Справа № 577/3885/23
Провадження № 1-кп/577/106/24

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 квітня 2024 року Конотопський міськрайонний суд Сумської області
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Сумської області, м. Конотоп, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Луганської області, м. Лисичанськ, зареєстрованого АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання АДРЕСА_3 , громадянина України, українця, освіта середня, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,
за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -
05 червня 2023 року близько 23 год. 30 хв., ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 перебуваючи на тротуарі між будинком АДРЕСА_4 » розташованим на тій же вулиці побачив раніше незнайомого йому ОСОБА_8 , 1977 року народження, який йшов у напрямку свого місця мешкання, назустріч їм. В цей час на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим, використовуючи малозначний привід у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний корисливий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна, а саме гаманця з майном ОСОБА_8 та з цією метою, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 почав переслідувати потерпілого, який рухався додому.
В той же день та час, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 реалізуючи свій спільний, раптово виниклий протиправний умисел, з метою незаконного збагачення за рахунок інших осіб та маючи мету незаконного заволодіння чужим майном, наздогнали потерпілого на тротуарі, який знаходиться біля будинку АДРЕСА_5 де ОСОБА_7 наніс йому один удар кулаком в обличчя, спричинивши тілесні ушкодження у виді субкон`юктивального крововиливу лівого ока, садна правого колінного суглобу по внутрішній поверхні, що згідно висновку судово-медичної експертизи №135 від 23.06.2023 відносяться до легких тілесних ушкоджень. Продовжуючи свій протиправний корисливий намір, діючи умисно в умовах введеного Указом Президента України ОСОБА_9 №64/2022 від 24.02.2022 та продовженого Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 259/2022 від 18.04.2022, №2263-ІХ від 22.05.2022 та №573/2022 від 12.08.2022, № 58/2023 до 20.08.2023 воєнного стану в Україні, за мовчазної згоди ОСОБА_6 користуючись тим, що потерпілий втратив координацію від удару ОСОБА_7 та не зможе чинити активний опір, підняв з землі шкіряну сумку потерпілого, яка впала внаслідок умисних дій ОСОБА_7 та відкрито для потерпілого дістав звідти шкіряний гаманець темно-коричневого кольору в якому знаходились гроші в сумі 200 гривень, 10 євро, 100 злотих, 1000 доларів США, посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_8 , свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 та НОМЕР_3 та три банківські картки належні потерпілому ОСОБА_8 .
Заволодівши майном ОСОБА_8 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з місця злочину втекли та в подальшому спільно розпорядились відкрито викраденим майном на власний розсуд.
Виконуючі вказані дії, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розуміли їх суспільно-небезпечний характер, усвідомлювали можливість настання суспільно-небезпечних наслідків у виді спричинення матеріальних збитків ОСОБА_8 та бажали їх настання, тобто діяли з прямим умислом.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні вказаному правопорушенні визнав повністю, при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що 05 червня 2023 року близько 23:30 год., він разом з ОСОБА_7 поверталися до дому. Біля магазину «АВС», вони побачили ОСОБА_8 , який йшов назустріч їм. Між ними та потерпілим виник конфлікт, в результаті якого ОСОБА_7 наніс потерпілому один удар кулаком в обличчя, від чого останній втратив координацію та упустив шкіряну сумку. Він скориставшись ситуацією схопив сумку, дістав звідти гаманець, в якому знаходились гроші в сумі 200 гривень, 10 євро, 100 злотих, 1000 доларів США, посвідчення водія потерпілого, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та три банківські картки. Після чого, вони разом з ОСОБА_7 втекли. Йому дуже соромно за скоєне, він щиро шкодує про свій вчинок, спричинені збитки відшкодував. Цивільний позов визнає.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю при обставинах, визначених в обвинувальному акті, вказавши, що події, а також час та спосіб скоєння ним кримінального правопорушення, зазначеного в обвинувальному акті, викладені вірно та відповідають дійсності, він їх в повному обсязі підтверджує. Щиро розкаявся у вчиненому та пояснив, що 05 червня 2023 року близько 23:30 год., він разом з ОСОБА_6 , поверталися до дому. Біля магазину «АВС», вони побачили ОСОБА_8 , який йшов назустріч їм. Між ними та потерпілим виник конфлікт, в результаті якого він наніс ОСОБА_8 один удар кулаком в обличчя, від чого останній втратив координацію та упустив шкіряну сумку. В цей час ОСОБА_6 скориставшись ситуацією схопив сумку, дістав звідти гаманець, в якому знаходились гроші в сумі 200 гривень, 10 євро, 100 злотих, 1000 доларів США, посвідчення водія потерпілого, свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів та три банківські картки. Після чого, вони разом з ОСОБА_6 втекли. Йому дуже соромно за скоєне, він щиро шкодує про свій вчинок, спричинені збитки відшкодував. Цивільний позов визнає.
