Справа № 755/8805/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" березня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

за участю захисника: ОСОБА_4 ,

за участю законного представника: ОСОБА_5 ,

за участю інспектора: ОСОБА_6 ,

за участю обвинуваченого: ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Дніпровського районного суду м.Києва кримінальне провадження №0002140 від 13.06.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Андріївка Макарівського району Київської області, громадянина України, з базовою середньою освітою, учня ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України

ВСТАНОВИВ:

Неповнолітній ОСОБА_7 , 13.06.2023 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, знаходився неподалік будинку за адресою: АДРЕСА_2 , помітив раніше невідомого йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який в цей час намагався за допомогою мобільного телефону під 'єднатися до мережі «WI-FI».

В цей час, у ОСОБА_7 , з корисливих мотиві, винник злочинний умисел, в умовах дії воєнного стану на території України, з метою особистого збагачення, на відкрите викрадення чужого майна, яке належить ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , підійшов до ОСОБА_8 , при цьому запитав мету його перебування за вищезазначеним місцем перебування, на що ОСОБА_8 повідомив останньому, що намагається під 'єднатися до мережі «WI-FI» та з метою підтвердження вказаного факту, утримуючи в руках мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A6» продемонстрував неповнолітньому ОСОБА_7 екран свого власного мобільного телефону.

Продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що його злочинні дії носять відкритий характер, вихопив з рук потерпілого ОСОБА_8 , належний останньому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A6», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , вартістю 2178 гривень 25 копійок (з урахуванням зносу, без ПДВ), після чого, зник з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_7 завдав ОСОБА_8 матеріальну шкоду у розмірі 2178 гривень 25 копійок.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав, вищезазначені обставини підтвердив та детально і послідовно пояснив, що дійсно 13.06.2023 року, приблизно о 14 годині 00 хвилин, він знаходився неподалік будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де помітив раніше знайомого йому хлопця, яким виявився в подальшому ОСОБА_8 , який в цей час намагався за допомогою мобільного телефону під 'єднатися до мережі «WI-FI». В цей час, він вирішив заволодіти вказаним мобільним телефоном. З цією метою, він підійшов до ОСОБА_8 та став запитувати мету його перебування у вказаному місці, на що ОСОБА_8 повідомив йому, що намагається під 'єднатися до мережі «WI-FI» та з метою підтвердження вказаного факту, утримуючи в руках мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A6» продемонстрував екран свого власного мобільного телефону. В цей час, він ОСОБА_7 , вихопив з рук потерпілого ОСОБА_8 належний останньому мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A6», та зник з місця вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Свою винність ОСОБА_7 визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, послався на те, що зробив для себе відповідні висновки, а також зазначив, що з доказами зібраними у кримінальному провадженні згоден повністю, фактичні обставини справи не оспорював.

Дані обвинуваченим ОСОБА_7 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

Винність обвинуваченого ОСОБА_7 повністю підтверджується його показаннями та щирим каяттям у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч.3 ст.349 КПК України, роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, процесуальних витрат, а також тих, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин кримінального провадження.

Відповідно до ст.487 КПК України суд під час судового розгляду даного кримінального провадження з`ясував умови життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого:

1) склад сім`ї неповнолітнього, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання неповнолітнього, форми контролю за його поведінкою, морально-побутові умови сім`ї;

2) обстановку в навчальному закладі, де навчається неповнолітній, його ставлення до навчання, взаємини з вихователями, учителями, однолітками, характер і ефективність виховних заходів, які раніше застосовувалися до нього;

3) зв`язки і поведінку неповнолітнього поза домом, навчальним закладом.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_5 суду пояснила, що її син ніколи раніше не вчиняв жодних правопорушень, має належні умови виховання, проживає з нею та вітчимом, забезпечений всім необхідним, не агресивний, має друзів також вони контролюють коло його спілкування. Навчається 2 рік на індивідуальній формі навчання (сімейна форма). Дана форма полягає в тому, що він навчається самостійно надаються завдання та 1 раз в 3 місяці здає іспити. Оскільки ОСОБА_7 , хоч працювати та працює на СТО було прийнято рішення для переведення його на індивідуальну форму навчання. З приводу даної події було проведено виховну бесіду з сином, шкодує про вчинене, зробив для себе належні висновки та більше такого ніколи не вчинить.

Інспектор Деснянського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_6 в судовому засіданні повідомила, що неповнолітній ОСОБА_7 має негативну характеристику, залишав своє місце проживання, вчиняв дрібні крадіжки, матір останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинки сина, так як ОСОБА_7 на той час не досяг 16 років. Також, були звернення громадян щодо хуліганських дій ОСОБА_7 , а саме пошкодження чужого майна, однак до адміністративної відповідальності не притягувався.

Як вбачається з даних досудової доповіді щодо неповнолітнього ОСОБА_7 , Голосіївським районним відділом сектором ювенальної пробації м.Києва, то рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення визначений, як низький. Сектор ювенальної пробації вважає, що виправлення неповнолітнього ОСОБА_7 можливо без ізоляції від суспільства.

При ухваленні вироку відносно неповнолітнього ОСОБА_7 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю та кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч.4 ст.186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях вказував, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи»; досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним (справа «Ізмайлов проти росії», «Бакланов проти росії», «Фрізен проти росії»)

Вирішуючи питання про обрання виду покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує відповідно до ст.ст.65-67 КК України ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання обвинуваченому. Визначаючи ступінь тяжкості цього кримінального правопорушення, суд повинен виходити із усіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву та мети, способу і стадії вчинення кримінального правопорушення, його тяжкості наслідків, що настали, тощо.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який у відповідності до ст.12 КК України є тяжким злочином, дані, що характеризують особу винного, який раніше не судимий, на обліках у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, неповнолітній вік обвинуваченого, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього, відношення обвинуваченого до вчиненого, поведінку під час та після вчинення злочинних дій.

Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього ОСОБА_7 , суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім про що свідчить поведінка обвинуваченого під час досудового розслідування та в суді.

Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього ОСОБА_7 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, вмотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.69-1 КК України за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

При вирішенні питання про застосування при призначенні покарання ст.69 КК України, суд враховує правову позицію, висловлену Європейським судом з прав людини у справі «Болдя проти Румунії» від 15.02.2007 року, щодо необхідності наведення мотивів, оскільки пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод накладає на суди обов`язок мотивувати власні рішення, що потребує детальної відповіді на кожний аргумент, з тим, щоб мати змогу визначити порушений проти обвинуваченого судовий процес як справедливий.

Враховуючи особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані висновку досудової доповіді щодо неповнолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , конкретні обставини справи, неповнолітній вік обвинуваченого, положення ст.69 КК України, а також ст.102 КК України, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_7 основне покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцію ч.4 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі.

Враховуючи положення ст.ст.75, 104 КК України, висновок досудової доповіді щодо неповнолітнього ОСОБА_7 , складеної Голосіївським районним відділом сектору ювенальної пробації м.Києва, наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання, суд вважає за можливе виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та звільнення його від покарання з випробовуванням, оскільки, визначена даним вироком міра покарання буде достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень (злочинів, кримінальних проступків).

Відповідно до ст.76 КПК України при покладенні обов`язків на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, суд враховує, що орган пробації у досудовій доповіді надав висновок, в якому, враховуючи інформацію, що характеризує особу неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_7 , характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, участь обвинуваченого в підготовці досудової доповіді, а також те, що рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, визначений як низький, вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства за умови виконання рекомендацій, наданих уповноваженим органом з питань пробації.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, оскільки справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому кримінальному правопорушенню, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за кримінальне правопорушення повинно бути домірним кримінальному правопорушенню.

Цивільний позов по справі відсутній.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A6», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому під зберігальну розписку - залишити у володінні та розпорядженні потерпілого; цифрові носії СD-R, на яких міститься відеозапис слідчих експериментів від 22.06.2023 року - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст.336, ч.3 ст.349, ст.ст.368-371, 373-374, 376, КПК України, суд,-

засудив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України та призначити йому покарання за це кримінальне правопорушення із застосуванням ст.69 КК Укранити у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 104, 76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку у вигляді 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, навчання; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби щодня з 19 години 00 хвилин до 09 години 00 хвилин ранку наступної доби - закінчився.

Цивільний позов по справі відсутній.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази по справі: мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A6», чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , який переданий на зберігання потерпілому під зберігальну розписку - залишити у володінні та розпорядженні потерпілого; цифрові носії СD-R, на яких міститься відеозапис слідчих експериментів від 22.06.2023 року - зберігати при матеріалах кримінального провадження

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя: