Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 695/504/24
номер провадження 1-кп/695/288/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2024 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м. Золотоноші клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта у кримінальному провадженні, внесеному 26.01.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Золотоноші Черкаської області, громадянина України, українця, адвоката (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №000604 від 17.08.2015, видане на підставі рішення Ради адвокатів Черкаської області № 87 від 17.08.2005), розлученого, є особою з інвалідністю ІІ групи, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 369-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000100 від 26.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

У підготовчому судовому засіданні 11.04.2024 обвинувачений надав до суду письмове клопотання про повернення обвинувального акта.

В обґрунтування клопотання зазначено, що під час складання та затвердження обвинувального акта органами досудового розслідування не дотримані положення ст.291 КПК України. Як зазначено у клопотанні відповідно до ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості викривача. Однак, як вбачається зі змісту обвинувального акта, викривач у цьому кримінальному провадженні відсутній. Хоча наведене спростовується тим, що в обвинувальному акті зазначено, що ОСОБА_6 , розуміючи, що ОСОБА_4 , указуючи на необхідність надання неправомірної вигоди з одночасним повідомленням про загрозу призначення їй покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, фактично здійснює вимагання у неї неправомірної вигоди, 24.01.2023 звернулась із письмовою заявою про вчинення злочину до СБУ. Також у клопотанні зазначено, що на сторінці четвертій обвинувального акта зазначено, що ОСОБА_6 обвинувачувалася у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України. Проте, згідно з обвинувальним актом щодо ОСОБА_6 остання обвинувачувалася у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України. На переконання обвинуваченого, обвинувальний акт у відношенні нього складено з порушенням конкретизації формулювання обвинувачення, оскільки під час викладу фактичних обставин кримінального правопорушення стороною обвинувачення не зазначено дату, час, місце та обставини, при яких ОСОБА_4 прийняв пропозицію надання йому неправомірної вигоди. Також обвинувачений у клопотанні посилається на те, що місце вчинення злочину має значення ще й для правильного визначення підсудності справи, оскільки з обвинувального акта вбачається, що обвинувачений мав щонайменше 5 зустрічей із ОСОБА_6 , дві з яких у місті Черкаси.

У підготовчому судовому засіданні 19.04.2024 обвинувачений підтримав заявлене клопотання, просив повернути обвинувальний акт прокурору з підстав, зазначених у клопотанні, також посилаючись на порушення права на захист через не чіткість викладення формулювання обвинувачення.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання обвинуваченого про повернення обвинувального акта, зазначивши, що КПК України містить вичерпний перелік вимог до обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування. Також прокурор пояснив, що під час досудового розслідування органами досудового розслідування не приймалось будь-яких рішень про визнання заявниці ОСОБА_6 викривачем, відповідних заяв від ОСОБА_6 також не надходило. На думку прокурора, недолік, який містить обвинувальний акт в частині зазначення на сторінці четвертій обвинувального акта про те, що ОСОБА_6 обвинувачувалася у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, хоча остання обвинувачувалася у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286-1 КК України не є підставою для повернення обвинувального акта.

Дослідивши обвинувальний акт та заслухавши думку сторін, суд зазначає про таке.

Пунктом третім частини третьої статті 314 КПК України передбачено право суду у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам КПК України. При цьому необхідно звернути увагу, що законодавець встановлює не обов`язок суду, а саме право повернути обвинувальний акт прокурору (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

З системного аналізу наведеної норми вбачається, що для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити, згідно з вимогами КПК України. При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч.2 ст.291 КПК України. До них належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно (ч. 3 ст. 291 КПК України).

Крім цього, за змістом ч.4 ст.291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Дослідивши поданий у даному кримінальному провадженні обвинувальний акт, суд дійшов висновку, що вищевказані вимоги до обвинувального акта стороною обвинувачення дотримані в тій мірі, яка не перешкоджає суду призначити судовий розгляд. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000100 від 26.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , містить відомості, які передбачені ч.2 ст.291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив, і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

Тому суд дійшов висновку про відповідність даного обвинувального акта вимогам чинного законодавства, а також про відсутність у ньому таких недоліків, які б могли стати підставою для його повернення прокурору. При цьому, суд відхиляє доводи обвинуваченого, наведені у клопотанні про повернення обвинувального акта.

Твердження обвинуваченого про невідповідність змісту обвинувального акта вимогам процесуального закону у частині відсутності анкетних відомостей викривача є хибними.

Відповідно до п.31 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Згідно з п.16-2 ч.1 ст.3 КПК України викривачем є фізична особа, яка за наявності переконання, що інформація є достовірною, звернулася із заявою або повідомленням про корупційне кримінальне правопорушення до органу досудового розслідування.

Зі змісту обвинувального акта та заперечень прокурора вбачається, що у цьому кримінальному провадженні відсутній викривач. Рішення про набуття такого статусу особою, яка звернулася із заявою про ймовірне вчинення кримінального правопорушення, сторона обвинувачення не приймала.

До того ж на етапі підготовчого судового засідання суд не має надавати оцінку процесуальним рішенням сторони обвинувачення, прийнятим під час досудового розслідування.

У зв`язку з викладеним, неприйняття такого рішення не може бути підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Щодо доводів обвинуваченого в частині того, що в обвинувальному акті міститься неточний виклад фактичних обставин правопорушення, відсутні обов`язкові елементи об`єктивної сторони складу злочину, що робить саме обвинувачення незрозумілим, суд зазначає про таке.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. В обвинувальному акті, зокрема, зазначається виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими (п.5 ч.2 ст.291 КПК України). Саме сформульованим обвинуваченням визначаються межі судового розгляду (ч.1 ст.337 КПК України).

З наведеного слідує, що визначення способу та обсягу викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті належить до дискреційних повноважень прокурора. Виключно прокурор уповноважений підтримувати державне обвинувачення у суді, відмовлятися від підтримання державного обвинувачення, змінювати його або висувати додаткове обвинувачення у порядку, встановленому КПК України. При цьому кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, кваліфікацій дій особи, зобов`язувати його змінювати цей обсяг та/або статтю Закону України про кримінальну відповідальність.

Наведене узгоджується з правовою позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03.07.2019 по справі № 273/1053/17 провадження № 51-8914км18. Відповідно до цієї позиції кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Визначення ступеня деталізації опису обставин вчинення злочину в обвинувальному акті належить до повноважень прокурора. Разом з тим, зміст та спосіб викладення вказаних обставин повинні давати можливість обвинуваченому в достатній мірі розуміти суть висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки позиції сторони захисту.

Про обізнаність обвинуваченого із суттю обвинувачення повинні свідчити не лише наявність у тексті обвинувального акта правової кваліфікації кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа, а фактичні обставини вчинення злочину та інші обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Вказане є важливою передумовою забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Разом з тим, суд зауважує, що здатність розуміти суть обвинувачення залежить від індивідуальних особливостей сприйняття інформації певної особи. Саме тому одні й ті самі фактичні обставини та/або формулювання обвинувачення, викладені прокурором в обвинувальному акті, різними людьми можуть сприйматися та осмислюватися по-різному, але це не може свідчити про факт неконкретності обвинувачення або його незрозумілості.

Водночас обсяг та зміст сформульованого обвинувачення у достатній мірі дають усвідомлення стороні захисту про його сутність та можливість висловлюватися щодо його ключових елементів, виключаючи елементи об`єктивної сторони. З огляду на викладене, зауваження обвинуваченого в цій частині не можуть бути прийняті до уваги при вирішенні питання про повернення обвинувального акта.

За наслідками ознайомлення з обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000100 від 26.01.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд дійшов висновку, що даний обвинувальний акт у достатній мірі інформує обвинуваченого як про причину обвинувачення, так і про його характер. Встановлення ж судом відсутності в діянні обвинуваченого об`єктивних та/або суб`єктивних ознак кримінального правопорушення не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору, оскільки вказані обставини впливають на рішення суду щодо доведеності пред`явленого обвинувачення та є підставою для винесення виправдувального вироку (ч.1 ст.373 КПК України).

Таким чином, на підставі викладеного вище, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи обвинуваченого з приводу невідповідності обвинувального акта вимогам законодавства, які б слугували беззаперечною підставою для його повернення прокурору або такими, що перешкоджали б призначенню його до судового розгляду. За таких обставин у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 належить відмовити.

Керуючись ст. 2, 27, 31-33, 290, 291, 314, 369-372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акта прокурору відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Повний текст ухвали проголошено о 09 год 05 хв 23.04.2024.

Суддя ОСОБА_7