Номер провадження: 11-кп/813/1206/24
Справа № 496/350/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 лютого 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000007, внесеному до ЄРДР 10.01.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України,

установив:

Зміст оскарженого судового рішення.

Оскаржуваною ухвалою суду клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу було задоволено.

Продовжено обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 13 квітня 2024 року включно, без визначення розміру застави.

Обґрунтовуючи ухвалу, суд першої інстанції врахував відомості про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, його специфіку, як злочину, вчиненого проти основ національної безпеки держави під час дії воєнного стану, а також продовження існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що ухвала винесена без достатніх на це підстав, та з суттєвими порушеннями норм КПК України, оскільки матеріали кримінального провадження не містять достатніх та належних доказів щодо вчинення обвинуваченою інкримінованого їй кримінального правопорушення. Продовження існування ризиків, зазначених прокурором в клопотанні, жодним чином не підтверджується.

Крім того, обвинувачена раніше не судима, має постійне місце проживання на території Одеського району, за місцем мешкання характеризується позитивно, хворіє на важкі захворювання, в неї є на утриманні малолітня дитина.

Посилаючись на викладені обставини, захисник просить скасувати ухвалу суду, та постановити нову, якою змінити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Крім того, в поданій апеляційній скарзі захисник ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження вказаної ухвали, яке обґрунтоване тим, що у судовому засіданні 13.02.2024 року було оголошено тільки вступну та резолютивну частину оскаржуваної ухвали, повний текст ухвали було оприлюднено в ЄДРСР 19.02.2024 року з яким він ознайомився 25.02.2024 року.

Позиції учасників судового розгляду.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, ухвалу суду скасувати.

Крім того, враховуючи положення ст.422-1 КПК, апеляційний розгляд проведено за відсутністю обвинуваченої ОСОБА_7 , та прокурора ОСОБА_8 які не заявляли клопотань про апеляційний розгляд за їх участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.

Мотиви апеляційного суду.

Щодо доводів клопотання захисника ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції, то вони є обґрунтованими, з огляду на наступне.

Частина 1 ст. 24 КПК України передбачає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим кодексом.

Механізм реалізації кримінально-процесуальних гарантій є по суті всією системою кримінально-процесуальних норм, які спрямовують кримінальне провадження на досягнення його завдань. Такими завданнями є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження та щоб до кожного учасника кримінального провадження було застосовано належну правову процедуру.

Статтею 395 КПК України передбачено, що апеляційна скарга на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

За змістом статті 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені, зокрема законом, проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії.

Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Процедура визначення строків для подання скарги має на меті забезпечити належне відправлення правосуддя і дотримання принципу правової визначеності. Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення.

Відповідно до ч. 1 ст. 117 КПК України поновленню, за клопотанням заінтересованої особи, підлягає строк, пропущений із поважних причин.

Враховуючи, що у судовому засіданні 13 лютого 2024 року було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали, та із повним текстом оскаржуваної ухвали захисник ознайомився лише 25 лютого 21024 року, клопотання захисника про поновлення строку заслуговують на увагу, а тому з метою забезпечення права доступу особи до суду, на виконання положень ст. 55 Конституції України, ст.ст. 3, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, апеляційний суд вважає за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження.

Щодо доводів захисника ОСОБА_6 про незаконність ухвали суду в частині продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд зазначає наступне.

Частина перша ст. 404 КПК передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді в Овідіопольському районному суді Одеської області знаходиться кримінальне провадження №0000028, внесене до ЄРДР 30.01.2023 року, за обвинуваченням №0000007, внесеному до ЄРДР 10.01.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

За змістом ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення має право своєю ухвалою обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює або обирає запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, який у відповідності до ст.12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких, та за який передбачено покарання, строком від десяти до п`ятнадцяти років.

Апеляційний суд вважає, що розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , суд першої інстанції в цілому виконав вимоги ст.ст. 199, 331 КПК, які регламентують продовження строку дії запобіжного заходу.

Прийняте рішення про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , суд мотивував тяжкістю покарання, яке загрожує обвинуваченій у разі визнання її виною, а також наявністю ризиків, які дають підстави вважати, що обвинувачена, перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Колегія суддів звертає увагу, що апеляційний суд на даній стадії не вправі вдаватися у кримінально-правову кваліфікацію інкримінованих обвинуваченій дій та давати оцінку обґрунтованості обвинувачення, оскільки остаточна оцінка доведеності обвинувачення у відповідності до вимог закону, буде дана лише за наслідками судового розгляду справи в суді першої інстанції, за результатами повного дослідження всіх доказів.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , виходячи з вимог ст.ст. 177, 178, 183, 199 КПК, в тому числі і з огляду на правову кваліфікацію інкримінованого останній кримінального правопорушення, а тому вважає, що зміна запобіжного заходу обвинуваченій на більш м`який, з великою вірогідністю, не зможе запобігти ризикам переховування обвинуваченої від суду, що унеможливить завершення судового розгляду кримінального провадження, та в свою чергу не буде слугувати виконанню завдань кримінального судочинства, передбачених ст. 2 КПК України.

Згідно ч. ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід тримання під вартою.

Апеляційний суд враховує особу обвинуваченої, яка раніше не судима, має на утриманні неповнолітню доньку, однак зазначає, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину проти основ національної безпеки держави під час дії воєнного стану, при цьому має родичів на непідконтрольній території країни, тому зазначене не є настільки переконливими обставинами, що могли б знизити встановлені ризики до маловірогідних чи до їх виключення.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК, які є перешкодою для застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як судом першої інстанції, так і колегією суддів апеляційного суду, встановлено не було.

Також, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо не визначення розмір застави, у зв`язку із тим, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Разом з цим, апеляційним судом встановлені обставини, які відповідно до положень п.2 ч.3 ст.407 КПК, тягнуть за собою скасування ухвали суду та прийняття апеляційним судом нової ухвали, з наступних підстав.

Згідно зі ст. 176 КПК України запобіжний захід це захід забезпечення кримінального провадження, який застосовується у відповідній стадії кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, тобто слідчий суддя вправі визначити будь-який строк, який на його переконання буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Суд першої інстанції 13.02.2024 року, продовжуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , зазначив, що строк дії ухвали становить до 13.04.2024 року. Разом з тим, таке обрахування строку тримання під вартою є помилковим.

Відповідно до ч. 5 ст. 115 КПК України при обчисленні строків днями та місяцями не береться до уваги той день, від якого починається строк, за винятком строків тримання під вартою, проведення стаціонарної психіатричної експертизи, до яких зараховується неробочий час та які обчислюються з моменту фактичного затримання, взяття під варту чи поміщення до відповідного медичного закладу.

Суд першої інстанції, визначаючи строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , вийшов за межі строків, встановлених діючим КПК України, оскільки такий строк відповідно до ухвали склав 61 день, що є порушенням права обвинуваченої на свободу та особисту недоторканність.

З огляду на зазначені обставини, ухвала суду першої інстанції від 13.02.2024 року щодо строку дії запобіжного заходу не відповідає вимогам закону та підлягає безумовному скасуванню, з прийняттям апеляційним судом нової ухвали про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу районного суду, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Керуючись статями 24, 176, 177, 178, 183, 194, 196,197 370-372, 376, 404, 407, 409,419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 лютого 2024 року.

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 лютого 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000007, внесеному до ЄРДР 10.01.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111-2 КК України, - скасувати та постановити нову.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченої ОСОБА_7 задовольнити.

Продовжити обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 12 квітня 2024 року включно, в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4