Справа № 761/2212/24
Провадження № 1-кс/761/2163/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 14.12.2023 про закриття кримінального провадження № 620 231 001 100 001 13 від 26.07.2023,

в с т а н о в и в:

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 14.12.2023 про закриття кримінального провадження № 620 231 001 100 001 13 від 26.07.2023.

На обґрунтування доводів скарги адвокатом зазначено, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві здійснювалося досудове розслідування кримінального провадження № 620 231 001 100 001 13 від 26.07.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.172 КК України. Вказане кримінальне провадження було розпочато на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.06.2023 за якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 27.04.2023, щодо факту незаконного його звільнення з посади начальника відділу з організації роботи з оцінки корупційних ризиків Департаменту з питань запобігання та виявлення корупції ОСОБА_4 . Разом з тим, 14.12.2023 слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження № 620 231 001 100 001 13 від 26.07.2023 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

На переконання заявника, рішення про закриття вищевказаного кримінального провадження є передчасним, незаконним та необґрунтованим, оскільки органом досудового розслідування не було проведено повного та об`єктивного встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема не допитано ряду осіб на допиті яких наполягав потерпілий, а також не вилучено документів, які можуть містити відомості щодо обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим просив скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 14.12.2023 про закриття кримінального провадження № 620 231 001 100 001 13 від 26.07.2023.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав доводи скарги, наполягав на скасуванні постанови про закриття кримінального провадження, оскільки слідчим не досліджено та не надано оцінки доказів зібраних потерпілою стороною, а тому уважав, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження є передчасним тва підлягає скасуванню.

Уповноважений слідчий в судове засідання не з`явився, матеріалів закритого кримінального провадження № 620 231 001 100 001 13 від 26.07.2023 не надав, про дату та час розгляду скарги повідомлений належним чином та завчасно, що у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши наявні матеріали скарги, постанову про закриття кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Так, у відповідності до вимог передбачених ч.1 ст. 303, ч.1 ст. 304 КПК України скарги на рішення слідчого про закриття кримінального провадження можуть бути оскарженні заявником протягом десяти днів з моменту отримання копії постанови про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

З наданих у розпорядження слідчого судді матеріалів скарги вбачається, що 26.06.2023 слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві було розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 620 231 001 100 001 13 від 26.07.2023 на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.06.2023 за якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 27.04.2023, щодо факту незаконного його звільнення з посади начальника відділу з організації роботи з оцінки корупційних ризиків Департаменту з питань запобігання та виявлення корупції.

14.12.2023 слідчим Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 прийнято рішення про закриття вказаного кримінального провадження № 620 231 001 100 001 13 від 26.07.2023 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.

При винесенні постанови слідчий вказує, що в ході досудового розслідування було допитано потерпілого ОСОБА_4 , свідка ОСОБА_6 , які надали показання щодо обставин звільнення ОСОБА_4 з посади начальника відділу з організації роботи з оцінки корупційних ризиків Департаменту з питань запобігання та виявлення корупції. Крім того, інші свідки, зокрема ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 показали, що про обставини звільнення ОСОБА_4 їм нічого не відомо.

При цьому, аргументуючи висновок про закриття кримінального провадження, слідчий вказує на те, що в ході проведення досудового розслідування не здобуто достатніх доказів, які б підтверджували наявність вчинення службовими особами ДПС України грубого порушення законодавства про працю.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому розслідуванні заявником може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Особа, яка звернулась із скаргою, у силу ст. 60 КПК є заявником, отже, наділена правом оскарження рішення про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ст. 2 ст. 284 КПК закриття кримінального провадження є одним із засобів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Статтею 7 КПК передбачені загальні засади кримінального провадження, однією з яких є законність, сутність якої розкрита у ст. 9 КПК.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Таким чином, законним процесуальне рішення може визнаватись лише у разі його відповідності вищевказаним вимогам.

Разом з тим, слідчий обмежився лише викладенням відомостей із показань потерпілого та одного свідка, при цьому прийшовши до висновку, що під час досудового розслідування не було здобуто доказів які б підтверджували наявність вчинення службовими особами ДПС України грубого порушення законодавства про працю у даному випадку відсутній склад кримінального правопорушення.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

Положенням ч. 1 ст. 92 КПК встановлено, що обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 КПК, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК збирання доказів стороною обвинувачення здійснюється шляхом проведення сукупності дій, якими є слідчі та негласні слідчі дії, отримання висновків експертів, витребування документів, проведення інших процесуальних дій.

Водночас, слідчим при закритті кримінального провадження зазначених вимог закону не дотримано, досудове розслідування на підставі заяви ОСОБА_4 проведено з порушенням ст. 9 КПК, внаслідок чого не встановлено, так і спростовано існування низки обставин, з`ясування яких може мати істотне значення для встановлення істини у цьому кримінальному провадженні.

Поряд з цим, висновку чи обґрунтування, за яких слідчий не здійснив будь-яких інших слідчих дій, не проаналізував отримані у провадженні відомості, не провів допиту свідків заявлених потерпілим, не витребував відповідних документів на яких наполягала потерпіла сторона, а також прийняв рішення про закриття кримінального провадження останнім у постанові не наведено, що є неприпустимим.

Варто звернути увагу, що зміст положень ст. 25, ч. 5 ст. 38, ч. 2 ст. 91 та ст. 93 КПК дає підстави для висновку, що рішенню про закриття кримінального провадження за будь-якою з підстав, визначених у ч. 1 ст. 284 КПК, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчий безпідставно та передчасно прийняв рішення про закриття кримінального провадження, оскільки на порушення зазначених вище норм процесуального законодавства, слідчий не вжив усіх заходів та не використав надані процесуальні можливості для з`ясування обставин вчинення кримінального правопорушення.

З огляду на зазначене, постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, що має наслідком її скасування.

На підставі викладеного вище, керуючись ст..2, 9, 110, 284, 303-306 КПК України слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_5 від 14.12.2023 про закриття кримінального провадження № 620 231 001 100 001 13 від 26.07.2023.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: