Провадження 1-в/193/107/24
У Х В А Л А

іменем України

14 травня 2024 року Софіївський районний суд Дніпропетровської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника виправної колонії ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в сел. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

В С Т А Н О В И В:

18 квітня 2024 року на адресу Софіївського районного суду надійшло клопотання від засудженого ОСОБА_5 , який наразі відбуває покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)» (надалі Софіївська ВК-45), згідно якого засуджений просив застосувати відносно нього умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання.

Засуджений під час судового розгляду справи своє клопотання підтримав та просив його задовольнити, пояснив, що він працює днювальним відділення установи щодня з 06:00 до 22:00 год. без вихідних. Вважає, що досяг мети свого виправлення, оскільки має добру поведінку та сумлінно ставиться до своєї праці. Має стійкі наміри повернутися до правослухняної поведінки у суспільстві. На волі на нього чекають його дівчина, син та рідні брати, а тому є до кого повернутися та кому підтримувати його після звільнення.

Представник виправної колонії ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що засуджений справді призначений днювальним на відділенні, де він відбуває покарання. Зауважень до його роботи не має, свої обов`язки виконує добре за що має два поспіль заохочення, проте своєї позиції щодо долі клопотання засудженого не висловив, залишив його на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення даного клопотання засудженого ОСОБА_5 , вважає, що останній не досяг мети виправлення, тому ще потребує стороннього нагляду в умовах ізоляції.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого ОСОБА_5 дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

Виходячи із вимог ст. 81 КК України, при застосуванні умовно-дострокового звільнення від відбування покарання суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про його попередні судимості.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.09.2021 за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі.

Після чого за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.11.2021 його було засуджено за ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 309, ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 4 років і 1 місяця позбавлення волі.

І крайнім вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.03.2023 ОСОБА_5 було засуджено за ч. 2 ст.185, ч. 1 ст. 309, ч. 1, 4 ст. 70, 71 КК України до 4 років і 2 місяців позбавлення волі.

Початок строку: 09.06.2021. Кінець строку: 09.08.2025.

Станом на 14.05.2024 засуджений відбув, визначені п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України 2/3 призначеного судом строку покарання (2 роки, 9 місяців і 10 днів). Невідбута частина покарання складає 1 рік, 2 місяці і 26 днів позбавлення волі.

При вирішенні даного питання судом враховані положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.02.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» в якій передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання - того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч. 2 ст. 81 КК).

Згідно вимог чинного законодавства, яке регламентує порядок застосування умовно-дострокового звільнення, даному звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього часу довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Відповідно до наявних у особовій справі матеріалів вбачається, що засуджений з 09.06.2021 утримувався в Державній установі «Криворізька установа виконання покарання (№ 3)», де характеризувався вкрай негативно, зокрема мав 5 стягнень за порушення режиму утримання, жодних заохочень там не мав.

З 02.06.2023 міру кримінального покарання став відбувати у Державній установі «Софіївська виправна колонія (№ 45)», за час відбування у якій ОСОБА_5 характеризується позитивно. До дисциплінарної відповідальності не притягувався, двічі заохочувався у вигляді подяк за добру поведінку та сумлінне ставлення до праці. За станом здоров`я працездатний. За власним бажанням без оплати праці на засудженого було покладено обов`язки днювального. До покладених обов`язків ставиться сумлінно та відповідально. При виконанні дорученої роботи дбайливо ставиться до майна та предметів якими користується. Роботи із самообслуговування та благоустрою установи виконує згідно графіка, до їх виконання ставиться добросовісно. Дотримується правил пожежної безпеки.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. У стосунках з персоналом установи виконання покарань щирий, випадків не тактовної поведінки не допускає. Зарахований до програми диференційованого впливу «Правова просвіта». Заходи виховного впливу відвідує регулярно. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних переговорів.

За даними характеристики засуджений має середню оцінку ризику вчинення ним повторного кримінального правопорушення та середній ризик його небезпеки для суспільства.

З матеріалів особової справи засудженого установлено, що останній мав 6 судимостей за вчинення різних видів та тяжкості злочинів, але здебільшого проти власності.

Фактично засуджений удруге відбуває покарання у вигляді позбавлення волі. Крайній раз він був звільнений 19.01.2016 за відбуттям повних 3 роки і 1 місяця строку покарання.

Суд зазначає, що дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Як вже зазначалося вище, суд враховує поведінку засудженого не тільки у Софіївській ВК-45, а й за увесь період відбування ним покарання. Між тим, утримуючись у слідчому ізоляторі ОСОБА_5 5 разів порушував режим утримання, при чому послідовно з року в рік (18.10.2021, 09.06.2022, 01.08.2022 та 21.04.2023), за що рівну кількість разів піддавався дисциплінарним стягненням, до того ж не тільки у вигляді доган, а й одного разу (01.10.2022), у вигляді найсуворішого стягнення - 10 діб карцеру ДІЗО за відмову підводитися з ліжка. Після крайнього свого стягнення засуджений лише 09.01.2024 був вперше заохочений керівництвом установи у вигляді подяки за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці за підсумками IV кварталу 2023 року і надалі він був теж заохочений у вигляді подяки за підсумками І кварталу 2024 року. Відтак, наявність двох заохочень при попередніх п`яти стягненнях, які хоча і погашені за строками давності, проте ще не можуть свідчити про безумовне виправлення засудженого.

При цьому, варто відмітити, що засуджений на протязі останніх двох років строку відбування покарання справді показує позитивну динаміку свого виправлення, оскільки за цей час він вимоги режиму утримання не порушує та має два поспіль заохочення, однак на переконання суду, ОСОБА_5 лише розпочав свій шлях до виправлення, а тому ще потребує нагляду з боку адміністрації установи в умовах ізоляції від суспільства.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що засудженим не сплачено процесуальні витрати, визначені вироком суду, при цьому матеріали провадження не містять відомостей щодо вжиття засудженим будь-яких заходів для їх погашення.

Крім того, у матеріалах справи мається комісійний висновок від 25.01.2024 щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 згідно якого із урахуванням аналізу критеріїв оцінки виправлення засудженого, характеристики під час відбування покарання, психологічної характеристики засудженого, підсумкової оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення та результатів індивідуальної програми соціально-виховної роботи, засуджений набрав 64 бали з мінімально необхідних 65, тому вважається таким, що не став на шлях виправлення (не довів свого виправлення).

Отже, беручи до уваги те, що за вироком суду ОСОБА_5 хоч і відбув необхідні 2/3 частини строку призначеного покарання, водночас, вивчивши відомості про особу засудженого, його поведінку протягом всього строку відбування покарання та з огляду на кількість вчинених ним злочинів за які його засуджено, його попередні судимості та наголошуючи, що умовно-дострокове звільнення застосовується в кожному конкретному випадку індивідуально з урахуванням усіх даних в сукупності, і є правом, а не обов`язком суду, суд вважає, що у задоволенні клопотання засудженого про його умовно-дострокове звільнення слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ч. 2 ст. 376, ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, - залишити без задоволення.

На ухвалу суду протягом семи днів з дня її оголошення прокурор, захисник можуть подати апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду через Софіївський районний суд Дніпропетровської області, а засуджений, який перебуває у місцях позбавлення волі, у той же строк і порядок, але з дня отримання повного тексту цієї ухвали.

У зв`язку з неявкою усіх учасників судового провадження, фіксація оголошення повного тексту цієї ухвали 16.05.2024 звукозаписувальними технічними пристроями не здійснювалася.

Суддя ОСОБА_1