Справа № 669/1182/23
Провадження № 1-кп/669/15/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 червня 2024 року смт.Білогір`я

Білогірський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника, адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Білогір`я Шепетівського району Хмельницької області кримінальне провадження № 0001937 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Залужжя Білогірського району Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, раніше не судимого в порядку ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

У зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ, з 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан. Указом Президента України №451/2023 від 26 липня 2023 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

Указом Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженим Законом України №2105-ІХ від 03.03.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», оголошено загальну мобілізацію, строк проведення якої продовжено з 18 серпня 2023 року на 90 діб згідно з Указом Президент №452/2023 від 26.07.2023 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації».

Положеннями статті 1 Закону України «Про оборону України» №1932-ХІІ від 06.12.1991 року визначено, що особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним, придатним за станом здоров`я для проходження військової служби та не маючи правових підстав для відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оголошеної Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року №65/2022, перебуваючи на військовому обліку військовозобов`язаних у ІНФОРМАЦІЯ_2 , 15 вересня 2023 року власноручно засвідчив своїм підписом про отримання повістки про його виклик на 27 вересня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що розташований за адресою: АДРЕСА_2 для проведення призову за мобілізацією та відправлення у військову частину для проходження військової служби.

Однак, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, згідно якої захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України, п. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», Указу Президента України №65/2022 від 24.02.2022 року «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України №2105-ІХ від 03.03.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», Указу Президента України №342/2022 від 17.05.2022 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України №2264-ІХ від 22.05.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», Указу Президента України №574/2022 від 12.08.2022 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України №2501-ІХ від 15.08.2022 року, Указу Президента №758/2022 від 07.11.2022 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України № 2739-ІХ від 16.11.2022 року, Указу Президента України №59/2023 від 06.02.2023 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України №2916-ІХ від 07.02.2023 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», Указу Президента України №254/2023 від 01.05.2023 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України №3057-ІХ від 02.05.2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», Указу Президента України №452/2023 від 26.07.2023 року «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», затвердженого Законом України №3275-ІХ від 27.07.2023 року «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку проведення загальної мобілізації», якими з 18 серпня 2023 року продовжено строк проведення загальної мобілізації на 90 діб п.1 додатку 2 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1487 від 30.12.2022 року, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, достовірно знаючи та розуміючи, що йому потрібно з`явитися 27 вересня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин, умисно не з`явився за викликом та про причину неявки до ІНФОРМАЦІЯ_3 не повідомив, ухилившись таким чином від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Крім того, військовозобов`язаний ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, достовірно знаючи та розуміючи про свій обов`язок захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, 03 жовтня 2023 року на території АДРЕСА_1 , під час вручення бойової повістки про виклик на 10 жовтня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби у зв`язку із призовом за мобілізацією, без поважних причин, умисно відмовився від її отримання, таким чином ухилившись від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Отже, своїми умисними діями, які виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ст. 336 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав частково та показав, що має травму коліна, яка перешкоджає йому у виконанні військового обов`язку. Вважає себе обмежено придатним для проходження військової служби.

Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами.

Свідок ОСОБА_6 суду показав, що ОСОБА_4 пройшов медичну комісію і був визнаний придатним до військової служби у військовий час. Відмітив, що останнього возили в 24 ОМБ, але там його лікарі «не прийняли», оскільки ОСОБА_4 перебував в стані алкогольного сп`яніння. 15.09.2023 року було вручено повістку для проходження військової служби, але на призначений день ОСОБА_4 не з`явився.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що намагався вручити бойову повістку за місцем проживання ОСОБА_4 , проте останній відмовився від її отримання, мотивуючи тим, що він служити не бажає та в нього проблеми із ногою. Проте попередження про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації йому було вручено, про що свідчить його підпис.

Свідки ОСОБА_8 та ОСОБА_9 дали аналогічні покази.

Крім того, винуватість ОСОБА_4 підтверджується письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду :

- даними з повідомлень про кримінальне правопорушення від 02.10.2023 року та 11.10.2023 року, згідно яких ОСОБА_4 15.09.2023 року було вручено повістку про необхідність з`явитись до ІНФОРМАЦІЯ_4 на 05 годину 00 хвилин, однак останній у визначений час не прибув та в подальшому 03.10.2023 року відмовився від отримання повторної повістки про призов за мобілізацією;

- даними рапорта начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 , відповідно до якого 15 вересня 2023 року ним, за результатами військово-лікарської комісії, в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 солдату запасу ОСОБА_4 було вручено повістку про призив за мобілізацією та зобов`язано з`явитись 27 вересня 2023 року о 05 годині для подальшої відправки у військову частину;

- даними довідки військово-лікарської комісії від 16.12.2022 року № 1573, відповідно до якої проведено медичний огляд солдата ОСОБА_4 , 1990 року народження, та встановлено, що ОСОБА_4 придатний до військової служби у воєнний час, діагностовано розрив передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглобу;

- даними картки обстеження та медичного огляду військовозобов`язаного ОСОБА_4 від 16.02.2022 року, відповідно до якої ОСОБА_4 є придатним до військової служби, діагностовано розрив передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглобу;

- даними облікової картки до військового квитка ОСОБА_4 , серії НОМЕР_1 , відповідно до якої останній є придатним до військової служби;

- даними копії корінця повістки з розпискою, згідно якої повістку на ім`я ОСОБА_4 , отримано о 15 год., 15.09.2023 року на 05 годину 27.09.2023 року;

- даними попередження про кримінальну відповідальність від 03.10.2023 року № 4/1776, відповідно до якого ОСОБА_4 попереджено про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі ст.336 КК України ;

- даними повістки на відправку ОСОБА_4 до команди № НУ ВОС №121258А , відповідно до якої ОСОБА_4 необхідно було з`явитися о 17год. 10 жовтня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте від отримання вказаної повістки ОСОБА_4 відмовився;

- даними рапорта офіцера ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно до якого 03 жовтня 2023 року ним було запропоновано ОСОБА_4 отримати повістку про призов за мобілізацією та зобов`язано з`явитись 10.10.2023 року о 17 годині до ІНФОРМАЦІЯ_3 для подальшої відправки у військову частину, проте останній від отримання відмовився, при відмові підписання повістки був попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від призову на військову службу під час мобілізації під особистий підпис. Вказане підтверджується відеозаписом, дослідженим судом;

- даними рапорта начальника відділення обліку мобілізаційної роботи заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_11 ПЕЧЕНОГО від 11.10.2023 року, згідно якого 10 жовтня 2023 року о 17 год. 00 хв. при формуванні команди військовозобов`язаних на відправку у військову частину було виявлено факт неприбуття солдата запасу ОСОБА_4 ;

- даними копії військового квитка ОСОБА_4 серія НОМЕР_1 від 05.05.2010 року, з якого слідує, що ОСОБА_4 призваний по мобілізації у 2023 році на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №65/2022 та 16.12.2022 року комісією при ІНФОРМАЦІЯ_3 визнаний придатним до військової служби;

- даними з відповідей КП "Білогірська багатопрофільна лікарня" Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області від 29.11.2023 року № 1072 та КНП «Білогірський центр первинної медико-санітарної допомоги» Білогірської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області від 29.11.2023 № 1265, згідно яких ОСОБА_4 з 26.09.2023 року до 28.09.2023 року та з 09.10.2023 року по 11.10.2023 року на стаціонарному і амбулаторному лікуванні у вказаних закладах не перебував;

- даними зі списків військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_3 , направлених на призов військовозобов`язаних на військову службу до в/ч НОМЕР_2 , згідно яких ОСОБА_4 на відправлення не прибув.

Чинним законодавством встановлено ряд поважних причин, за яких громадяни України можуть не з`явитися до ТЦК, за наявності підтверджуючих документів, а саме: смерть близького родича, хвороба або необхідність догляду за хворими близькими родичами, здійснення стосовно військовозобов`язаного чи резервіста кримінального провадження, а також застосування до нього адміністративного стягнення або кримінального покарання, яке робить неможливим його прибуття, потрапляння під вплив надзвичайної ситуації, яка виникла під час призову на збори і стала перешкодою своєчасному прибуттю та складання іспитів у ВНЗ. Наявності таких поважних причин в ході розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_4 судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що вина обвинуваченого в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, доведена, а його дії кваліфіковані вірно.

Суд зазначає, що дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави і суспільства.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.2 ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують, відповідно до положень ст.ст.66, 67 КК України.

ОСОБА_4 раніше не судимий в порядку ст.89 КК України, не одружений, не має на утриманні дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, за медичною допомогою до психіатра та нарколога не звертався з 2018 року.

Будь-яких обставин, що пом`якшують покарання, передбачених ст.66 КК України, судом не встановлено. Не доведена в судовому засіданні така обставина, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, оскільки не встановлено, яку саме допомогу в установленні невідомих досудовому слідству обставин надавав ОСОБА_4 . Крім того, не доведена в судовому засіданні така обставина, що пом`якшує покарання, як щире каяття, оскільки ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав, хоча надавав послідовні логічні та достовірні показання, які не змінював протягом усього часу.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

З урахуванням характеру і ступеня суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, до лікаря нарколога та психіатра не звертався, досудову доповідь, а також інших обставин кримінального провадження в їх сукупності, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення ним нових злочинів призначення йому покарання у виді позбавлення волі у межах, встановлених санкцією ст. 336 КК України.

Щодо неможливості призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України та ст.75 КК України суд вважає зауважити наступне.

Однією з обов`язкових умов для застосування до винної особи положень ст.69 КК України є наявність декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання.

Суд звертає увагу, що під час застосування ст.69 КК України слід встановити не лише наявність двох і більше пом`якшуючих обставин, а й обґрунтувати, яким чином такі обставини істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Приписи ст.69 КК України про призначення винуватій особі більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, є спеціальними і застосовуються у виключних випадках.

Тобто, для застосування судом положень ст.69 КК України повинні бути встановлені виключні обставини, що істотно знижують ступінь тяжкості саме вчиненого кримінального правопорушення. У кожному випадку факт зниження ступеня тяжкості кримінального правопорушення повинен оцінюватися з урахуванням індивідуальних особливостей конкретного кримінального провадження.

Проте, в будь-якому разі встановлені обставини, що пом`якшують покарання, мають настільки істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що призначення винуватому навіть мінімального покарання в межах санкції статті було б явно недоцільним і несправедливим.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що застосування у даному випадку положень ст.69 КК України неможливе, оскільки правові підстави для її застосування відсутні.

Крім того, приписами ст.75 КК України регламентовано звільнення від відбування покарання з випробуванням.

За змістом ст.75 КК України рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Системне тлумачення цих правових норм дозволяє дійти висновку, що питання призначення кримінального покарання та звільнення від його відбування повинні вирішуватися з урахуванням мети покарання.

Водночас, з огляду на положення ст.75 КК України, законодавець підкреслює важливість такої цілі покарання як виправлення засудженого, передбачивши, що при призначенні низки покарань, зокрема, у виді позбавлення волі на строк не більше п`яти років, особу може бути звільнено від відбування покарання з іспитовим строком, якщо суд дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, при цьому суд має врахувати не тільки тяжкість кримінальних правопорушень, особу винного, але й інші обставини справи.

Крім того, у випадку звільнення осіб від покарання з випробуванням, останні підлягають звільненню і з військової служби, що є одним із способів ухилення від мобілізації, що фактично і є у випадку обвинуваченого, а тому застосування до нього ст. 75 КК України у воєнний час, коли держава перебуває в стадії активних військових дій суд вважає таким, що не відповідає вимогам закону та меті покарання.

Суд не може погодитися з висновком органу пробації щодо виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства зважаючи на те, що свідомі громадяни України, захищаючи державу, гинуть та отримують каліцтва. Призначення іспитового строку особі, що усіляким способом намагається уникнути мобілізації, буде несправедливим та зневажливим відносно захисників України.

Твердження ОСОБА_4 про наявність хвороб, що перешкоджають йому бути призваним під час мобілізації в особливий період спростовуються довідкою військово-лікарської комісії, дослідженою в судовому засіданні.

Враховуючи викладене, суд вважає, що призначення обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі є справедливим, необхідним і достатнім.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов не заявлявся.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.336 КК України, ст. ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку суду до виконання.

Речові докази: DVD-R диск, марки «Verbatim», об`ємом 4.7GB, із серійним номером PSP6B1VE21071609 2, на який записано відеозапис із нагрудної камери поліцейського, який зберігається при матеріалах кримінального провадження, - залишити при матеріалах кримінального провадження № 0001937.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_12