Єдиний унікальний № 946/996/24
Провадження № 1-кп/946/337/24
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову в затвердженні угоди про визнання винуватості

20 лютого 2024 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у місті Ізмаїлі Одеської області у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування (далі ЄРДР) за №0000133, на підставі угоди про визнання винуватості за обвинуваченням

ОСОБА_3 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі КК),

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,

сторона захисту: обвинувачена ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5 ,

інші учасники судового провадження: потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 .

Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, що підтверджується довідками про доставку судових повісток про виклик до суду в електронній формі через SMS-повідомлення. Суд, заслухавши думки учасників судового провадження про можливість за відсутності потерпілих, що не з`явилися до суду, вирішити питання про затвердження угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), дійшов висновку про проведення судового засідання без участі потерпілих, що не з`явилися.

Суть питання, що вирішується

1.08 лютого 2024 року до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт з додатками та з угодою про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 від 05 лютого 2024 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК.

2.Ухвалою від 12.02.2024 було призначено підготовче судове засідання, в якому відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК суд має або затвердити угоду, або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому статтями 468 475 КПК.

Встановлені судом обставини

3.Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується в тому, що вона, знаходячись на території Ізмаїльського району Одеської області, більш точне місце не встановлено, попередньою вступивши у злочинну змову із невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, спрямовану на заволодіння чужим майном шляхом обману, розробивши відповідний алгоритм дій кожного, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, вчинила чисельні заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), за обставин, що будуть наведені нижче. З метою реалізації своїх умислів ОСОБА_3 , в ході телефонних розмов із потерпілими, представившись продавцем мотоциклу, яким вона не являється, так як транспортні засоби за нею не зареєстровані і вона не здійснює підприємницьку діяльність, заволоділа грошовими коштами потерпілих, чим спричинила їм майнові шкоди.

4.Так, 20.05.2023 у проміжок часу з 15:44 год. по 17:40 год. ОСОБА_3 шляхом обману запропонувала потерпілій ОСОБА_6 купити у неї мотоцикл, на що остання погодилася та перерахувала грошові кошти декількома платежами на загальну суму 11 900 грн на банківську карту № НОМЕР_1 , що емітована на ім`я ОСОБА_15 .

5.Далі, у проміжок часу з 10:00 год. 26.03.2023 до 10:22 год. 24.06.2023 ОСОБА_3 , повторно, шляхом обману запропонувала потерпілому ОСОБА_7 купити у неї мотоцикл, на що останній погодився та перерахував грошові кошти декількома платежами на загальну суму 30 291 грн на банківські картки, а саме: № НОМЕР_2 , що емітована на ім`я ОСОБА_16 , № НОМЕР_1 , що що емітована на ім`я ОСОБА_15 , № НОМЕР_3 , що емітована на ім`я ОСОБА_17 та № НОМЕР_4 .

6.Також, у проміжок часу з 19:19 год. 26.06.2023 до 14:17 год. 02.07.2023 ОСОБА_3 , повторно, шляхом обману запропонувала потерпілому ОСОБА_13 купити у неї мотоцикл, на що останній погодився та перерахував грошові кошти декількома платежами на загальну суму 21 600 грн на банківські картки, а саме: № НОМЕР_5 , що емітована на ім`я ОСОБА_18 та № НОМЕР_2 , що емітована на ім`я ОСОБА_16 .

7.Крім того, у проміжок часу з 14:19 год. 01.07.2023 до 14:22 год. 02.07.2023 ОСОБА_3 , повторно, шляхом обману запропонувала потерпілому ОСОБА_14 купити у неї мотоцикл, на що останній погодився та перерахував грошові кошти декількома платежами на загальну суму 9 025 грн на банківську картку № НОМЕР_2 , що емітована на ім`я ОСОБА_16 .

8.Далі, у проміжок часу з 10:12 год. 10.07.2023 до 17:05 год. 12.07.2023 ОСОБА_3 , повторно, шляхом обману запропонувала потерпілому ОСОБА_9 купити у неї мотоцикл, на що останній погодився та перерахував грошові кошти декількома платежами на загальну суму 28 950 грн на банківську картку № НОМЕР_1 , що емітована на ім`я ОСОБА_15 .

9.Також, 10.07.2023 о 10:32 год. ОСОБА_3 , повторно, шляхом обману запропонувала потерпілому ОСОБА_8 купити у неї мотоцикл, на що останній погодився та перерахував грошові кошти у сумі 4 000 грн на банківську картку № НОМЕР_6 , що емітована на ім`я ОСОБА_19 .

10.Крім того, у проміжок часу з 14:50 год. 29.07.2023 до 10:51 год. 30.07.2023 ОСОБА_3 , повторно, шляхом обману запропонувала потерпілій ОСОБА_10 купити у неї мотоцикл, на що остання погодилася та перерахувала грошові кошти у сумі 31 200 грн на банківську картку № НОМЕР_6 , що емітована на ім`я ОСОБА_19 .

