Справа № 145/1251/21
Провадження №11-кп/801/529/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2021 за № 0000096, за апеляційною скаргою зі змінами прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 на вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 22.02.2024, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с. Могилівка Жмеринського району Вінницької області, громадянка України, адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , освіта вища, неодружена, раніше судима: вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.03.2023 за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 357 КК України, з урахуванням ч. 1 ст. 70 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.09.2023 скасовано звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.03.2023, направлено для відбування покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки,

визнана винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено їй покарання:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді двох років обмеження волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох років шести місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70, ст. 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців.

Згідно з ч. 4 ст. 70, ст. 72 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за даним вироком та вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.03.2023 призначено ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі строком три роки шість місяців.

Строк відбуття покарання засудженій ОСОБА_8 постановлено обчислювати з дня ухвалення вироку.

У строк відбування покарання ОСОБА_8 зараховано частково відбуте покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.03.2023.

Вирішено питання з речовими доказами та процесуальними витратами.

Відмовлено в задоволенні позовної заяви ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 понесені витрати на правничу допомогу в сумі п`ять тисяч гривень.

Судом першої інстанції визнано доведеним, що ОСОБА_8 30.05.2021 приблизно о 22 год 00 хв, маючи умисел, спрямований на незаконне збагачення та таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у АДРЕСА_2 , підійшла до приміщення магазину з комерційною назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , біля якого побачила велосипед марки «CITO» моделі «Columbus» чорного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_10 . У подальшому, реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, всупереч волі законного володільця та за відсутності визначених законом підстав, Вишняускас- ОСОБА_11 , діючи таємно, з корисливим мотивом та метою, пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає, підійшла до велосипеда марки «СІТО» моделі «Columbus» чорного кольору та шляхом вільного доступу викрала його з місця стоянки для велосипедів, де його залишив потерпілий ОСОБА_10 . Ринкова вартість велосипеда марки «CITО» моделі «Columbus» чорного кольору станом на 30.05.2021, згідно з висновком експерта №4134/21-21 від 07.07.2021, становить 1860 грн. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 залишила місце події, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальну шкоду на загальну суму 1860 грн.

Крім того, ОСОБА_8 03.06.2021 приблизно о 16 год 00 хв, попередньо вчинивши 30.05.2021 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, маючи умисел, спрямований на незаконне збагачення та таємне викрадення чужого майна, перебуваючи у АДРЕСА_2 , підійшла до приміщення магазину з комерційною назвою « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , біля якого побачила велосипед марки «Champion» моделі «Spark 26» з рамою чорно-червоного кольору, який належить потерпілому ОСОБА_9 . У подальшому, реалізуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, всупереч волі законного володільця та за відсутності визначених законом підстав, Вишняускас- ОСОБА_11 , діючи таємно, повторно, з корисливим мотивом та метою, пересвідчившись, що за її діями ніхто не спостерігає, підійшла до велосипеда марки «Champion» моделі «Spark 26» з рамою чорно-червоного кольору та шляхом вільного доступу викрала його з місця стоянки для велосипедів, де його залишив потерпілий ОСОБА_9 . Ринкова вартість велосипеда марки «Champion» моделі «Spark 26» з рамою чорно-червоного кольору станом на 03.06.2021, згідно з висновком експерта №4132/21-21 від 06.07.2021, становить 3779,61 грн. Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 залишила місце події, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 3779,61 грн.

Дії обвинуваченої ОСОБА_8 судом кваліфіковано за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Прокурор подав апеляційну скаргу зі змінами, в якій вказує на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання у виді обмеження волі обвинуваченій ОСОБА_8 за наявності у неї дитини віком до чотирнадцяти років та безпідставне застосування судом ст. 72 КК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, виступ прокурора на підтримку вимог, заявлених в апеляційній скарзі зі змінами, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги зі змінами, апеляційний суд приходить до висновку, що вони підлягають до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень за обставин, викладених у вироку, та правильність кваліфікації її дій ґрунтуються на зібраних у справі доказах та ніким не оскаржуються.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом Закону України про кримінальну відповідальність, то вони є слушними з огляду на наступне.

Загальні засади призначення покарання це основоположні вимоги про порядок і межі призначення покарання, якими зобов`язаний керуватись суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК обмеження волі не застосовується до жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачена ОСОБА_8 є матір`ю ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто має дитину віком до чотирнадцяти років, а тому, з огляду на вимоги ч. 3 ст. 61 КК, їй не може бути призначено покарання у виді обмеження волі.

Проте суд наведених вимог кримінального закону не дотримався та призначив обвинуваченій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді обмеження волі, що свідчить про неправильне застосування Закону України про кримінальну відповідальність.

Також є доречними доводи прокурора про безпідставне застосування судом вимог ст. 72 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з відповідних співвідношень.

Під час ухвалення оскаржуваного вироку судом застосовано положення ст. 70 КК України та визначено остаточне покаранная шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, тоді як переведення одного виду покарання в інший не здійснювалось.

Тобто посилання на ст. 72 КК України в резолютивній частині вироку є безпідставним.

Такі порушення загальних засад призначення кримінального покарання, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 409, ст. 413 КПК України, є підставою для зміни судового рішення в апеляційному порядку.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу зі змінами прокурора Вінницької окружної прокуратури Вінницької області ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Вінницького районного суду Вінницької області від 22.02.2024 стосовно ОСОБА_8 за ч. 1, ч. 2 ст. 185 КК України змінити в частині призначеного покарання.

Призначити ОСОБА_8 покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 240 (двохсот сорока) годин громадським робіт, за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.09.2023 більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_8 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, у строк покарання остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зарахувати покарання відбуте частково за вироком Тиврівського районного суду Вінницької області від 21.09.2023.

Виключити з резолютивної частини вироку посилання на ст. 72 КК України.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців із дня її проголошення, набуває законної сили з моменту оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4