Справа № 450/736/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/268/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі: ОСОБА_5

розглянувши в м. Львові у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченій у кримінальному провадженні № 0000446 від 05 вересня 2022 року у вчиненні злочину, передбаченого ч.2,3 ст. 307 КК України

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_8

обвинуваченої ОСОБА_7

ВСТАНОВИЛА:

ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року, клопотання прокурора ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 задоволено частково.

Застосовано щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів тобто до 26.04.2024 року, включно, з визначенням застави у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 363 360 грн. Роз`яснено, що обвинувачений або заставодавець (фізична або юридична особа) мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок суду в розмірі, визначеному в ухвалі суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, обвинувачена ОСОБА_7 буде вважатися такою, до якої застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Покладено на обвинувачену ОСОБА_7 у разі внесення застави, наступні обов`язки: прибувати за першою вимогою до суду; не відлучатися з Львівської області без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;утримуватися від спілкування зі свідками, які допитані у даному кримінальному провадженні. У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченої з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачена зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави. Ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку її дії.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції, зокрема, вказав, що крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зважаючи на те, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, вчиненого разом із іншими особами, матеріали стосовно яких виділено в окреме провадження, які володіючи інформацією про хід судового розгляду та встановлені досудовим розслідуванням обставини продовжувати здійснювати збут наркотичних засобів, остання ніде не працює, відповідно не має джерела прибутку, а, відтак, збут наркотичного засобу метадону є єдиним джерелом прибутку ОСОБА_7 що може стимулювати її продовжувати вчиняти дії, спрямовані на незаконне придбання та збут наркотичного засобу метадону), а також, враховуючи характер, ступінь суспільної небезпечності злочину, який інкримінується ОСОБА_7 інші обставини, суд вважає, що обвинуваченій, слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів оскільки, інший, менш суворий запобіжний захід не усуне ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з визначенням застави у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 363 360, 00 грн., оскільки такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, а також буде пропорційним, співмірним заходом, який не становитиме надмірний тягар.

На вказану ухвалу прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року щодо ОСОБА_7 та постановити нову ухвалу, якою обвинуваченій ОСОБА_7 продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 днів, без визначення розміру застави.

Не оспорюючи рішення суду щодо доцільності продовження обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, апелянт вважає, що згідно із вимогами п.5 ч.4 ст.183 КПК України слід виключити можливість внесення застави, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Зазначає про те, що доцільність не визначати розмір застави обумовлюється тим, що ОСОБА_7 обвинувачується в участі у складі організованої групи, яка незаконно придбала наркотичні засоби на території України, перевозила їх на територію Львівської області, а така діяльність пов`язана із підвищеним рівнем суспільної небезпеки. Стверджує, що ОСОБА_7 виступала відповідним «кур`єром» тобто безпосередньо перевозила наркотичні засоби та психотропні речовини із Вінницької до Львівської області.

Стверджує, що отримання обвинуваченою ОСОБА_7 , значних доходів від здійснення інкримінованої їй протиправної діяльності нівелює для неї ризик можливої втрати коштів, які можуть бути внесені в якості застави.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, виступ захисника та обвинуваченої, які апеляційну скаргу заперечили, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Прокурор в апеляційній скарзі не оспорює питання щодо доцільності продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому апеляційний суд відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє ухвалу суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги. Стосовно доводів прокурора про виключення можливості внесення застави слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею; 4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України; 5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Тобто, законодавець поклав на суд обов`язок при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України. Проте, у певних випадках, які визначені у ч.4 ст. 183 КПК України, законодавець надав суду дискреційні повноваження не визначати розмір застави.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.2, 3 ст. 307 КК України, один з який є особливо тяжким злочином у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Проте, здійснивши аналіз матеріалів справи, враховуючи думку прокурора, та сторони захисту, особу ОСОБА_7 , яка є раніше не судимою, а також тривалий час її перебування під вартою, колегія суддів вважає доводи прокурора про відсутність підстав для визначення розміру застави передчасними, та вважає рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру застави у розмірі 120 прожиткових мінімумів для працездатних осіб повністю обгрунтованим та вірним оскільки такий розмір буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченою, покладених на неї процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, а також буде пропорційним, співмірним заходом, який не становитиме надмірний тягар.

Доводи прокурора правильних висновків суду першої інстанції не спростовують, є необґрунтованими і безпідставними.

Ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 з визначенням розміру застави є обґрунтованою та вмотивованою й підстав для її скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувана ухвала суду є законною й обґрунтованою, відтак підстав для задоволення апеляційних вимог прокурора не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 27 лютого 2024 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , обвинуваченій у кримінальному провадженні № 0000446 від 05 вересня 2022 року у вчиненні злочинів, передбачених ч.2,3 ст. 307 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4