Березівський районний суд Одеської області
04.03.2024
Справа № 494/157/24
Провадження № 1-кп/494/74/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2024 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області кримінальне провадження №0000661 щодо обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець с. Михайло-Олександрівка Березівського району Одеської області, проживаючого: АДРЕСА_1 , одружений, не працює офіційно, має неповнолітніх дітей, раніше не судимий

в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 126-1 Кримінального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КК України);

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є подружжям та спільно проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом 2023 року ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою спільного проживання, умисно систематично вчиняв психологічне насильство стосовно своєї дружини. Так, 19.01.2023 року приблизно о 15:30 год. ОСОБА_4 перебуваючи за вищевказаною адресою, вчинив сварку своїй дружині ОСОБА_5 , ображав її брутальною лайкою та погрожував фізичною розправою, своїми діями вчинив домашнє насильство психологічного характеру. У продовження своїх умисних протиправних дій, спрямованих на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 07.05.2023 року о 21:00 год., знаходячись за адресою спільного проживання вчинив відносно дружини домашнє насильство, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме штовхав її та ображав нецензурною лайкою, внаслідок чого завдана шкода її психологічному здоров`ю. Як вбачається із вищевикладенго 19.01.2023 року та 07.05.2023 року ОСОБА_4 за адресою спільного проживання по АДРЕСА_1 , на грунті особистих неприязних відносин, діючи систематично, умисно та цілеспрямовано, усвідомлючи суспільно небезпечних характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, усвідомлюючи перевагу у фізичному розвитку, з мотивів явної неповаги до існуючих норм співжиття, маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, вчиняв психологічне насильство відносно ОСОБА_5 , у зв`язку з чим був притягнутий до адміністративної відповідальності за вказаними фактами. Окрім того, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства щодо своєї дружини, у продовження своїх умисних протиправних дій, спрямованих на вчинення домашнього насильства, ОСОБА_4 , 20.11.2023 року приблизно о 00:00 год., більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено, за місцем спільного проживання за вищевказаною адресою, черговий раз вчинив сварку ОСОБА_5 , у ході якої ображав її грубою нецензурною лайкою, кричав на неї, принижував, тягнув за волосся та виганяв з будинку. Внаслідок вказаного систематичного психологічного насильства чоловіка дружина перебуває у пригніченому та тривожному стані. Систематичне умисне вчинення ОСОБА_4 психологічного насильства щодо своєї дружини ОСОБА_5 призводять до психологічних страждань останньої та погіршення якості її життя, що виявилось у формі змін в психоемоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілої як особистості.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 126-1 КК України домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засіданні 04.03.2024 року не з`явилася. Водночас, на адресу суду 04.03.2024 року надіслала заяву про проведення підготовчого судового засідання та судовий розгляд без її участі, при призначенні покарання просить суворо не наказувати.

Суд, виконуючи вимоги ст.325 КПК України, заслухав думку учасників судового провадження щодо проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду, та можливість за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, та вважає за можливе провести судовий розгляд у відсутності потерпілого з огляду на вимоги КПК України, положення частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо справедливого розгляду справи упродовж розумного строку.

Відповідно до положень частини третьої статті 349 Кримінально-процесуального кодексу України зі змінами та доповненнями (далі КПК України), з урахуванням того, що усі сторони просили суд про однаковий порядок дослідження доказів, що полягав у дослідженні пояснень обвинуваченого та письмових характеризуючих доказів, наданих суду та за відсутності заперечень сторін, з урахуванням розуміння сторін обставин справи, змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши сторонам правові наслідки таких їх дій про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити вирок в апеляційному порядку з підстав не встановлення обставин, доказів про які суду сторони не надали, суд задовольнив вказані клопотання і встановив порядок дослідження доказів, про який просили сторони.

Крім того, суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст наданих йому прав та правові наслідки відмови від таких, що виходить також і з вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи "Відносно спрощеного кримінального правосуддя" та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, ст. 349 КПК України, які передбачають, що суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Будучи допитаним під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винуватим себе у вчинені кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю та надав суду пояснення про те, яким чином ним було скоєно кримінальне правопорушення, що він щиро розкаюється у вчинені кримінального правопорушення та просив суд призначити найменш суворе покарання.

Провівши допит обвинуваченого з дотриманням положеньст.351 КПК України, суд доходить до переконливого висновку про те, що в судовому засіданні винність обвинуваченого ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, за кваліфікуючими ознаками домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо подружжя, що призводить до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої особи - доведена у повному обсязі.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не перебуває на психіатричному обліку та перебуває на наркологічному обліку, одружений, має на вихованні неповнолітніх дітей, негативно характеризується за місцем свого мешкання, офіційно не працюючий.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" рішення суду має бути повністю самостійним і не ставитись у залежність від наведених в обвинувальному висновку обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачених статтею 66 КК України, суд відносить визнання вини та щире каяття.

На думку суду, ціллю вказаного зізнання та щирого каяття є можливість отримання більш м`якого покарання, що є природним правом кожного обвинуваченого, яким обвинувачений скористався.

Обставини, які обтяжують обвинуваченій покарання згідно статті 67 КК України не встановлено.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 р. №7 у вироку суд обговорює питання призначення покарання. Так, державний обвинувач просив суд призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за статтею 126-1 КК України у виді 2 років обмеження волі та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік із покладанням обов`язків передбачених статтею 76 КК України. Разом з цим, на підставі ст.91-1 КК України просили застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1ст. 91-1 КК України у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці. Обвинувачений вказав, в подальшому житті не буде вчиняти таких дій.

При цьому, суд також враховує, що відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні прав та свобод засудженого та у відповідності до ч.2 ст.50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обвинуваченого обставин, наданих суду відомостей щодо особи обвинуваченого, тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, позицію державного обвинувача та самого обвинуваченого, думку потерпілої, а тому суд вважає за необхідне обрати йому покарання у межах ст. 126-1 КК України, за якою він обвинувачується у виді обмеження волі в межах санкції статті обвинувачення із застосуванням ст.ст.75,76 КК України, з випробуванням з встановленням іспитового строку та покладенням відповідно обов`язків, а також застосуванням обов`язку пройти програми для кривдників на строк 3 (три) місяці, що на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілої.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експертів та речові докази - відсутні.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 - не обиралась

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 100, 110, 349, 368, 373-374, 376, 392- 395, КПК України, статті 126-1 КК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Застосувати до ОСОБА_4 обмежувальний захід, передбачений п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 під час проходження пробаційної програми покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлено.

Витрати на залучення експертів та речові докази - відсутні.

Міра запобіжного заходу ОСОБА_4 - не обиралась

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів після його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити учасникам по справі.

Суддя ОСОБА_1