Справа № 944/4882/23
Провадження №1-кп/944/647/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.03.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 червня 2023 року за № 0000299, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Наконечне Перше Яворівського району Львівської області, українця, громадянина України, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, з вищою освітою, працює водієм ФОП ОСОБА_7 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 28 частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України,

встановив:

ОСОБА_4 29 червня 2022 року приблизно о 03 годині 20 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння разом з невстановленою досудовим розслідуванням особою, без попередньої змови, знаходячись на обочині автодороги Львів-Краковець (67 км+230м) поблизу АЗС «WOG» неподалік смт Краковець Яворівського району Львівської області, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, під час конфлікту, який виник на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_8 умисно заподіяли останньому тілесні ушкодження за наступних обставин. Так ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_8 один удар кулаком в область обличчя зліва, внаслідок чого останній впав на землю, після чого ОСОБА_4 спільно з невстановленою досудовим розслідуванням особою нанесли декілька ударів ногами в область голови та інших частин тіла, заподіявши таким чином останньому: багатоуламковий перелом стінок лівої гайморової пазухи з крововиливом у її порожнину, синець на шкірі повік і крововиливи у сполучні оболонки лівого ока, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості,а також закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, рану на рівні і злам коронки 28 зуба, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я та після цього, залишили місце події.

Таким чином, ОСОБА_4 спричинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене групою осіб без попередньої змови, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 28 - ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав пояснення, аналогічні обставинам, викладеним в обвинувальному акті, у вчиненому розкаявся. Пояснив, що коли він їхав на кордон невідомі особи намагалися перевірити його документи, однак не мали на це повноважень. Був початок війни, тривалий час стояли в черзі, тому він перебував в емоційно-напруженому стані. Зазначив, що випив пляшку пива після конфлікту з потерпілим. Працівники поліції затримали його приблизно через одну годину після конфлікту з потерпілим. Також вказав, що телефонував до потерпілого близько року тому, вибачився, запропонував кошти, однак він відмовився.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судових дебатах просив призначити обвинуваченому покарання у виді обмеження волі без застосування іспитового строку, оскільки немає обставин, які пом`якшують покарання, немає дійового каяття, потерпілому не відшкодована шкода, обвинувачений не намагався примиритися із потерпілим, є обставини, які обтяжують покарання. Також обвинувачений тривалий час не визнавав себе винним.

Обвинувачений, захисник, прокурор та представник потерпілого в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позицій.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України, за згодою учасників кримінального провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

При цьому, учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 28 - ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, як спричинення умисного середньої тяжкості тілесного ушкодження, тобто умисного ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 Кримінального кодексу України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я, вчинене групою осіб без попередньої змови.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд враховує: дані про особу обвинуваченого, який одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працює, раніше судимий, не перебуває на обліку у психіатра, досудову доповідь, за змістом якої виправлення обвинуваченого можливе без реального обмеження чи позбавлення волі, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а також ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставину, яка пом`якшуює покарання, відповідно до ст. 66 Кримінального кодексу України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Як обставину, яка відповідно до ст. 67 Кримінального кодексу України обтяжує покарання, суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 Кримінального кодексу України необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , здійснення виховного впливу та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 28 - ч. 1 ст. 122 Кримінального кодексу України, у виді обмеження волі строком на 2 роки, зі звільненням ОСОБА_4 на підставі ст. 75 Кримінального кодексу України від відбування випробуванням і встановлення йому іспитового строку тривалістю 1 рік.

Також в матеріалах справи міститься цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якого цивільний позивач просить стягнути з цивільного відповідача матеріальну шкоду в розмірі 134 400, 00 грн.

Цивільний позов обґрунтовано тим, що внаслідок кримінального правопорушення йому було заподіяно матеріальну шкоду, а саме у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями звертався до лікарів та поніс велику суму на лікування та оздоровлення, що підтверджується документами, долученими до цивільного позову. Документи, що підтверджують звернення до лікаря та його діагнози надані до матеріалів кримінального провадження та були предметом дослідження при встановленні ступеня тілесних ушкоджень. Фінансові чеки та матеріали, що підтверджують понесені матеріальні витрати для відновлення та лікування в зв?язку з завданими тілесними ушкодженнями додаються до даного позову.

В судовому засіданні цивільний відповідач ОСОБА_4 визнав цивільний позов ОСОБА_8 .

При вирішенні цивільного позову суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 Кримінального процесуального кодексу України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 128 Кримінального процесуального кодексу України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 ст. 129 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Цивільного кодексу України збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з ч. 3 ст. 22 Цивільного кодексу України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Як встановив суд і описано вище, внаслідок кримінального правопорушення вчиненого ОСОБА_4 потерпілий отримав медичну допомогу на суму 134 400, 00 грн, що підтверджується рахунками лікаря ОСОБА_9 на проведення постійної реабілітації № 0001 та № 0002 від 22 липня 2022 року, а також документами, які підтверджують придбання ліків та інших медичних засобів і проходження лікування та реабілітації.

Враховуючи вид і характер заподіяних ОСОБА_8 ушкоджень, суд вважає, що описані витрати, понесені ним, є матеріальними збитками (шкодою), заподіяними внаслідок кримінального правопорушення діями ОСОБА_4 .

Отже, суд вважає доведеним факт заподіяння протиправними діями ОСОБА_4 матеріальної шкоди потерпілому в розмірі 134 400, 00 грн та погоджується з обґрунтованістю та доведеністю розміру такої шкоди.

Також суд враховує ту обставину, що цивільний позов цивільний відповідач визнав, що є також підставою для задоволення цивільного позову.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи те, що між діями ОСОБА_4 та завданою потерпілому матеріальною шкодою є прямий причинний зв`язок, враховуючи характер та обсяг завданих потерпілому збитків, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, в розмірі 134 400, 00 грн.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 127, 129, 349, 366 371, 373, 374, 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 28 частиною 1 статті 122 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком 2 (два) роки.

На підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

Відповідно до статті 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 134400 (сто тридцять чотири тисячі чотириста) гривень 00 копійок.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 Кримінального процесуального кодексу України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1