслухавши власника майна, представника власника майна, прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 листопада 2022 року у кримінальному провадженні №0000105 накладено арешт зокрема на земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0777, площею 0,12 га., яка на праві приватної власності належить ОСОБА_3 та заборонено власнику земельної ділянки, та іншим особам - вчиняти будь-які реєстраційні дії, у тому числі, державну реєстрацію прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав та інших реєстрів (щодо інших речових прав та обтяжень) стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0777 державним реєстраторам, а саме: громадянам України, які мають вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідають кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебувають у трудових відносинах з суб`єктом державної реєстрації прав; нотаріусам; державним виконавцям, приватним виконавцям - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, а також у разі державної реєстрації припинення іпотеки у зв`язку з придбанням (передачею) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, до прийняття кінцевого процесуального рішення у кримінальному провадженні чи ухваленні відповідного судового рішення або рішення слідчого судді.

З витребуваних матеріалів клопотання про накладення арешту в межах даного кримінального провадження постановою прокурора Бориспільської окружної прокуратури про визнання речовими доказами від 16.11.2022 року, визнано зокрема земельну ділянку з кадастровим номером :04:002:0777, площею 0,12 га. речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положеннями ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 31) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та спів розмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.1 ст.174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

Отже, власник майна або його представник повинен навести докази того, що на цій стадії розслідування втратив свою актуальність вищезазначений захід забезпечення або ж під час його застосування таке рішення прийняте безпідставно, тобто без урахування певних суттєвих обставин.

У той же час, оцінюючи наведені адвокатом ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_3 , у клопотанні доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки такі доводи не спростовують висновків слідчого судді, що арештована вищезазначена земельна ділянка речі є речовими доказами у кримінальному провадженні, що арешт накладений не з метою їх збереження.

В ухвалі про накладення арешту, слідчий суддя виходив з того, що на час розгляду клопотання про арешт майна потреби органу досудового розслідування виправдовували таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а сукупність отриманих судом даних, відповідно до ст. 170 КПК України, була достатньою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як накладення арешту на майно.

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000105 від 22.08.2022 року, наразі триває, доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування вищезазначений захід забезпечення втратив свою актуальність та які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.11.2022 року, що дає слідчому судді підстави дійти висновку про необхідність накладення арешту на зазначене в клопотанні майно на теперішній час не відпала.

Ці обставини в сукупності свідчать про те, що незастосування заходу забезпечення кримінального провадження (арешт майна) може привести до настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000105 від 22.08.2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Аналізуючи доводи клопотання про скасування арешту на майно, слідчий суддя приходить до висновку, що означені доводи не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно, та про доцільність накладення арешту не спростовують, та не доводять, що в на даний час необхідність застосуванні арешту відпала потреба. Отже, зазначені обставини не можуть свідчити про наявність підстав, передбачених ст. 174 КПК України, для задоволення клопотання та скасування арешту майна.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, оскільки особою, яка звернулася з вказаним клопотанням не доведено, що потреба в застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження, у вигляді арешту земельної ділянки, відпала або арешт накладено необґрунтовано, слідчий суддя приходить до висновку, що підстави для скасування арешту майна відсутні, в застосуванні арешту потреба не відпала, тому клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 100, 167-171, 174, 303, 376, 537-539 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала слідчого судді остаточна та апеляційному оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді проголошено 16.04.2024 року о 13 год.45 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1