Потерпілий ОСОБА_8 подав до суду заяву, про розгляд справи без його участі, заявлений позов підтримує в повному обсязі, щодо міри покарання просить призначити в межах санкції ч. 4 ст.186 КК України.
Показання обвинувачених відповідають фактичним обставинам справи і ними не оспорюються, у суду відсутні сумніви в правильності розуміння обвинуваченими змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинувачених.
З`ясувавши думки учасників судового провадження про обсяг та порядок дослідження доказів по справі, враховуючи, що ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнали свою винуватість у вчиненні інкримінованого ними кримінального правопорушення, ніхто з учасників не піддає сумніву й не оспорює фактичні обставини, викладені в обвинувальному акті, вірно розуміють зміст цих обставин, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції учасників процесу, а тому, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд вважає за недоцільне проводити дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, обмежившись лише допитом обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують осіб обвинувачених, стосуються речових доказів та судових витрат у провадженні. Крім того, судом роз`яснено, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.
Такий висновок суду ґрунтується також і на практиці Європейського суду з прав людини, викладеній, зокрема, у рішенні в справі «Коваль проти України» від 19.10.2006 року, відповідно до п. 113 якого вбачається, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у межах кримінального провадження забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь-якого кримінального обвинувачення. Стаття 6 Конвенції в цілому гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роув і Дейвіс проти Сполученого Королівства»).
Судовий розгляд проведено стосовно осіб, яким висунуте обвинувачення, і в межах висунутого обвинувачення за ч. 4 ст.186 КК України, відповідно до вимог ст. 337 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що винність обвинуваченого ОСОБА_6 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.
Винність обвинуваченого ОСОБА_7 повністю доведена і його дії суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України - відкрите викрадення чужого майна (грабіж) поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану.
Така юридична оцінка дій обвинувачених відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.
Згідно ст. 12 КК України обвинувачені вчинили кримінальне правопорушення віднесене до тяжкої категорії.
Відповідно до ст. 65 КК України при призначенні покарання суд ураховує ступінь тяжкості скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, активне сприяння розкриттю та розслідуванню злочину, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_7 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.
Як особа обвинувачений ОСОБА_6 характеризується наступним чином: раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, є особою молодого віку, вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, відшкодував збитки, сприяв розкриттю злочину, дійсно щиро розкаявся, усвідомив свій негативний вчинок і запевнив не повторювати протиправну поведінку в майбутньому.
Як особа обвинувачений ОСОБА_7 характеризується наступним чином: раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, позитивно характеризується з місць ув`язнення, за місцем проживання характеризується посередньо, є особою молодого віку, хворіє на соціально небезпечне інфекційне захворювання ВІЛ, перебуває на обліку в УСЗН як внутрішньо перемішена особа, вину у скоєному кримінальному правопорушенні визнав повністю, сприяв розкриттю злочину, дійсно щиро розкаявся, усвідомив свій негативний вчинок і запевнив не повторювати протиправну поведінку в майбутньому, відшкодував збитки.
Вирішуючи питання виду та розміру покарання суд виходить із такого.
Відповідно до ч.1 ст. 69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного, суд умотивовуючи своє рішення, може крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті Особливої частини цього кодексу, або перейти до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (частини статті) Особливої частини цього кодексу за це кримінальне правопорушення. Таким чином враховуючи наявність таких пом`якшуючих обставин як щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків, суд доходить висновку про можливість застосування при призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ч.1 ст. 69 КК України.
