Провадження № 1-кп/470/12/24
Справа № 470/521/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю в режимі відеоконференції прокурора Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_2 , обвинуваченого ОСОБА_3 , секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Березнегувате кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21 червня 2023 року за № 0000629, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня спеціальна, одруженого, утриманців не маючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на момент вчинення кримінального правопорушення навідника зенітного артилерійського взводу 3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в силу ст.89 КК України раніше не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

З 01 вересня 2022 року солдат ОСОБА_3 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи військову службу на посаді навідника зенітного артилерійського взводу 3 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», за наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 13 квітня 2022 року №10, з метою тимчасового ухилення від виконання обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, запровадженого Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у порушення вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, п.п.1,2,3 ч.4 ст.24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно залишив місце тимчасової дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза її межами, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органи військового управління та правоохоронні органи як про військовослужбовця, що самовільно залишив місце служби, до 23 березня 2023 року.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю та надав показання, що відповідають фактичним обставинам справи. Крім того показав, що місце несення служби залишив у зв`язку з тим, що його не відпускали у відпустку. Спочатку думав, що декілька днів побуде вдома та повернеться на службу, однак з часом затримався і 23 березня 2023 року звернувся до Миколаївської військової прокуратури, заявивши про себе як про особу, яка самовільно залишила місце несення служби. У вчиненому щиро розкаявся та просив призначити йому покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Не дивлячись на визнання вини обвинуваченим, його вина у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів.

Так наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 01 квітня 2022 року обвинуваченого було призвано та направлено для проходження військової служби під час мобілізації в особливий період у складі команди НОМЕР_2 , наказом командира військової частини НОМЕР_2 №80 від 02 квітня 2022 року обвинуваченого було призначено на посаду курсанта навчального взводу навчальної роти навчального батальйону військової частини НОМЕР_2 , а наказом командира військової частини НОМЕР_1 №10 від 13 квітня 2022 року обвинуваченого було призначено на посаду навідника зенітного артилерійського взводу 3 аеромобільного батальйону вказаної військової частини (а.п.108-110).

За повідомленням командира військової частини НОМЕР_1 , адресованого на ім`я керівника Миколаївської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону від 10 вересня 2022 року, солдат ОСОБА_3 самовільно залишив місце тимчасового розташування військової частини НОМЕР_1 , протягом 10 діб на військову службу не повернувся, а тому в його діях вбачають ознаки кримінального правопорушення, передбачені ч.5 ст. 407 КК України (а.п.96).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №729 від 03 вересня 2022 року за фактом самовільного залишення військової частини обвинуваченим було призначено службове розслідування (а.с.97-98).

За Актом службового розслідування щодо самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 від 14 вересня 2022 року було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 01 вересня 2022 року самовільно залишив місце постійної дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 . Причинами та умовами, що сприяли вчиненню правопорушення є особиста безвідповідальність обвинуваченого, недисциплінованість та недотримання вимог статуту Збройних Сил України (а.п.99-103).

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 №590 від 10 вересня 2022 року за самовільне залишення обвинуваченим ОСОБА_3 місця несення служби, його було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді суворої догани та позбавлено виплати грошового забезпечення, щомісячної премії за вересень 2022 року та додаткової винагороди (а.п.104-106).

За такого, вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд знаходить доведеною.

Дії ОСОБА_3 суд кваліфікує в межах пред`явленого йому обвинувачення за ч.5 ст.407 КК України, як самовільне залишення місця служби військовослужбовцем, вчинене в умовах воєнного стану.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він в силу ст.89 КК України раніше не судимий, за місцем несення служби характеризувався негативно через безвідповідальне ставлення до службових обов`язків, недисциплінованість та невчасне виконання поставлених завдань, одружений, утриманців не має, є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, придатний до військової служби (а.п.111-119).

За даними досудової доповіді, наданої Шевченківським районним відділом філії Державної установи «Центр пробації» в Запорізькій області ризик вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній, а його виправлення можливе без ізоляції від суспільства (а.п.62-66).

Призначаючи покарання обвинуваченому суд враховує тяжкість та суспільну небезпечність кримінального правопорушення, що відноситься до тяжкого злочину, обставини його вчинення та дані про особу обвинуваченого.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, судом встановлено з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі зазначеного, з урахуванням наведених даних про особу обвинуваченого та обставини, яка пом`якшує покарання, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції частини статті обвинувачення, як того просила у судовому засіданні прокурор, оскільки воно буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а призначення покарання не пов`язаного з позбавленням волі, про що просив у судовому засіданні обвинувачений, суперечитиме вимогам чинного кримінального законодавства України, оскільки кримінальне правопорушення, яке інкриміновано ОСОБА_3 , є триваючим, воно вчинене в період з 01 вересня 2022 року до 23 березня 2023 року, в цей період, а саме 13 грудня 2022 року, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Кримінального кодексу України та інших законодавчих актів України щодо особливостей несення військової служби в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці» №2839-ІХ, який набрав чинності 27 січня 2023 року, було внесено зміни до статті 69 КК України, відповідно до яких суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення, крім випадків засудження особи, зокрема, за кримінальні правопорушення, передбачені статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, призначивши йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з дня приведення вироку до виконання.

Вирок суду може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Суддя ОСОБА_1