Справа № 650/2286/23
провадження № 1-кс/650/462/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2024 року селище Велика Олександрівка

Слідчий суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого слідчого відділення Бериславського районного відділу поліції ГУНП в Херсонській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Бериславської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 000404, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Новорайськ, Бериславського району, Херсонської області, Українець, громадянин України, освіта не повна середня, працюючий на Одеському заводі залізобетонних виробів, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, військову службу не проходив, проживаючий за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимий: 27.10.2006 Голопристанським р/с за ст.ст. 185 ч.3, 70 ч. 1 КК України 3 роки п. в.; 24.07.2008 Каховським р/с за ст.ст. 185 ч.2, 70 ч.4 КК України 3 р. 3 міс. п.в.; 14.05.2009 звільнений по відбуттю строку покарання,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частинами другою та третьою статті 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий звернувся до суду із вказаним клопотанням в якому просить обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана із проникненням у житло, та у вчиненні злочину передбаченого частиною другою статті 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обґрунтованість підозри підтверджується наданими слідчому судді, зібраними у провадженні матеріалами.

Вказуючи про необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий зазначив про наявність ризиків, передбачених пунктами 1-5 частини першої статті 177 КПК України, запобігти яким неможливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів слідчий обґрунтував неможливістю такими заходами запобігти встановленим ризикам.

На судовому засіданні прокурор наполягав на обґрунтованості клопотання слідчого, просив його задовольнити. Пояснив, що попередньо зібрані матеріали свідчать про обґрунтованість підозри на даному етапі досудового розслідування, а наявних ризиків достатньо для застосування підозрюваному тримання під вартою та не обрання щодо нього іншого більш м`якого запобіжного заходу.

На судовому засіданні підозрюваний заперечив проти обрання відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як надто суворого, вказуючи про достатність застосування до нього домашнього арешту, за місцем його проживання де він постійно мешкає. Зазначив, що він наразі свою вину визнає та навмисно не переховувався від органів досудового розслідування. У нього склалися такі життєві обставини, які змусили його переїхати. Він не знав, що перебуває у розшуку, він ніколи не змінював свої дані, тривалий час проживав за одними адресами. Впродовж 9 років він не вчинив жодного кримінального або адміністративного правопорушення. Він офіційно працевлаштований на Одеському заводі залізобетонних виробів та не може залишити своє теперішнє місце проживання, оскільки допомагає цивільній дружині та її хворому батьку. Просив суд не позбавляти його свободи та завірив, що буде з`являтися за першою вимогою слідчого, прокурора чи суду.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, слідчий суддя встановив наступне.

Метою застосування запобіжного заходу (частина перша статті 177 КПК України) є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з частиною другою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності вищевказаних ризиків, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі визначені у частині першій статті 178 КПК України.

Згідно з частиною першою статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вищевказаним ризикам, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 КПК України.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з частиною третьою статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частин першої та другої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя встановив, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених частинами другою та третьою статті 185 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 000404 від 01 квітня 2015 року, повідомленням про підозру від 10 квітня 2015 року, яке було вручене йому 10 квітня 2015 року.

Відповідно до вказаної підозри ОСОБА_5 підозрюється в тому, що він 30 березня 2015 року близько о 11:00 годин, знаходячись на території дачного кооперативу «Освітянин» в АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, проник на територію дачної ділянки №189, котра належить ОСОБА_6 , звідки таємно, умисно, із корисливих спонукань, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу здійснив крадіжку металевих вхідних дверей до підвального приміщення, розміром 180?70 см., вартістю 1000 грн.; сітки рабиці, довжиною 10 м., вартістю 200 грн.; двох металевих дверцят розміром 30?50 см., вартістю 90 грн. за 1 шт., на загальну суму 180 грн.; трьох металевих труб довжиною 1.5 м., діаметром 76 мм., вартістю 50 грн. за 1 погонний метр, на загальну суму 225 грн., після чого збув дані речі ОСОБА_7 , тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1605 гривень.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною другою статті 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Крім того ОСОБА_5 , 27.03.2015 року близько 10:00 годин, знаходячись на території дачного кооперативу «Освітянин» в АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном, шляхом підбору ключа, проник до приміщення дачної будівлі № НОМЕР_1 , котра належить ОСОБА_6 , звідки таємно, умисно, із корисливих спонукань, з метою власного збагачення здійснив крадіжку металевої духовки для пічного опалення, розміром 30?50 см., вартістю 300 грн.; чавунної плити з печі, вага котрої складає 25 кг., вартістю 3,85 за 1 кг. на загальну суму 96,25 грн.; металевих вхідних дверей до підвального приміщення, розміром 180?80 см., вартістю 1000 грн., після чого збув дані речі ОСОБА_7 , тим самим спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 1396,25 гривень.

Такі дії ОСОБА_5 кваліфіковані за частиною третьою статті 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднана із проникненням у житло.

