Справа 288/1665/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2024 року . смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області заяву засудженого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 по справі № 288/1665/22 провадження 1-в/288/17/24, за клопотанням ОСОБА_3 про відстрочку виконання вироку,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Попільнянського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 перебуває клопотання ОСОБА_3 про відстрочку виконання вироку по справі № 288/1665/22.

16 травня 2024 року від засудженого ОСОБА_3 надійшла заява про відвід судді, в якій він просить відвести суддю Попільнянського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 від розгляду клопотання по справи № 288/1665/22.

В обґрунтування відводу зазначає, що даний суддя розглядаючи попередню справу розглянув її упереджено, необ`єктивно і поверхнево, виніс відносно нього несправедливе рішення, довіри у нього до судді немає, тому розглядати справу повинен інший суддя.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання заяви належним чином повідомлений.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій щодо заяви заперечував, просив відмовити в задоволенні.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши прокурора, заяву про відвід судді, суд приходить до наступного висновку.

В провадженні судді Попільнянського районного суду Житомирської області ОСОБА_4 перебуває справа № 288/1665/22-1-в/288/17/24 за клопотання ОСОБА_3 про відстрочку виконання вироку.

У вказаній справи судді ОСОБА_4 заявлено відвід.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судова влада в Україні відповідно до конституційних засад поділу влади здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними згідно із законом.

Статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 7 вказаного вище Закону, кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких суддя підлягає відводу, визначений ст.ст. 75, 76 КПК України.

Зокрема п. 4 ч.1 ст.75 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумніви у його неупередженості. Частиною 5 статті 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути мотивованим.

Оцінюючи доводи заяви про відвід, суд керується таким.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених в постановах Верховного Суду, в тому числі в постанові від 12.07.2018 року по справі № 745/398/16-к, поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань,

виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів виходячи з відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Обставини, на які посилається засуджений у своїй заяві про відвід судді, передбачені у п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України як інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості останнього.

У Бангалорських принципах поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року №2006/23, зазначено, що об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття.

Європейською Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).

На питання неупередженості суду звертає увагу Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні Суду від 10 грудня 2009 року в справі «Мироненко і Мартенко проти України», в якому було констатовано порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основоположних свобод. Цим рішенням Європейським судом визнано порушення принципу безсторонності суду. Так, у пунктах 66, 69 і 70 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім.

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

У справі «Білуха проти України» (пункт 49 рішення від 09 листопада 2006 року) ЄСПЛ зазначив, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі. За об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Щодо суб`єктивної складової поняття безсторонності, то у справі «Хаушильд проти Данії» (рішення від 29 квітня 1989 року) зазначається, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

У справі «Веттштайн проти Швейцарії» (рішення 28 жовтня 1998 року, п. 42) Європейський суд зазначив, що особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Передбачених ст. ст. 75, 76 КПК України підстав, викладених у заяві засудженого про відвід судді, за яких суддя ОСОБА_4 не може брати участь у розгляді справи, як і даних, що викликають сумнів в його неупередженості та які унеможливлювали б винесення ним об`єктивного рішення у справі, не встановлено. Разом з тим, суддя при розгляді питання про відвід судді надає оцінку виключно підставам, які унеможливлюють вирішення суддею справи, при цьому не вдається до аналізу суті самої справи.

Не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами. Незгода засудженого з прийнятим суддею раніше вироку,

в порядку виконання якого розглядається дане подання, не слугує підставою, для відводу судді. Засуджений скористався своїм правом на оскарження вироку суду та судом апеляційної інстанції вирок залишено в силі.

Враховуючи викладене, вивчивши доводи заяви про відвід, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити, оскільки відсутні обставини, передбачені статтею 75 КПК України, тобто відсутні визначені законом підстави для відводу судді. Належних переконливих доказів, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості слідчого судді ОСОБА_4 суду не надано.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 81, 336, 369-374, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про відвід судді ОСОБА_4 по справі № 288/1665/22 провадження 1-в/288/17/24, за клопотання ОСОБА_3 про відстрочку виконання вироку - відмовити.

Ухвала не оскаржується та набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст. 392 КПК України.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1