Номер провадження: 11-сс/813/140/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2023 року, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Одеса, громадянки України, з середньою освітою, офіційно працевлаштовану (ООЕПК - Обліковець), зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

підозрюваної у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001647 від 03.12.2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України, -

установив

Зміст оскарженого судового рішення

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2023 року частково задоволено клопотання слідчого та відносно ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 19.02.2024 року, з визначенням розміру застави у розмірі 300 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 805 200 (вісімсот п`ять тисяч двісті) гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував наявністю обґрунтованої підозри та наявністю ризиків, які є достатніми для переконання що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій, просить скасувати оскаржену ухвалу та постановити нову, якою обрати відносно підозрюваної запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що

- орган досудового розслідування не довів того, що ОСОБА_8 скоїла інкримінований їй злочин, підозра не обґрунтована;

- ризики, заявлені слідчим не підтверджені жодними доказами; судом не враховано особу підозрюваної, а саме її соціальних зв`язків, зокрема наявності у неї родини, постійного місця проживання, працевлаштування.

Крім того зазначає, що підозрювана має незадовільний стан здоров`я, а визначений розмір застави є непомірним.

Позиції учасників апеляційного розгляду

Заслухавши суддю-доповідача, виступ захисника підозрюваної, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Мотиви апеляційного суду

Частина перша ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ї інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до приписів ч.1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно із ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, згідно з положеннями ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали, слідчий суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав не в повній мірі та не врахував їх при постановленні ухвали.

Так, при розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що у проваджені СВ ВП№2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0001647 від 03.12.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України.

22.12.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 3 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками - підроблення офіційного документа, який видається та посвідчується підприємством і який надає права, вчинене за попередньою змовою групою осіб; ч. 4 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками - використання завідомо підробленого документу; ч. 4 ст. 190 КК України, за кваліфікуючими ознаками - заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах.

Як зазначив слідчий суддя, що відомостей, які повідомлені прокурором під час розгляду клопотання та змісту самого клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 достатньо для висновку про те, що раціональні підстави для підозри у скоєнні зазначеного діяння об`єктивно існують і підтверджують підозру ОСОБА_8 ,у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення. Не виявлено чогось необґрунтованого чи довільного і апеляційним судом.

З огляду на вказані вище обставини апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку про наявність обґрунтованої підозри та про можливу причетність ОСОБА_8 до інкримінованих їй злочинів, передбачених ч. 3, 4 ст. 358, ч.4 ст. 190КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, дослідженими слідчим суддею, а саме: протоколом прийняття заяви від гр. ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення; поясненнями потерпілого ОСОБА_9 стосовно факту вчинення злочину за вищеописаних обставин; протоколом пред`явлення ОСОБА_8 для впізнання ОСОБА_10 ; протоколом пред`явлення ОСОБА_8 для впізнання ОСОБА_11 ; отриманим тимчасовим доступом до договору купівлі-продажу; отриманими відповідями з ГУ ДМС в Одеській області та іншими матеріалами клопотання в сукупності.

З огляду на вказане апеляційний суд відхиляє доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри ОСОБА_8 .

Крім того, апеляційний суд вважає непослідовними твердження сторони захисту, яка наголошує на необґрунтованості підозри ОСОБА_8 , при цьому просить суд обрати їй запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у клопотанні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Звертаючись з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , слідчий мотивував його тим, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років та розуміючи тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній, остання може зникнути та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про наявність ризику передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Також слідчий вважав, що підозрювана ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі може незаконно впливати на потерпілих, свідків, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, або вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про існування ризиків ,передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає сторона обвинувачення, слідчий суддя врахував обставини можливого вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_8 , покарання, яке їй загрожує у випадку визнання її винною у його вчиненні та дійшов до переконання про наявність ризиків у вигляді можливого переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду чи незаконно впливати на свідків у цьому провадженні.

Наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, на існування якого слідчий наголошував у клопотанні, слідчим суддею не було встановлено, з чим погодився прокурор.

Таким чином, на підставі викладеного, слідчий суддя дійшов до переконання, що клопотання сторони обвинувачення є обґрунтованим, а відповідний запобіжний захід достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та запобігання ризикам, передбаченим п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження та встановленими під час апеляційного розгляду обставинами.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, органом досудового розслідування не було доведено неможливості застосування відносно підозрюваної ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останньої впродовж досудового розслідування кримінального провадження, натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно ОСОБА_8 виняткового та найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги стосовно того, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу не в достатній мірі врахував особу підозрюваної.

Так, підозрювана ОСОБА_8 раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні мати ОСОБА_12 , яка має першу групу інвалідності та потребує стороннього догляду (а.с. 8), офіційно працевлаштована (а.с. 78-79), за місцем роботи позитивно характеризується, має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, також має на утримані неповнолітнього сина (а.с. 84), крім того, за час перебування в слідчому ізоляторі в підозрюваної суттєво погіршився стан здоров`я. що підтверджується медичними довідками наданими стороною захисту.

Згідно з приписами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Апеляційний суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Отже, апеляційний суд вважає частково обґрунтованими доводи апеляційної скарги сторони захисту, оскільки під час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції слідчий та прокурор не довели наявність обставин, які б свідчили про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Пункт 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачає, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

Разом з тим, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 411 КПК України судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_8 не підлягає задоволенню.

На переконання апеляційного суду, щодо підозрюваної ОСОБА_8 можливо застосувати більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою для запобігання встановленим ризикам, передбаченим статтею 177 КПК, з огляду на таке: остання тривалий час перебуває під вартою; за цей час орган досудового розслідування мав можливість отримати та зафіксувати переважну більшість доказів, які є важливими для кримінального провадження; ризики, які раніше мали місце, зменшились у зв`язку з плином часу, а деякі з них відпали; колегією суддів встановлено існування у підозрюваної міцних соціальних зв`язків, які послаблюють ризик переховування.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що на даний час заявлені прокурором ризики не виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою, а тому можливе застосування відносно ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання встановленим вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки останньої впродовж кримінального провадження.

Як зазначив ЄСПЛ у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

За таких обставин, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з одночасним покладенням на останню обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 177, 182, 183, 194, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 26.12.2023 року, відносно ОСОБА_8 , підозрюваної у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001647 від 03.12.2021 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволені клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3, 4 ст. 358, ч.4 ст. 190 КК України відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 19.02.2024 року, із забороною залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки передбаченні п.п. 1,2,3,8,9 ч.5 ст. 194 КПК України, а саме:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першим викликом;

-не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора або суду з місця проживання, визначеного цією ухвалою;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі невиконання, покладених на неї обов`язків, до неї може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та накладене грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виконання ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту покласти на Відділ поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за місцем проживання підозрюваної, контроль за виконанням ухвали покласти на процесуального керівника у кримінальному провадженні.

Звільнити з під варти ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Строк дії ухвали Одеського апеляційного суду становить до 19.02.2024 року.

Копію ухвали в частині звільнення підозрюваної з під варти, направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» - для виконання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4