Провадження № 1-кс/686/4304/24
У Х В А Л А
15 травня 2024 року м. Хмельницький
Прокурор Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді з клопотанням, про накладення арешту на навантажувач, марки «JCB», моделі «535-95» військовий р.н. НОМЕР_1 , жовтого кольору та причіп-платформу сріблястого кольору із маркуванням «TrailerMunitions»,«MHU-226-12, 000 LB» SerialNo (S) 000487 та написом 2219, що перебувають на балансі військової частини НОМЕР_2 , із забороною розпорядженнята відчуження вказаного майна.
В обґрунтування клопотання прокурор зазначає, що 13.05.2024 до першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Хмельницькому) ТУ ДБР у місті Хмельницькому надійшлотелефонне повідомлення від оператора "102" про те, що 13.05.2024 близько 12:00 год. військовослужбовець військової частиниА2502 молодший сержант ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на території військового аеродрому у м.Старокостянтинів Хмельницької області був травмований внаслідок наїзду вантажного автонавантажувача "JCB" р.н. НОМЕР_1 підкеруванням військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 молодшого сержанта ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,внаслідок чого отримав тілесні ушкодження та помер на місці події.
13.05.2024 на підставі письмової заявизаступника командира військової частини НОМЕР_2 проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди на території аеродрому військової частини НОМЕР_2 , під час якого вилучено навантажувач, марки «JCB», моделі «535-95» військовий р.н. НОМЕР_1 , жовтого кольору та причіп-платформу сріблястого кольору із маркуванням «TrailerMunitions»,«MHU-226-12, 000 LB» SerialNo (S) 000487 та написом 2219, що мають значення для кримінального провадження.
Прокурор стверджує про необхідність подальшого дослідження вилучених речей, в тому числіпризначенні та проведенні ряду криміналістичних досліджень тапризначення судових експертиз, у зв`язку із чим просить накласти арешт на це майно.
Прокурор в судове засідання не з`явилася, проте в її клопотанні міститься прохання про розгляд справи за її відсутності, просить його задовольнити.
Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що воно підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до ст. 170 КК України арештом майна є тимчасове до скасування установленому КПК України порядку позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду право на відчуженням розпорядження та користування майном щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.
Завданням арешту майна є запобігання, можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів.
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
З матеріалів клопотання слідує, що вилучені речі можуть бути використаними як доказ та мають важливе значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.
А тому слідчий суддя приходить до висновку про те, що майно, на арешті якого наполягає сторона обвинувачення, відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні, а відтак наявні підстави з якими законодавець пов`язує застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного майна.
Зокрема, матеріали провадження свідчать, що на цій стадії кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання їх зникнення, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Отже, обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.
Ціллю статей 170, 171 КПК є забезпечення прав власника чи законного володільця майна від втручання сторонніх осіб у здійснення ними повноважень власника чи володільця такого майна. Тобто вони покликані захистити інтереси власника чи законного володільця.
Застосовувати ці положення КПК всупереч інтересам законного власника чи володільця майна, які не вважають свої права порушеними, вочевидь не можна.
Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна.
Частиною 11 ст. 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
У силу ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
За положеннями ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
З огляду на відсутність ризику знищення чи пошкодження цього майна його власником, слідчий суддя приходить до висновку про можливість його арешту шляхом встановлення заборони його відчуження, оскільки відомості про ненадання цього майна для проведення будь-яких подальших слідчих дій, у матеріалах клопотання відсутні.
За таких обставин, клопотання прокурора,який не просить позбавляти власника права користування його майном підлягає частковому задоволенню.
Разом із цим, слідчий суддя зазначає, що арешт майна є тимчасовим заходом.
У разі встановлення обставин, за яких в подальшому застосуванні цього заходу буде відсутня потреба, він може бути скасований повністю або частково слідчим суддею, зокрема за клопотанням власника майна.
Керуючись ст.ст.172, 173 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання задовольнити частково.
У іншій частині вимог клопотання відмовити.
Виконання ухвали покласти на слідчого ТУ ДБР, розташованого у місті Хмельницькому ОСОБА_6 .
Ухвала про арешт виконується негайно.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідчий суддя