Справа № 739/2020/23
Провадження № 1-в/739/34/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

представника ДУ «Новгород-Сіверська УВП №31» - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду клопотання начальника Державної установи «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)» про заміну невідбутої частини покарання у виді арешту засудженому ОСОБА_5 на інший вид покарання, відповідно до ст. 72 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання начальника ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)» ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання у виді арешту засудженому ОСОБА_5 на інший вид покарання.

Дане клопотання мотивоване тим, що вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2024 року ОСОБА_5 було засуджено за вичнення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 395 КК України та призначено покарання у виді 2 (двох) місяців арешту. В арештному домі при ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)» ОСОБА_5 відбуває вказане покарання.

28 березня 2024 року набирає чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань», яким внесено зміни до статті 60 КК України та розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КК України, який доповнено пунктом 23, що передбачає заміну засудженим невідбутої частини покарання у виді арешту на інший вид покарання, передбачений статтею 72 КК України.

Станом на 28.03.2024 р. невідбута частина покарання ОСОБА_5 відповідно до вироку суду складає 34 дні арешту. На підставі ст. 72 КК України, п. 1 ч. 2 ст.539, п. 14 ч. 1 ст.537 КПК України, начальник установи виконання покарань просить замінити невідбуту частину покарання засудженому ОСОБА_5 у виді арешту на інший вид покарання.

У судовому засіданні представник ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)» клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_5 надав заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій зазначив, що проти задоволення клопотання не заперечує.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, додані до клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2024 року за статтею 395 КК України до двох місяців арешту.

Вирок суду набрав законної сили 09.02.2024 р.

ОСОБА_5 відбуває покарання у вигляді арешту у арештному домі при ДУ «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)», початок строку: 01.03.2024 року, кінець строку: 01 травня 2024 року.

Станом на 28.03.2024 р. невідбута частина покарання ОСОБА_5 за вироком суду складає 34 днів.

Станом на дату ухвалення вироку, 09 січня 2024 року, санкція статті 395 КК України, серед іншого, передбачала призначення покарання у виді арешту.

Частинами першою та другою статті 60 КК України (у редакції до 28 березня 2024 року) було визначено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого в умовах ізоляції і встановлюється на строк від одного до шести місяців. Військовослужбовці відбувають арешт на гауптвахті.

Частиною третьою статті 60 КК України (у редакції до 28 березня 2024 року) передбачалося, що арешт не застосовується до осіб віком до шістнадцяти років, вагітних жінок та до жінок, які мають дітей віком до семи років.

28 березня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кримінального, Кримінально-процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань» №3342-ІХ від 23 серпня 2023 року (далі - Закон України №3342-ІХ), яким статтю 60 КК України викладено в новій редакції, а саме передбачено, що покарання у виді арешту полягає в триманні засудженого військовослужбовця в умовах ізоляції на гауптвахті і встановлюється на строк від одного до шести місяців, при цьому арешт не застосовується до вагітних жінок та жінок, які мають дітей віком до семи років.

Також Законом України №3342-ІХ внесено зміни до санкції статті 395 КК України, яка у редакції станом на 28 березня 2024 року передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеження волі на строк до двох років.

Таким чином, з 28 березня 2024 року покарання у виді арешту може застосовуватися лише до засуджених військовослужбовців та лише за окремі кримінальні правопорушення, санкцією яких передбачено такий вид покарання, як арешт.

Пунктом 3 частини першої статті 537 КК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КК України, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Пунктом 23 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» КК України (в редакції Закону України №3342-ІХ) передбачено з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Кримінального, Кримінального процесуального кодексів України та інших законодавчих актів України щодо удосконалення видів кримінальних покарань" засудженим, які відбувають покарання у виді арешту в арештних домах, замінити невідбуту частину покарання на інший вид покарання відповідно до статті 72 цього Кодексу.

Викладене вище свідчить, що невідбута частина покарання у виді арешту, призначеного засудженому ОСОБА_5 вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2024 року, підлягає заміні на інший вид покарання відповідно до статті 72 КК України.

Статтею 72 КК України (в редакції станом на 28 березня 2024 року) встановлено співвідношення окремих покарань, зокрема пунктом другим частини першої даної статті визначено, що одному дню арешту відповідають: а) два дні обмеження волі; б) три дні службового обмеження для військовослужбовців або три дні виправних робіт; в) два дні пробаційного нагляду.

Пунктом 4 частини першої статті 72 КК України передбачено, що одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Вирішуючи питання виду покарання на яке засудженому має бути замінена невідбута частина покарання у виді арешту, суд враховує, що покарання у виді обмеження волі є більш суворим ніж арешт, у зв`язку з чим відповідно до статті 5 КК України заміна арешту на такий вид покарання не допускається.

Також, приписи статті 72 КК України не передбачають співвідношення таких видів покарання як арешт та штраф, а навпаки частина третя статті 72 КК України вказує, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Тобто, в даному випадку доцільним буде заміна покарання у виді арешту на покарання у виді громадських робіт, оскільки даний вид поканання є більш м`яким покаранням а ніж пробаційний нагляд. Також суд враховує, що відповідно до частини третьої статті 56 КК України, громадські роботи не призначаються особам, визнаним особами з інвалідністю першої або другої групи, вагітним жінкам, особам, які досягли пенсійного віку, а також військовослужбовцям строкової служби, а засуджений ОСОБА_5 не належить до визначених осіб.

Таким чином, оскільки Закон України №3342-ІХ від 23.08.2023 р. поліпшує становище засудженого ОСОБА_5 , суд приходить до висновку, що засудженому ОСОБА_5 необхідно замінити невідбуту частину покарання, призначеного вироком Новгород-сіверського районного суду Чернігівської області від 09 січня 2024 року, у виді арешту, яка станом на 28 березня 2024 року складає 34 дні, на покарання у виді громадських робіт на строк 240 годин, виходячи зі співвідношення вказаних видів покарань, визначеного пунктом 4 частини першої статті 72 КК України, - одному дню арешту відповідають вісім годин громадських робіт, та максимального строку даного покарання, визначеного частиною другою статті 56 КК України.

За таких обставни, суд вважає, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 371, 372, 532, 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання начальника Державної установи «Новгород-Сіверська установа виконання покарань (№ 31)» про заміну невідбутої частини покарання у виді арешту засудженому ОСОБА_5 на інший вид покарання, відповідно до ст. 72 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України - задовольнити.

Замінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженому вироком Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області за статтею 395 КК України, невідбуту частину покарання у виді арешту, яка станом на 28 березня 2024 року складає 34 (тридцять чотири) дні, більш м`яким покаранням у виді громадських робіт на строк 240 (двісті сорок) годин.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області протягом 7 днів з дня її проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, у вказаний строк з моменту отримання нею копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1