Як роз`яснено у п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) (2341-14) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.
У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч.1 ст.69 КК (2341-14). При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо.
Покарання, призначене судом із застосуванням ст.69 КК (2341-14), не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
КСУ у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) ЄСПЛ зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»».
Отже суд, враховуючи наявність наведених вище декількох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу ОСОБА_6 , відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, так як останній не тільки критично оцінив свою злочинну поведінку, а несе кримінальну відповідальність не оспорюючи кваліфікацію дій, який своїми зізнавальними показаннями, сприяв органам досудового слідства у з`ясуванні обставин вчинення злочину, висловив щирий жаль з приводу злочину та осудив свою поведінку, що свідчить про дійсне його каяття, враховуючи поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочину, готовність нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, який усвідомив свій негативний вчинок і запевнив не повторювати протиправну поведінку в майбутньому, що в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дискреційність повноважень суду, яка повинна відповідати принципу верховенства права, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, ніж встановлено санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження скоєння ним нових злочинів.
Також суд, враховуючи наявність наведених вище декількох обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, відомості про особу ОСОБА_7 , відношення обвинуваченого до вчиненого злочину, так як останній не тільки критично оцінив свою злочинну поведінку, а несе кримінальну відповідальність не оспорюючи кваліфікацію дій, який своїми зізнавальними показаннями, сприяв органам досудового слідства у з`ясуванні обставин вчинення злочину, висловив щирий жаль з приводу злочину та осудив свою поведінку, що свідчить про дійсне його каяття, враховуючи поведінку обвинуваченого під час та після вчинення злочину, готовність нести відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, який усвідомив свій негативний вчинок і запевнив не повторювати протиправну поведінку в майбутньому, що в своїй сукупності та співвідношенні істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, дискреційність повноважень суду, яка повинна відповідати принципу верховенства права, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого положення ст. 69 КК України та призначити покарання, нижче від найнижчої межі, ніж встановлено санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, яке буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження скоєння ним нових злочинів.
На думку суду, така міра покарання відповідає його меті, гуманності, справедливості, фактичним обставинам кримінального провадження, тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, є необхідним й достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Тобто, як наслідок, формальні моменти не можуть бути вирішальними, головним є можливість у кожній конкретній справі оцінити основну мету застосування певного заходу та характер впливу на особу.
Таке покарання, на думку суду, перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особами винних, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності та буде необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених і попередження скоєння ними нових злочинів.
Потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов до обвинувачених про відшкодування моральної шкоди на суму 100 000 грн. Наявність моральної шкоди обґрунтована тим, що в результаті протиправних дій ОСОБА_6 та ОСОБА_7 його честь, гідність, ділова репутація, як людини та громадського діяча були принижені. Він відчуває тривогу, душевні страждання, емоційну напругу, порушення сну в результаті перенесеного стресу та насильницьких дій відносно нього. Заподіяна моральна шкода позивачем була оцінена в 100 000 грн.
Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
Згідно із ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентоване ст. 129 КПК України.
Як встановлено ч. 1 та ч. 3 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому; у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу, суд залишає позов без розгляду.
Відповідно до положень ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з рахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Так, суд погоджується із доводами потерпілого ОСОБА_8 про те, що внаслідок протиправних дій обвинувачених йому була завдана моральна шкода у зв`язку із спричиненням моральних та фізичних страждань, що звичайно потягло за собою фізичний біль та душевні хвилювання позивача, змінило його звичайний ритм життя.
Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує в сукупності негативні наслідки, які настали для потерпілого, характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав потерпілий, ступінь вини завдавачів шкоди і майновий стан цивільних відповідачів та виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, суд оцінює завдану ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн., яка підлягає стягненню з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 5 000 грн. з кожного.
Процесуальні витрати відсутні.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до статті 100 КПК України.
