Справа № 202/3648/24
Провадження № 1-кс/202/2543/2024
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна, адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000033 від 17.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.2 ст.146, ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшло клопотання прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000033 від 17.01.2024 року.

З клопотання убачається, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000033 від 17.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.2 ст.146, ч.1 ст.263 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 17.01.2024 року до СУ ГУНП в з письмовою заявою звернувся ОСОБА_5 про те, що 25.12.2023 року, невстановлені особи, діючи за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, знаходячись в м. Дніпро, з погрозою застосування насильства, незаконно позбавили волі останнього та вимагали від нього грошові кошти в розмірі 8 000 доларів США в якості сплати неіснуючого боргу, котрі був вимушений сплатити.

В ході досудового розслідування встановлено, що у вересні 2023 року в месенжері «telegram» ОСОБА_5 спілкувався з раніше знайомим йому ОСОБА_6 щодо можливості запуску реклами для одного з сайтів в м. Дніпрі. У розмові ОСОБА_5 відповів, що така можливість є. Надалі ОСОБА_6 повідомив, що він запитає у своїх знайомих чи буде їм цікаво запустити сайт і зробити його рекламу, і він повідомить про це ОСОБА_5 .

Жодних зобов`язань на себе, з приводу надання послуг ОСОБА_6 по рекламі, ОСОБА_5 не брав, жодних грошових коштів він йому не надавав, і жодних договорів вони не укладали. Розмова мала суто консультаційний характер з приводу того, чи можливо теоретично зробити просування реклами відповідного сайту.

25.12.2023 року в месенджері «телеграм» ОСОБА_6 запропонував ОСОБА_5 зустрітись за адресою АДРЕСА_1 .

25.12.2023 року, приблизно о 17:00 год., ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зустрілись за вищевказаною адресою і пройшли до другого залу у барі «Кубок Ворона», де перебували раніше не знайомі ОСОБА_5 чоловіки, які в подальшому були встановлені як ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . Коли ОСОБА_5 підійшов до вказаних осіб, ОСОБА_7 відразу наніс йому один удар рукою зжатою в кулак в область обличчя та повідомив про те, що він разом із іншими особами витратили грошові кошти в розмірі 8 000 доларів США на те, щоб запустити сайт, а ОСОБА_5 жодним чином їм не допоміг, у зв`язку з чим, тепер він винен їм 8 000 доларів США. ОСОБА_5 відповів, що жодних боргових зобов`язань перед вказаними особами він не має, грошових коштів у останній в борг не брав і не розуміє про що йде мова. Після чого вказані чоловіки почали погрожувати ОСОБА_5 фізичною розправою в разі несплати грошових коштів в розмірі 8 000 доларів США .

Далі ОСОБА_8 наніс удар рукою в область обличчя ОСОБА_5 та дістав з сумки ніж і висловив погрози щодо його застосування в разі відмови ОСОБА_5 сплатити грошові кошти. Сприймаючи вищевказані погрози насильством як реальні, ОСОБА_5 погодився на протиправну вимогу вказаних осіб про передачу їм грошових коштів в розмірі 8 000 доларів США в якості сплати за неіснуючий борг та всупереч своєї волі, у супроводі вищевказаних осіб, вийшов з приміщення бару та направився до АДРЕСА_2 .

Знаходячись за вказаною адресою, вищевказані особи, всупереч волі ОСОБА_5 , посадили його до автомобіля марки «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , та наділи пакет на голову, з метою придушення опору потерпілого.

Таким чином, вказані особи насильно посадили потерпілого на заднє пасажирське сидіння та обмежили його у свободі пересування, сівши з обох сторін від нього. Вказані особи перевезли потерпілого до гаражного приміщення, котре розташоване в невстановленому місці, де ОСОБА_9 наніс йому численні удари руками зжатими в кулак в область голови, висловивши протиправну вимогу про передачу їм грошових коштів в розмірі 8 000 доларів США, шляхом здійснення переказів крипто валюти на належний їм крипто гаманець.

Одночасно з цим, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 незаконно позбавили волі потерпілого ОСОБА_5 , обмеживши його у вільному пересуванні та можливості покинути вказане приміщення.

Враховуючи обстановку, що склалась, оцінюючи погрози насильством як реальні, ОСОБА_5 , діючи всупереч своєї волі, на вимогу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , зателефонував своїм знайомим та попросив, щоб останні переказали грошові активи у вигляді крипто валюти USDT, що еквівалентна долару США 1 до 1, на його крипто гаманецьTBhBFSYGhGTkoMpR4idE1jgpu1SubvDAxw, для подальшого переказу вказаних активів на крипто гаманець TWsSpc4QE6yLbY1JV9eQ22yq9JDqg9Buxo, адресу котрого надав ОСОБА_6

25.12.2023 року, приблизно о 18:24 год., ОСОБА_11 на прохання ОСОБА_5 здійснив переказ грошового активу 3 000 USDT, що еквівалентно 3 000 доларів США на крипто гаманець потерпілого ОСОБА_5

25.12.2023 року, приблизно о 18:35 год., ОСОБА_12 на прохання ОСОБА_5 здійснив переказ грошового активу крипто валюти в розмірі 2 000 USDT, що еквівалентно 2 000 доларів США на крипто гаманець потерпілого ОСОБА_5

25.12.2023 року, приблизно о 19:10 год., ОСОБА_5 , діючи всупереч своєї волі, реально побоюючись за своє життя та здоров`я, на вимогу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 переказав вказані грошові активи в розмірі 5 000USDT, що еквівалентно 5 000 доларів США зі свого крипто гаманецяTBhBFSYGhGTkoMpR4idE1jgpu1SubvDAxw на адресу крипто гаманця TWsSpc4QE6yLbY1JV9eQ22yq9JDqg9Buxo, котру йому надав ОСОБА_6

25.12.2023 року, приблизно о 19:45 год., ОСОБА_5 зателефонував своєму брату ОСОБА_13 та попросив надати грошові кошти для передачі вказаним особам, на що останній повідомив, що має лише готівкові кошти. У зв`язку з чим, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_7 на автомобілі марки «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , 25.12.2023 року приблизно о 20:40 год. прибули до буд. АДРЕСА_3 , за місцем мешкання ОСОБА_13 , про що повідомили ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Після того, ОСОБА_5 , діючи всупереч своєї волі, на вимогу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , висловив прохання ОСОБА_13 передати ОСОБА_6 наявні в нього грошові кошти в розмірі 1500 доларів США.

В свою чергу ОСОБА_13 , діючи на прохання ОСОБА_5 , 25.12.2023 року приблизно о 20:45 год., знаходячись біля будинку АДРЕСА_3 , передав ОСОБА_6 грошові кошти в розмірі 1500 доларів США.

25.12.2023 року, приблизно о 20:22 год., ОСОБА_5 зателефонував своєму знайомому ОСОБА_14 та попросив останнього надати грошові кошти для передачі вказаним особам, на що ОСОБА_14 повідомив, що передасть грошові кошти лише в готівковій формі, і лише особисто ОСОБА_5 .

В зв`язку з цим, 25.12.2023 року, приблизно о 21:17 год., ОСОБА_5 , в супроводі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на автомобілі марки «Honda CR-V», державний номерний знак НОМЕР_1 , всупереч своєї волі, прибув до ТЦ «Славутич», що розташований за адресою м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 104а. ОСОБА_5 в супроводі ОСОБА_6 пройшов до ОСОБА_14 та отримав від останнього грошові кошти в розмірі 1500 доларів США і повернувся до автомобіля, сів у салон автомобіля та, діючи всупереч своєї волі, реально побоюючись за своє життя та здоров`я, на вимогу ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , передав ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 1500 доларів США в якості сплати за неіснуючий борг, після чого вищевказані особи звільнили ОСОБА_5 .

Вказані обставини підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: допитами потерпілого, пред`явленням потерпілому фотознімків осіб для впізнання, допитами свідків, оглядами мобільних телефонів потерпілого, свідків, проведеними негласними слідчими розшуковими діями та іншими матеріалами кримінального провадження.

Встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правовопорушення причетні: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2024 року надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «HONDA ACCORD» VIN: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , право власності на котре зареєстровано за ОСОБА_15 , котрим фактично користується ОСОБА_10 .

29.03.2024 року був проведений обшук автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_3 , в ході котрого було вилучено: автомобіль «HONDA ACCORD» VIN: НОМЕР_2 , державний знак НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 16.11.2012; ключі від вказаного транспортного засобу.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 29.03.2024 року вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами.

З метою забезпечення збереження речових доказів,прокурор просив накласти арешт на майно, котре було вилучено в ході обшуку 29.03.2024 року, а саме: «HONDA ACCORD» VIN: НОМЕР_2 , державний знак НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 16.11.2012; ключі від вказаного транспортного засобу.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив задовольнити.

Представник власника майна, адвокат ОСОБА_3 , проти задоволення клопотання заперечувала, зазначивши, що в ході обшуку вказаного автомобіля нічого не було знайдено, злочин вчинено на іншому транспортному засобі. Крім того, адвокат на адресу суду надала заперечення, де вказала, що клопотання про арешт майна було подано з порушенням строків, тобто після сплину 48 годин після вилучення майна; вилучене майно не є відшукуваним, відповідно до ухвали слідчого судді в котрій надано дозвіл на проведення обшуку, та не є знаряддям злочину.

Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши клопотання із доданими до нього матеріалами, приходжу до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню.

Встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження №0000033 від 17.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 189, ч.2 ст.146, ч.1 ст.263 КК України.

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2024 року надано дозвіл на проведення обшуку транспортного засобу марки «HONDA ACCORD» VIN: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , право власності на котре зареєстровано за ОСОБА_15 , котрим фактично користується ОСОБА_10 .

29.03.2024 року був проведений обшук автомобіля марки «HONDA ACCORD», державний номерний знак НОМЕР_3 , в ході котрого було вилучено: автомобіль «HONDA ACCORD» VIN: НОМЕР_2 , державний знак НОМЕР_3 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 16.11.2012; ключі від вказаного транспортного засобу.

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області від 29.03.2024 року вилучене в ході обшуку майно визнано речовими доказами.

Статтею 131 КПК України визначено, що арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Метою накладення арешту є забезпечення збереження речових доказів згідно з п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя вважає, що на вказане у клопотанні майно, не може бути накладено арешт. Вказане майно належить ОСОБА_10 , особі, яка не має статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні, даних за те, що воно було використано під час вчинення кримінального правопорушення, також немає. Прокурором не доведено, які сліди кримінального правопорушення зберегло на собі вказане майно.

З огляду на зазначене, приходжу до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання процесуального керівника, прокурора відділу Дніпропетровської обласної прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні №0000033 від 17.01.2024 року на автомобіль «HONDA ACCORD» VIN: НОМЕР_2 , державний знак НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_4 від 16.11.2012 та ключі від вказаного автомобіля, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1