Не вдаючись до детальної оцінки дій та винуватості особи, на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є обґрунтованою, тобто такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак створювати у слідчого судді реальне враження про причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень, які їй інкримінуються.

З врахуванням вищевказаних письмових доказів, що були додані до клопотання, здійснюючи їх оцінку за своїм внутрішнім переконанням, слідчий суддя, дійшов висновку, що повідомлена підозрюваному підозра у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень є обґрунтованою, а докази надані органом досудового розслідування на цьому етапі досудового розслідування є вагомими, щоб свідчити про можливу причетність останнього до кримінальних правопорушень, що йому інкримінуються.

Підставою підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення стали: протокол огляду місця події від 01.04.2015 року проведений на дачній ділянці АДРЕСА_2 ; протокол огляду місця події від 01.04.2015 року проведений на території подвір?я будинку АДРЕСА_3 , впізнання за фотознімком з ОСОБА_7 ; Допит потерпілої ОСОБА_6 від 02.04.2015, допити свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ОСОБА_10 , та свідченнями самого підозрюваного ОСОБА_5 від 10.04.2015 року.

30 квітня 2015 року кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_5 , обвинувальним актом направлено до Бериславського районного суду Херсонської області.

13 липня 2015 року обвинувальний акт по кримінальному провадженню повернуто прокурору прокуратури Бериславського району Херсонської області.

Постановою слідчого від 26 листопада 2015 року підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено в розшук, оскільки місце його перебування не було відоме і були підстави вважати, що він переховується з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

05 червня 2024 року ОСОБА_5 було затримано на підставі ухвали слідчого судді Великоолександрівського районного суду Херсонської області 30 квітня 2024 року.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 196 КПК України слідчим суддею встановлені такі обставини, щодо заявлених прокурором ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що ризик, визначений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість здійснення впливу підозрюваним на свідків та потерпілу з метою надання ними недостовірних показань прокурором не доведений, оскільки на його підтвердження не було надано жодного доказу та не було наведеного жодних переконливих обставин.

Згідно з матеріалами провадження потерпілою у справі залучена ОСОБА_6 актуальне місце знаходження якої, з урахуванням плину значного проміжку часу та ведення в с. Новоберислав, тобто за місцем її проживання станом на 2015 рік, бойових дій, слідчим та прокурором не встановлювалося та не перевірялося.

Крім того, прокурор не обґрунтував ступінь ймовірності здійснення підозрюваним незаконного впливу на потерпілу, при тому, що ОСОБА_5 свою вину визнає повністю та впродовж дев`яти років не шукав зустрічі з потерпілою, не намагався на неї впливати.

Слідчий суддя бере до уваги потенційну можливість здійснення незаконного впливу на потерпілу особу у кожному кримінальному провадженні, але звертає увагу на те, що така ймовірність у кожному випадку повинна бути доведеною в такому ступені, щоб переконати суд у необхідності вжиття додаткових заходів спрямованих на запобігання відповідній поведінці підозрюваної особи, зокрема, шляхом застосування запобіжних заходів.

Такі самі міркування слідчого судді прийнятні і при здійсненні оцінки вказаного ризику в частині існування потенційної можливості впливу підозрюваним на свідків залучених у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя вважає, що ризик, передбачений пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість здійснення підозрюваним вчинення іншого кримінального правопорушення прокурором не доведений, оскільки незважаючи на притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності раніше, він не вчинив жодного кримінального чи адміністративного правопорушення впродовж дев`яти років, що не може не бути взяте до уваги при оцінці вказаного ризику.

Знов ж таки, потенційна ймовірність вчинення кримінального правопорушення будь-якою особою існує завжди, втім така можливість при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу підлягає оцінці в контексті її вираженості настільки щоб намагатись їй запобігти шляхом встановлення для підозрюваної особи відповідних обмежень.

На думку слідчого судді вищенаведені, заявлені слідчим та підтримані прокурором, ризики не знайшли свого підтвердження, а отже не можуть бути враховані при вирішення клопотання слідчого.

Крім того, слідчий суддя вважає недоведеними ризики, передбачені пунктами 2, 4 частини першої статті 177 КПК України, щодо потенційної можливості вчинення підозрюваним дій спрямованих на те, щоб знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки відповідні обґрунтування слідчим не наведені в клопотанні, а прокурором не зазначені під час судового розгляду.

Разом з цим, слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, який передбачає можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки він перебував у розшуку та не вчиняв дії спрямовані на з`явлення до правоохоронних органів, не цікавився ходом здійснення досудового розслідування за фактом скоєних ним крадіжок.

З матеріалів провадження встановлено, що 26 листопада 2015 року постановою слідчого ОСОБА_5 було оголошено у розшук, у зв`язку з не встановленням його місця проживання.