11.Далі, у проміжок часу з 13:37 год. до 16:56 год. 07.08.2023 ОСОБА_3 , повторно, шляхом обману запропонувала потерпілій ОСОБА_11 купити у неї мотоцикл, на що остання погодилася та перерахувала грошові кошти декількома платежами на загальну суму 12 440 грн на банківську картку № НОМЕР_3 , що емітована на ім`я ОСОБА_17 .

12.Також, у проміжок часу з 19.08.2023 до 20.08.2023, більш точний час не встановлено, ОСОБА_3 , повторно, шляхом обману запропонувала потерпілому ОСОБА_12 купити у неї мотоцикл, на що останній погодився та перерахував грошові кошти декількома платежами на загальну суму 63 100 грн на банківську картку № НОМЕР_3 , що емітована на ім`я ОСОБА_17 .

13.Органом досудового розслідування дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 2 ст. 190 КК, а саме як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайства), вчинені повторно, за попередньою змовою групою осіб.

14.У судовому засіданні ОСОБА_3 повністю визнала себе винуватою у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень та пояснила, що з травня до серпень 2023 року вона виставляла в Інтернет-мережі на сайті OLX фотографії мотоциклу, якого на справді не існувало, під виглядом продажу. Потерпілі, які мали намір придбати мотоцикл, телефонували їй, після чого перераховували грошові кошти в якості передплату, а згодом вона передзвонювала й просила перерахувати ще грошові кошти, але за доставку, після чого одразу вимикала свій мобільний телефон. Фотографії мотоцикла були різні, вона знаходила їх в Інтернет-мережі. Працювала вона разом із чоловіком на ім`я ОСОБА_20 , який на даний час відбуває покарання у місцях позбавлення волі. ОСОБА_20 знайшов її в мережі «Instagram», де вони й познайомилися, чоловік запропонував їй роботу, на що вона погодилася, хоча й не розуміла, що має робити. Із ОСОБА_20 вона спілкувалася весь час по телефону, він дзвонив їй особисто з різних номерів. Грошові кошти потерпілі перераховували на банківські картки, які належали або їй, або її знайомим, друзям. Згодом, після того як всі банки заблокували її рахунки, ОСОБА_20 особисто підшукував банківські картки для подальшого здійснення перерахування грошових коштів. Вона була бухгалтером, тобто відповідала за надходження грошей. Фото мотоцикла виставляла як вона, так і ОСОБА_20 . У серпні 2023 року вона останній раз спілкувалася по телефону з ОСОБА_20 , який повідомив їй, що найближчим часом його увезуть в інше місце позбавлення волі, після чого вона більше не спілкувалася з хлопцем. У результаті своїх дій вона заволоділа не всіма грошима, з кожного надходження вона отримувала 3 4 тис. грн, які витрачала на власні потреби. Усі вказані дії вона вчиняла, перебуваючи у себе вдома за своїм постійним місцем проживання у с. Острівне Ізмаїльського (колишнього Арцизького) району, де вона постійно проживала останні п`ять років до жовтня 2023 року. І тільки лише з жовтня 2023 року вона переїхала проживати у смт Великодолинське Одеського району. На теперішній час вона працює, заробляє близько 20 000 грн, більшість із зароблених грошових коштів планує віддати потерпілим. Незважаючи на те, що після останнього вчиненого епізоду минуло сім місяців, вона не змогла відшкодувати завдану шкоду, оскільки не мала контактів потерпілих, щоб зв`язатися з ними, та крім того, працює лише другий місяць. Також вона зазначила, що шкодує про скоєне, кається та обіцяє так більше не робити.

15.Потерпіла ОСОБА_11 під час судового засідання просила відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором ОСОБА_4 та підозрюваною ОСОБА_3 , та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування, пославшись на те, що матеріальна шкода, заподіяна їй неправомірними діями ОСОБА_3 не відшкодована та вона письмової згоди прокурору на укладення угоди з підозрюваною ОСОБА_3 вона насправді не надавала. Вона з`явилася до відділу поліції у м. Ізмаїлі за викликом слідчого, де підписала якийсь документ, після чого слідчий повідомив їй, що слідчі дії закінчено та справа буде передана до суду. Але слідчий, відбираючи у неї підпис, нічого їй не роз`яснив. Крім того, потерпіла ОСОБА_11 звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

16.Потерпілі ОСОБА_21 та ОСОБА_7 не заперечували проти затвердження угоди про визнання винуватості, зазначивши, що надавали згоду на укладення угоди між ними та підозрюваною ОСОБА_3 .