Керуючись статтями 126, 368, 370, 371 КПК України, суд
У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання з застосуванням ст.69 КК України, у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
ОСОБА_6 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, залишити раніше встановлену - тримання під вартою, строк відбування покарання рахувати з 06.06.2023 року з часу його затримання, в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати час попереднього ув`язнення з 06.06.2023 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку, що один такий день відповідає одному дню позбавлення волі.
ОСОБА_7 міру запобіжного заходу до вступу вироку в законну силу, залишити раніше встановлену - тримання під вартою, строк відбування покарання рахувати з 06.06.2023 року з часу його затримання, в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ч. 5 ст. 72 КК України, зарахувати час попереднього ув`язнення з 06.06.2023 року до вступу вироку в законну силу, з розрахунку, що один такий день відповідає одному дню позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_8 по 5 000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 09.06.2023 року: два гумових чоловічих капці чорного кольору 43-го розміру; одну цигарку з написом «Mustang black»; паспорт громадянина України НОМЕР_4 , який виданий на ім`я ОСОБА_8 , які вилучені в ході проведення огляду місця події 06.06.2023 року; мобільний телефон Tecno IМЕI - НОМЕР_5 з сім-карткою № НОМЕР_6 ПрАТ «ВФ-Україна» НОМЕР_7 та сім-карткою № НОМЕР_8 ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_9 ; чоловічу футболку оливкового кольору, має напис «Essentials organic cotton XXL», в яку був вдягнутий ОСОБА_7 ; чоловічі спортивні штани чорно-жовтого кольору з написом білими літерами «SAVE» вилучені під час особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 06.06.2023 року; шкіряний гаманець відкриваючого типу коричневого кольору на один відсік під купюри, два відсіки під карти, відсік під монети із застібкою кнопкового типу; сім-картку з № НОМЕР_10 ; сім-картку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_11 ; посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_8 ,; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; банківську картку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_12 дійсна до 05/23; банківську картку «Raiffaisen Bank Aval» НОМЕР_13 дійсна до 06/22; чотири пластикові картки «Energy Plus» №ЕС 000038646; чоловічу футболку сірого кольору з биркою «Medium»; чоловічі шорти бежевого кольору W- 40; ремінь чорного кольору, вилучені під час особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_6 , 06.06.2023 року - скасувати (а.с. 263)
- два гумових чоловічих капці чорного кольору 43-го розміру; одну цигарку з написом «Mustang black»; паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий на ім`я ОСОБА_8 , які вилучені в ході проведення огляду місця події 06.06.2023 року; шкіряний гаманець відкриваючого типу коричневого кольору на один відсік під купюри, два відсіки під карти, відсік під монети із застібкою кнопкового типу; сім-картку з № НОМЕР_10 ; сім-картку ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_11 ; посвідчення водія НОМЕР_1 видане на ім`я ОСОБА_8 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ; банківську картку АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_12 дійсна до 05/23; банківську картку «Raiffaisen Bank Aval» НОМЕР_13 дійсна до 06/22; чотири пластикові картки «Energy Plus» № НОМЕР_14 повернути ОСОБА_8 ;
- мобільний телефон Tecno IМЕI - НОМЕР_5 з сім-карткою № НОМЕР_6 ПрАТ «ВФ-Україна» НОМЕР_7 та сім-карткою № НОМЕР_8 ТОВ «Лайфселл» НОМЕР_9 ; чоловічу футболку оливкового кольору, має напис «Essentials organic cotton XXL», в яку був вдягнутий ОСОБА_7 ; чоловічі спортивні штани чорно-жовтого кольору з написом білими літерами «SAVE» вилучені під час особистого обшуку затриманого в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 06.06.2023 року повернути ОСОБА_7 ;
- чоловічу футболку сірого кольору з биркою «Medium»; чоловічі шорти бежевого кольору W- 40; ремінь чорного кольору повернути ОСОБА_10 (а.с. 236-238).
- відеозаписи на дисках залишити в матеріалах кримінального провадження (а.с.220,221).
Вирок може бути оскаржений в Сумський апеляційний суд через Конотопський міськрайсуд протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на вирок, якщо його не скасовано, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1