Справа № 526/1259/24
Провадження № 1-кс/526/179/2024
У Х В А Л А

05 квітня 2024 року м. Гадяч

слідчий суддя Гадяцького районного суду ОСОБА_1 ,

озглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000256 від 04.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України

в с т а н о в и в:

05 квітня 2024 року старший слідчий СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, вказуючи що 04.04.2024 працівниками ВП №1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області на околиці с.Бобрик, Миргородського району, Полтавської області, рухаючись в напрямку с. Мартинівка, Миргородського району, Полтавської області, у лісопосадці виявлено незаконний поруб деревини різних порід.

04.04.2024 за вказаним фактом слідчим СВ відділення поліції № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості під №0000256. Правова кваліфікація кримінального правопорушення: незаконна порубка або незаконне перевезення, зберігання, збут лісу (ч.1 ст.246 КК України).

Дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

Зі змісту клопотання вбачається, що в ньому не зазначена кваліфікація кримінального правопорушення та кваліфікуючі ознаки.

Слід звернути увагу, що кваліфікація вчиненого правопорушення пов`язана з можливістю віднесення зазначених у клопотанні об`єктів до речових доказів, які могли бути знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегти на собі його сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином слідчим не було зазначено формальних ознак складу кримінального проступку - ч. 1 ст. 246 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), а вказано лише про спилювання дерев без відповідних документів. При цьому не встановлено, кому саме спричинено збитки, тобто не встановлено потерпілого, що є обов`язковою ознакою правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, не зазначено розміру збитків, що істотно впливає на наявність складу кримінального правопорушення.

В порушення п.1 ч.2 ст.171 КПК України у клопотанні не зазначено підстави і мету та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна. Не зазначено правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, тому слідчому слід вказати правові підстави накладення арешту на майно.

В порушення п.3 ч.2 ст.171 КПК України до клопотання не додано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи зазначені вище обставини у їх сукупності, слідча суддя дійшла висновку, що клопотання сторони обвинувачення про арешт майна, у відповідності до ч. 3 ст. 172 КПК України, підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.

Вважаю за необхідне зазначити, що згідно вимог ч. 3 ст. 171 КПК України, у випадку повернення клопотання прокурору для усунення недоліків, тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

Керуючись ст. 170 - 172, 309 КПК України, слідча суддя

у х в а л и л а:

клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_2 , про арешт майна в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000256 від 04.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, повернути прокурору Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Встановити прокурору Гадяцького відділу Миргородської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 строк у 72 години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя: ОСОБА_1