17.В обвинувальному акті зазначені як обставини, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 , щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

18.Судом також встановлено, що ОСОБА_3 раніше не судима, до кримінальної відповідальності не притягувалася та інших кримінальних правопорушень не вчиняла.

Мотиви, з яких суд виходив при постановлені ухвали

19.Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками та угоду про визнання винуватості, дійшов висновку, що в затвердженні угоди необхідно відмовити та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування з таких підстав.

20.Так, відповідно до п.п. 1 4 ч. 7 ст. 474 КПК суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону та відмовляє в затвердженні угоди, якщо існують обґрунтовані підстави вважати, що умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; умови угоди не відповідають інтересам суспільства; умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладання угоди не було добровільним, або сторони не примирилися.

21.Згідно ч. 1 ст. 472 КПК, в угоді про визнання винуватості зазначається у тому числі формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини.

22.При цьому, як зазначив Верховний Суд України у п. 2 постанови від 24.11.2016 у справі №5-328кс16, в доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

23.Також у п. 7 зазначеної постанови Верховний Суд України звернув увагу на те, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Такого ж підходу дотримується і Верховний Суд, що вбачається, зокрема, з його постанови від 21.04.2021 у справі № 295/12923/19.

24.Суд звертає увагу, що формулювання підозри чи обвинувачення має містити обставини, які відповідно до ст.ст. 91, 92 КПК підлягають доказуванню у кримінальному провадженні саме прокурором. Тобто обвинувальний акт має містити дані щодо події кримінального правопорушення із зазначенням часу, місця, форми вини, мотиву і мети, способу вчинення, наслідків та інших даних, на підставі яких, відповідно до диспозиції певної статті Кримінального кодексу України, можна встановити в діях обвинуваченого склад кримінального правопорушення, з урахуванням, у тому числі, кваліфікуючих ознак.

25.Але всупереч п. 5 ч. 2 ст. 291, ч. 1 ст. 472 КПК формулювання обвинувачення в обвинувальному акті відносно ОСОБА_3 та в угоді про визнання винуватості викладене не повністю, оскільки не містить інформацію про місця вчинення кримінальних правопорушень, у яких вона обвинувачується, що також відповідно до ст. 32 КПК впливає і на територіальну підсудність кримінального провадження.

26.Так, в угоди про визнання винуватості та в обвинувальному акті вказано, що ОСОБА_3 вчинила інкриміновані їй правопорушення на території Ізмаїльського району, але не зазначено в якому саме населеному пункті, адже відповідно до п/п. 1 п. 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КПК юрисдикція Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області не поширюється на всі населені пункти Ізмаїльського району, а тільки лише на ті, що входили до складу Ізмаїльського району, межі якого були визначені до набрання чинності Постановою Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» від 17.07.2020 №807-IX.

27.Під час судового засідання ОСОБА_3 чітко та однозначно пояснила, що усі діяння були вчинені нею у с. Острівне Ізмаїльського (колишнього Арцизького) району, де вона постійно проживала останні п`ять років до жовтня 2023 року. Ці її пояснення також підтверджуються й наявними матеріалами досудового розслідування, зокрема, даними місцезнаходження її мобільного телефону, яким вона користувалася під час вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень. Саме це й було підставою для визначення територіальної підслідності цього кримінального провадження з інших областей України, де проживали потерпілі та де вони звернулися до правоохоронних органів, за Ізмаїльським РВП ГУНП в Одеській області.

28.Вказане свідчить про те, що існують обґрунтовані підстави вважати, що умови угоди суперечать вимогам КПК, зокрема, п. 5 ч. 2 ст. 291, ч. 1 ст. 472 КПК, що, згідно п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК, само по собі є підставою для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості

29.Крім того, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні великої кількості (дев`ять епізодів) умисних корисливих злочинів проти власності, якими була завдана шкода на різні суми, а на загалу суму 212 506 грн. Вчинення такої кількості епізодів тотожних кримінальних правопорушень із заподіянням такої шкоди свідчать про підвищену суспільну небезпеку особи обвинуваченої ОСОБА_3 . До того ж ОСОБА_3 з часу припинення нею кримінально протиправної діяльності до теперішнього часу, тобто за сім місяців, не вжила жодних заходів щодо відшкодування завданої нею шкоди потерпілим. Ці обставини ставлять під сумнів можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК. Тому умови угоди в частині узгодженого звільнення від відбування покарання з випробуванням не відповідають інтересам суспільства, що також само по собі, згідно п. 2 ч. 7 ст. 474 КПК, є підставою для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості.

