Справа № 446/461/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1240/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові кримінальне провадження № 0000021 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31.10.2023 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солодирі Володарськ-Волинського району Житомирської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з вищою освітою, який працює менеджером ТзОВ «Агро ЛВ Лімітед» розлученого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

Захисник обвинуваченого подав апеляційну скаргу на вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31.10.2023 року, яким ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт строком 80 годин.

Вирішено питання з речовими доказами в порядку ст. 100 КПК України.

Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити новий вирок, яким звільнити ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Не оспорюючи фактичних обставин справи та кваліфікацію дій ОСОБА_7 з якою погоджується сторона захисту, апелянт вважає, що при обранні покарання обвинуваченому не були враховані всі обставини, які пом`якшують його вину. У судовому засіданні суду першої інстанції обвинувачений ОСОБА_7 повністю визнав вину у скоєному, щиро розкаявся у вчиненому, на момент винесення вироку, тобто 31.10.2023 ним було сплачено заборгованість по аліментах в сумі 48 000 гривень, що свідчить про його щире бажання погасити всю заборгованість. Крім того ОСОБА_7 є особою, яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває. Відтак сторона захисту переконана, що до ОСОБА_7 можна застосувати ст. 45 КК України звільнивши останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 , будучи батьком ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , грубо порушуючи вимоги ст. 51 Конституції України, главу 15 Сімейного кодексу України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з якими батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати інтереси дітей, достовірно знаючи, що згідно з виконавчим листом виданим 15.12.2017 Залізничним районним судом м. Львова, справа №462/5414/17, на підставі якого заступником начальника Кам`янка-Бузького відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 19.08.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 69683746, він зобов`язаний сплачувати аліменти в користь ОСОБА_11 аліменти (кошти) на утримання доньки ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1000 грн., але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, починаючи з 16.11.2017.

ОСОБА_7 , маючи змогу отримувати стабільний заробіток та сплачувати аліменти, будучи попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, умисно, злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як будучи працездатним і попередженим державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`явив, а в центрі зайнятості як шукаючий роботу не реєструвався та не реагуючи на законні попередження державного виконавця, допустив заборгованість зі сплати аліментів станом на 03.03.2023 на загальну суму 67 877, 50 грн, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Заслухавши доповідача, міркування захисника-адвоката ОСОБА_6 , підтримане обвинуваченим ОСОБА_7 , які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_8 про залишення без задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого, а вирок суду першої інстанції - без змін, вивчивши матеріали кримінального провадження, переглянувши судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У відповідності до положень ст.124 Конституції України забезпечення доведеності вини належить до основних засад судочинства.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_12 у вчиненні зазначеного у вироку суду кримінального проступку відповідає фактичним обставинам справи, є обґрунтованим та ніким не оспорюється.

Суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_12 як кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 164 КК України, а саме злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до положень ст. 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Зазначені вище вимоги судом першої інстанції були враховані та дотримано принципів призначення покарання.

У суді апеляційної інстанції встановлено, що судом першої інстанції були належним чином досліджені обставини справи, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження та обвинуваченому ОСОБА_12 обрано покарання в межах санкції статті обвинувачення з врахуванням того, що він повністю визнав вину у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України

При цьому судом першої інстанції було з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_7 дійсно перебував у шлюбі з ОСОБА_11 і від цього шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також він знав про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів, проте не сплачував такі аліменти на утримання своєї дочки, так як вважав що матері дитини кошти не потрібні були, а їй насправді потрібно лише позбавити його батьківських прав і не давала бачитися з дитиною.

Рішення Залізничним районним судом м. Львова від 17.02.2022 було видано виконавчий лист про стягнення аліментів (а.с. 76).

19.08.2022 було відкрито виконавче провадження стосовно ОСОБА_7 .

На ар.вик.пр.20 наявне рішення Залізничного районного суду м. Львова від 15.12.2017 у справі №462/5414/17 , яким розірвано шлюб та встановлено, що суд вирішив стягувати з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 аліменти на утримання доньки ОСОБА_10 у розмірі 1000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку (а.с. 61-64).

З виконавчого провадження вбачається, що 10.01.2023 державний виконавець здійснював виклик боржника ОСОБА_7 , 07.02.2023 арештував його грошові кошти та вніс відомості до Єдиного реєстру боржників (а.с. 69-74).

Розрахунком заборгованості по аліментах ОСОБА_7 встановлено, що станом на 03.03.2023 загальна сума заборгованості становила 67877,50 грн., яка утворилася за період більший як три місяці сумарно (а.с. 65-67).

Аліменти обвинувачений ОСОБА_7 не платив з 2017 року до вересня 2023 року і сума боргу становить 83 793 грн. (а.с. 113 розрахунок заборгованості ).

Крім того судом першої інстанції доведено, що у обвинуваченого не було будь-яких поважних причин не виконувати такого обов`язку, як сплата аліментів, зокрема хвороби чи інших об`єктивних перешкод, а тому обвинувачений є винним у пред`явленому йому обвинуваченні.

При призначенні покарання суд враховує положення ч.2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. З врахуванням даних, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 , суд взяв до уваги, що він є особою, яка вперше вчинила кримінальне проступок, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває.Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , суд, у відповідності до ст. 66 КК України визнає щире каяття та часткове добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_14 , не встановлено.

Суду апеляційної інстанції стороною захисту надано підтвердження того, що заборгованість по аліментах від 14.02.2024 по ВП № 69683746, яка утворилася з листопада 2017 по січень 2024, становить 89649, 03 грн. Лише в липні 2022 року ОСОБА_7 вперше сплатив аліменти в сумі 6000 грн. потім були суми: 3649,03 грн, 4000 грн, 40000 грн, 29000 грн. залишок несплачених аліментів становить 6991, 47 грн.

Відтак станом на день розгляду справи в суді апеляційної інстанції несплачений залишок заборгованості по аліментам становить 6 991 грн.

З врахуванням зазначеного на думку колегії суддів призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, є виваженим, достатнім та необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає принципам призначення покарання й меті покарання.

Справедливість покарання повинна визначатися з точки зору врахування інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого щодо можливості застосування до ОСОБА_7 вимоги ст. 45 КК України не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції оскільки немає постанови щодо закриття виконавчого провадження, а тому призначена міра покарання правильних висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального законодавства при розгляді даного кримінального провадження у суді першої інстанції, які б вплинули на правильність прийнятого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Враховуючи зазначене вище, колегія суддів вважає, що оскаржуваний вирок є законним, обґрунтованим, а призначене покарання відповідає особі обвинуваченого, відтак підстав для скасування чи зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 424 КПК України, колегія суддів,-

постановила :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 31.10.2023 року яким ОСОБА_7 , засуджено за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: