Справа № 202/8234/23
№ 1-кп/202/1260/2024
УХВАЛА

Іменем України

21 березня 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні в м. Дніпро кримінальне провадження № 0000399 від 21 квітня 2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, без освіти, неодруженого, не працевлаштованого, не маючого місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у Новомосковськ Дніпропетровської області, громадянина України, маючого неповну загальну середню освіту, неодруженого, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186КК України, -

за участю сторін кримінального провадження

прокурор ОСОБА_5

захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7

обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_4

в с т а н о в и в:

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування до обвинувачених був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, дія якого закінчується 22.03.2024 року, за час перебування обвинувачених під вартою ризики не зменшились, тому, на думку прокурора, застосування до обвинувачених жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Захисник ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не встановлено особу його підзахисного, що є перешкодою для тримання під вартою, тому вважав, що є підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав захисника.

Захисник ОСОБА_6 заявив, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню з огляду на те, що його підзахисний перебуває у неповнолітньому віці, визнав свою вину, прокурором у клопотанні не було обґрунтовано ризиків на які він посилається як на підставу застосування найсуворішого запобіжного заходу, а перелічені ризики мають характер припущень, тому просив відмовити прокурору у задоволенні клопотання або обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 підтримав захисника.

Суд зазначає, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,3,5 ст.177 КПК України, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з огляду на те, що ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість обвинувачених переховуватись від суду продовжує існувати, оскільки вони обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тому є достатні підстави вважати, що, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винуватими в інкримінованому злочині, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 можуть переховуватися від суду.

Ризик передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, можливість незаконно впливати на потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, продовжує існувати, оскільки на цій стадії судового розгляду потерпілого не допитано.

Ризик передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, продовжує існувати з огляду на те, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_4 , вже неодноразово судимий за злочини проти власності, а обвинувачений ОСОБА_3 , хоч раніше і не судимий, але не працевлаштований, не має сталого заробітку та міцних соціальних зв`язків.

У суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України та забезпечити їх належну поведінку. З урахуванням вищезазначеного достатньо підстав вважати, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у разі зміни їм запобіжного заходу, можуть переховуватися від суду, перешкоджати розгляду справи по суті.

Доводи сторони захисту потребують правової оцінки разом з наданими сторонами кримінального провадження доказам, на стадії розгляду клопотання про продовження дії запобіжного заходу суд не може вдаватись до оцінки доказів, це є неприпустимим й істотно порушує вимоги кримінального процесуального закону, так як такі дії перешкодили б суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, а тому оцінка доводам захисника буде надана в нарадчій кімнати під час ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Враховуючи те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, який вчинено із застосуванням насильства, суд вважає недоцільним визначати їм розмір застави.

Керуючись ст.ст. 331, 350 КПК України, суд, -

Постановив :

Клопотання прокурора - задовольнити.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 19.05.2024 року, включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти діб.

Головуючий: ОСОБА_8