ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/246/24 Справа № 694/1683/23 Категорія: ч.1 ст. 122 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаряОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси матеріали кримінального провадження за апеляційною скарго обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 27 листопада 2023 року, яким

ОСОБА_7

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня спеціальна, непрацюючого, на утриманні неповнолітніх дітей немає, раніше не судимого,

Визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначено йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування даного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, який рахується з часу проголошення вироку.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України покладені на ОСОБА_7 відповідні обов`язки.

в с т а н о в и л а :

Вироком місцевого суду ОСОБА_7 визнаний винуватим та засуджений за те, що 01.08.2022 близько 16 год. 40 хв., перебуваючи біля території домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи на меті умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , повалив останнього на земляну поверхню та сівши зверху на ОСОБА_8 , наніс не менше шести ударів кулаками правої та лівої руки в область голови потерпілого ОСОБА_8 , не зупинившись на цьому, продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 , підвівшись, наніс два удари правою ногою в область голови та тулуба з правої сторони потерпілому ОСОБА_8 , який в цей час лежав на земляній поверхні, внаслідок чого ОСОБА_8 , отримав згідно висновку експерта № 05-11- 01/103 від 22.08.2022 та згідно висновку експерта № 05-9-01/355 від 20.09.2022 тілесні ушкодження у вигляді: переломів 8, 9 ребр справа, двобічного перелому нижньої щелепи, які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

Не погоджуючись з вироком районного суду обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок, ухвалити новий, яким дане кримінальне провадження закрити з урахуванням норм, передбачених ст.284 КПК України. При цьому зазначає, що має достовірні дані про причину смерті потерпілого ОСОБА_8 , смерть якого не взаємопов`язана із заподіянням йому тілесних ушкоджень, тому вважає, що справу необхідно закрити у зв`язку зі смертю потерпілого.

Під час розгляду справи, в судовому засіданні стороною захисту суду була надана розписка від 11.07.2023, відповідно якої ОСОБА_8 , підтвердив, що він отримав від - ОСОБА_7 в рахунок матеріальної та моральної шкоди від тілесних ушкоджень в сумі 725 Євро. Претензій не має та в майбутньому не матиме.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Таким чином, виходячи зі змісту п.1 ч.1 ст.477 КПК України, дане кримінальне провадження відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення. Статтею 477 КПК України встановлено, що кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Враховуючи, що дане провадження є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого та може тривати лише за умови підтримання саме ним обвинувачення, що є особистим немайновим правом потерпілого, яке не підлягає правонаступництву, смерть потерпілого в даному випадку виключає кримінальне переслідування обвинуваченого.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_9 та кваліфікація його дій за ч.1 ст.122 КК в апеляційному порядку не оскаржуються.

При перевірці доводів, наведених в апеляційній скарзі, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених місцевим судом.

Із вимог апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 вбачається, що останній вважає, що дане кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення має бути закрито у зв`язку зі смертю потерпілого. При цьому в апеляційній скарзі зазначено, що відсутність волі потерпілого щодо притягнення підозрюваного до кримінальної відповідальності має наслідком припинення кримінального переслідування останнього.

Колегія суддів вважає, що дані твердження апеляційної скарги обвинуваченого не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Згідно з ч.1 та ч. 4 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення розпочинається лише на підставі заяви потерпілого. Відмова потерпілого, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представника від обвинувачення є безумовною підставою для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого, зокрема щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я).

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_7 засуджений за кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КК України, тобто у формі державного обвинувачення.

Потерпілим у цьому кримінальному провадженні визнаний ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , смерть якого не пов`язана із заподіянням йому тілесних ушкоджень. Інших потерпілих по даному кримінальному провадженню не визнано.

Відповідно до розписки від 11.07.2023 про яку зазначає ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі, потерпілий ОСОБА_10 підтвердив, що отримав від ОСОБА_7 в рахунок відшкодування заподіяної ним матеріальної та моральної шкоди від нанесених тілесних ушкоджень кошти в сумі 725 Євро. Будь-яких претензій до ОСОБА_7 за фактом заподіяння ним тілесних ушкоджень не має та мати не буде.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Згідно з абз.2 ч.7 ст.284 КПК України якщо обставини, передбачені пунктами 5, 6, 7, 8, 9, 9-1 частини першої цієї статті, виявляються під час судового провадження, а також у випадку, передбаченому пунктами 2, 3 частини другої цієї статті, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Згідно Постанови Великої палати ВС від 03.07.2019 злочини, кримінальне провадження щодо яких здійснюється у формі приватного обвинувачення, завдають шкоди головним чином інтересам окремих осіб, а не суспільства, вони не є тяжкими.

У п.7 ч.1 ст.284 КПК передбачено, що право відмовитися від обвинувачення має потерпілий або його представник у визначених цим кодексом випадках. У цьому випадку закон визначає потерпілими не тільки осіб, які безпосередньо постраждали від злочину, а й близьких родичів чи членів сім`ї такої особи, якщо постраждала особа померла.

Законодавець дає потерпілому можливість вибору способу реагування на злочин. Волевиявлення потерпілого про притягнення винного до кримінальної відповідальності є необхідною рушійною силою здійснення кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, яке відповідно до ч.1 ст.477 КПК може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого, а в разі його відмови від обвинувачення згідно із ч.4 ст.26, п.7 ч.1 ст.284 цього кодексу підлягає безумовному закриттю (за винятком кримінальних проваджень щодо злочинів, пов`язаних із домашнім насильством). Таким чином, законодавець передбачив безумовну підставу для закриття кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, а саме відмову потерпілого від такого обвинувачення, небажання притягувати винну особу до кримінальної відповідальності.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_8 подав заяву про вчинення щодо нього кримінального правопорушення. Потерпілим по даному кримінальному провадженню визнаний лише ОСОБА_8 , якому заподіяні тілесні ушкодження. Згідно свідоцтва про смерть потерпілий ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.к.п.48), інших потерпілих по даному кримінальному провадженню (близьких родичів чи членів сім`ї потерпілого), які могли б відмовитись від обвинувачення, не визначено.

Матеріали кримінального провадження не містять заяви потерпілого ОСОБА_8 про відмову від обвинувачення, а розписка про яку зазначає обвинувачений в своїй апеляційній скарзі лише підтверджує відшкодування заподіяної ОСОБА_9 шкоди та відсутність претензій матеріального та морального характеру з боку потерпілого ОСОБА_10 , однак жодним чином не вказує про не бажання притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності та відмовляється від обвинувачення.

За таких обставин колегія суддів не знаходить правових підстав для закриття кримінального провадження, а доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого є безпідставними.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, місцевий суд при постановленні вироку в повному обсязі дотримався вимог кримінального процесуального закону у зв`язку з чим підстав для задоволення апеляційної скарги обвинуваченого колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Шполянського районного суду Черкаської області від 27 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий - суддя

Судді