Проте, відповідної постанови слідчому судді надано не було, у зв`язку з чим неможливо з`ясувати, які саме заходи щодо встановлення місця знаходження ОСОБА_5 були вжиті до його оголошення у розшук, щоб перевірити їх обґрунтованість, з огляду на ті пояснення, які з цього приводу надав підозрюваний, а також встановити чи дійсно останній вчиняв активні дії на переховування від органів досудового розслідування.

Не було надано слідчому судді і матеріалів розшукової справи або не було надано відомостей із неї, які б надали можливість встановити чи дійсно органами досудового розслідування вживалися необхідні розшукові заходи щодо підозрюваного, чи дійсно ними ухвалювались відповідні рішення з метою встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 .

Відсутність відповідних розшукових матеріалів та вказані обставини викликають обґрунтовані сумніви щодо вжиття правоохоронними органами належних заходів щодо встановлення дійсного місця знаходження ОСОБА_5 , а отже не дає підстав для звинувачення останнього у тому, що він цілеспрямовано ухилявся від органів досудового розслідування.

Також, прокурор не надав інших матеріалів, які б свідчити про те, що підозрюваний дійсно постійно змінював своє місце проживання, номер мобільного телефону, приховував свої анкетні дані при комунікації з установами, підприємствами, організаціями та громадянами, з метою ухилення від правоохоронних органів.

Не може залишитись поза увагою і введення з 24 лютого 2022 року на території України воєнного стану та подальше перебування під тимчасовим контролем держави-агресора населеного пункту в якому проживав підозрюваний, та неможливість проживання у ньому на даний час, оскільки такі обставини створили додаткові об`єктивні перешкоди як в діяльності відповідних правоохоронних органів, так і в належній поведінці підозрюваного.

Слідчий суддя також враховує, що в контексті практики Європейського суду з прав людини, зазначено, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня ( ОСОБА_11 проти росії). Ризик втечі має оцінюватись в світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бакчиєв проти Молдови).

Таким чином, наведені обставини свідчать про те, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, наявний, але є не настільки вираженим, що намагатись запобігти йому виключно встановленням найсуворіших обмежень для підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що запобігти встановленому ризику, можливо шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, передбаченого статтею 181 КПК України, оскільки ним передбачено ті обмеження та обов`язки, що покладаються на підозрювану особу, які обумовлюють її постійне місцезнаходження за місцем проживання в певний період доби та негайне реагування правоохоронних органів в разі їх не виконання.

При обранні вказаного запобіжного заходу, слідчий суддя, також відповідно до частини першої статті 178 КПК України оцінює в сукупності такі обставини: вагомість наданих доказів, під час дослідження яких підозрюваний не заперечував їх достовірність, можливість призначення покарання підозрюваному в разі доведеності вини у виді позбавлення волі на строк до шести років; відсутність відомостей про особливі хвороби у підозрюваного; відсутність у нього міцних соціальних зв`язків за місцем проживання; наявність у нього постійного місця проживання; репутацію підозрюваного; не перебування підозрюваного на обліку у лікаря психіатра та у лікаря нарколога.

Відповідно до частини четвертої статті 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до частин першої, другої та шостої статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Таким чином, враховуючи викладене та зважаючи на не доведення прокурором обставин щодо неможливості на даній стадії досудового розслідування запобігти встановленим ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання слід відмовити та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.

Вирішуючи дане питання, слідчий суддя також врахував, що висновок прокурора про неможливість застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу фактично не аргументований переконливими обставинами та носить формальний характер, здебільшого посилаючись на тяжкість злочинів.

При цьому, слідчий суддя вважає, що наявні підстави для застосування до підозрюваного не цілодобового домашнього арешту, оскільки і за таких умов, за з`ясованих судом обставин, можливо буде запобігти встановленим судом ризикам, адже підозрюваний буде обмежений у пересуванні протягом певного періоду доби, коли можливо буде контролювати його поведінку і вчасно відреагувати на вчинення неправомірних дій. Крім того, такі обмеження дозволять йому працювати та забезпечувати себе та його близьких осіб.

З наведених підстав також слід виснувати про неможливість застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів.

На підставі викладеного, керуючись статтями 309, 369, 371, 372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 37 діб, за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши йому залишати це житло в період часу з 21:00 год. до 05:00 год. наступного дня.

Для виконання запобіжного заходу покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , такі обов`язки:

прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду в проваджені яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

не відлучатися за межі Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, суду в провадженні яких перебуватиме дане кримінальне провадження;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвалу направити до відділу поліції за місцем проживання підозрюваного.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього даною ухвалою обов`язків, до нього може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в його житло в будь-який час, в т.ч. у період комендантської години, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань виконання покладених на нього обов`язків.

Строк дії ухвали - до 12 липня 2024 року.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до Херсонського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 11 червня 2024 року.

Слідчий суддя __________________ ОСОБА_1