30.Згідно абз. 5 ч. 4 ст. 469 КПК, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

31.Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 474 КПК, суд зобов`язаний переконатися у судовому засіданні, що укладання угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

32.З викладеного випливає, що укладання угоди, а також подальше її затвердження має гуртуватися виключно на підставі добровільної згоди сторін угоди, а також за вільною згодою усіх потерпілих на укладання угоди. При цьому потерпілі мають право з`явитися до суду та безпосередньо суду висловити свою згоду на укладання угоди шляхом підтвердження наданої ними раніше письмової згоди на укладання угоди. Але не підтримання потерпілим раніше наданої письмової згоди з наведенням належних мотивів, унеможливлює затвердження угоди про визнання винуватості.

33.Так, потерпіла ОСОБА_11 у своєму письмовому клопотанні, адресованому суду, зміст якого вона підтримала під час судового засідання, навела належні обґрунтування не підтримання нею наданої під час досудового розслідування письмової згоди на укладання угоди про визнання винуватості між прокурором та підозрюваною. А саме потерпіла зазначила, що безпосередньо прокурору згоду вона не надавала, їй навіть не було відомо, хто є прокурором у даному провадженні. Її викликали до поліції по телефону. У поліції вона зареєструвалась та з 16:00 до 18:00 години чекала слідчого. Вже після 18:00 години, коли з`явився слідчий, у фойє приміщення поліції він, поспішаючи, надав їй якісь документи, які вона підписала, після чого сказав, що слідчі дії завершені та він передасть справу до суду і їй з`являтися до суду не потрібно. Матеріальна шкода, заподіяна їй неправомірними діями ОСОБА_3 , їй не відшкодована, та ніякої згоди на укладання угоди з підозрюваною вона не надавала. Потерпіла також подала до суду цивільний позов до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

34.За таких обставин, умови угоди порушують права та інтереси потерпілої ОСОБА_11 , оскільки нею пред`явлений цивільний позов до ОСОБА_3 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, який не може бути розглянутий у підготовчого судовому засіданні в порядку вирішення питання про затвердження угоди про визнання винуватості, а підлягає розгляду в загальному порядку під час судового розгляду, а також існують обґрунтовані підстави вважати, що укладання угоди не було добровільним в частині надання потерпілою ОСОБА_11 згоди прокурору на укладання угоди про визнання винуватості. Це також відповідно до п.п. 3, 4 ч. 7 ст. 474 КПК є підставою для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості.

35.Відповідно до абз. 8 ч. 7 ст. 474 КПК, якщо в затвердженні угоди судом відмовлено, то досудове розслідування або судове провадження продовжується в загальному порядку.

36.Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для провадження досудового розслідування.

37.Таким чином, за змістом п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 7 ст. 474, ст. 475 КПК за наслідками розгляду питання про затвердження угоди про примирення, що надіслана до суду разом з обвинувальним актом, суд може прийняти рішення лише про затвердження угоди або про відмову в затвердженні угоди та про повернення кримінального провадження прокурору для продовження досудового розслідування, приймати інші рішення в даному конкретному випадку з урахуванням положень ч. 3 ст. 26 КПК суд не уповноважений, оскільки на розгляд суду винесено питання лише про затвердження угоди.

38.Тому, оскільки на підставі п.п. 1 4 ч. 7 ст. 474 КПК в затвердженні угоди про визнання винуватості слід відмовити, то відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314, абз. 8 ч. 7 ст.474 КПК кримінальне провадження підлягає поверненню прокурору для провадження досудового розслідування в загальному порядку, оскільки угода про визнання винуватості була укладена на стадії досудового розслідування.

39.Враховуючи, що цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до підозрюваної ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не може бути розглянутий в підготовчому судовому засіданні в рамках розгляду питання про затвердження угоди про визнання винуватості, а також те, що в затвердженні угоди суд відмовляє та кримінальне провадження повертає прокурору для провадження досудового розслідування в загальному порядку, то цивільний позов з додатками також слід повернути прокурору разом з кримінальним провадженням для подальшого додавання відповідно до п. 2 ч. 4 ст.291 КПК до обвинувального акту у разі його складання за наслідками проведення досудового розслідування в загальному порядку.

Керуючись ст. ст. 314, 370 372, ч. 7 ст. 474 КПК, суд

постановив:

1.Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості від 05 лютого 2024 року, укладену між прокурором ОСОБА_4 , з одного боку, та підозрюваною ОСОБА_3 , з іншого, у присутності захисника ОСОБА_5 , та кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за №0000133, за обвинуваченням ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 190 КК повернути прокурору для продовження досудового розслідування.

2.Цивільний позов з додатками потерпілої ОСОБА_11 до підозрюваної ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди повернути разом з матеріалами кримінального провадження прокурору для його подальшого додавання відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 291 КПК до обвинувального акту у разі його складання за наслідками проведення досудового розслідування в загальному порядку після відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості від 05.02.2024.

3.Ухвала оскарженню не підлягає.

4.Повний текст ухвали оголошений 22 лютого 2024 року.

СУДДЯ

Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1