справа № 208/2206/24
№ провадження 1-кс/208/596/24
УХВАЛА

Іменем України

27 березня 2024 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ Кам`янського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в межах кримінального провадження № 0000377 внесеного 22.03.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

встановив:

Слідча СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за погодженням із прокурором прокурором Кам`янської окружної прокуратури звернулася до слідчого судді із клопотанням про арешт майна в якому просить накласти арешт на речовий доказ, вилучений 26.03.2024 року під час огляду місця події, а саме: на транспортний засіб, автомобіль марки «ВАЗ 2121» р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та який перебуває у його розпорядженні та користуванні, заборонив особам, у володінні та користуванні яких знаходиться вказаний автомобіль, відчуження, розпорядження та використання вказаного транспортного засобу.

Прокурор, слідча та власник майна у судове засідання не прибули, подали клопотання слідчому судді, згідно якого, вважають за можливе розглянути клопотання слідчого про арешт майна за їх відсутності, задовольнити клопотання з заявлених підстав.

На підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

У відповідності до положень ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

З норм ст. 26 КПК України випливає, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Слідчий суддя враховує, що сторона обвинувачення на власний розсуд розпорядилася правом підтримати заявлене клопотання без своєї особистої участі, у письмовій формі та з документальним підтвердженням.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Метою застосування арешту відносно вищенаведеного майна є запобігання можливості його приховування, знищення, пошкодження, псування, перетворення чи відчуження, так як автомобіль, має ознаки речового доказу, має бути направлено для дослідження експертним шляхом та використано при проведенні слідчих дій, зокрема, проведення слідчого експерименту, що є важливим для встановлення обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. Повернення володільцю вищевказаного ТЗ без його дослідження експертним шляхом чи проведення слідчих дій із використанням цього майна може мати наслідком його приховування, знищення, пошкодження псування, перетворення чи відчуження та у будь-якому випадку позбавить сторону обвинувачення можливості отримати інші докази, які б вказували на наявність чи відсутність у діях підозрюваних складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України. За наведених обставин метою застосування арешту вищенаведеного майна є збереження речового доказу.

Як встановлено в судовому засіданні, в провадженні СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000335 від 22.03.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, за фактом того, що 22.03.2023 о 08.20 по Єлизаветівському шоссе з боку мостового переходу у напрямку пр. Перемоги, рухався автомобіля «ВАЗ 2121», під керуванням ОСОБА_6 , 1955 р.н., який не надав перевагу у русі автомобілю "OPEL VECTRA", під керування ОСОБА_7 , 1979 р.н., який рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП водію ОСОБА_8 спричинені тілесні ушкодження у вигляді ЗЧМТ, СГМ, перелому дуги поперечного відростку С3.

Таким чином встановлено, що в результаті скоєння дорожньо-транспортної пригоди потерпілим та закладу охорони здоров`я, спричинено збитки при наданні медичної допомоги зазначеній особі.

У ході проведення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні проведені наступні слідчі дії, у період часу 26.03.2024 з 10.00 год. до 10.30 год. слідчим проведено огляд автомобіля ВАЗ 2121 після дорожньо-транспортної пригоди, в ході якого було оглянуто та вилучено автомобіль «ВАЗ 2121» р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , який мешкає АДРЕСА_1 .

В ході огляду 26.03.2024 року вищевказаний автомобіль було вилучено та поміщено на спеціальний майданчик для зберігання транспортних засобів Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за адресою м. Кам`янське вул. Медична, 15.

Вилучений автомобіль марки «ВАЗ 2121» д.н.з. НОМЕР_1 , має значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, яке полягає у з`ясуванні істини у кримінальному провадженні, необхідності провести автотехнічну експертизу та експертизу технічного стану транспортного засобу, а також з метою збереження речового доказу, а саме автомобілю «ВАЗ 2121» р.н. НОМЕР_1 , який постановою слідчої від 26.03.2024 року визнано речовим доказом, а тому необхідно застосувати арешт вказаного автомобіля.

Так, за частиною 3 ст. 214 КПК огляд місця події може проводитися до внесення відомостей до ЄРДР і вимагає негайного внесення відомостей до ЄРДР після його завершення. За наявності ознак, передбачених ст. 233 КПК стосовно огляду житла чи іншого володіння особи, необхідно дотримуватися як певних правил, передбачених статтями 233, 234, 237 КПК, так і підстав, визначених зазначеними статтями, що за відсутності добровільної згоди володільця до внесення відомостей до ЄРДР неможливо.

Так, огляд місця події - це слідча дія, яка має на меті безпосереднє сприйняття, дослідження обстановки на місці події, виявлення, фіксацію речових доказів, з`ясування характеру події та інших обставин, що підлягають доказуванню. Підставою для проведення огляду місця події слугує інформація про вчинення кримінального правопорушення, зафіксована у певній процесуальній формі.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, підставою для проведення огляду місця події стало повідомлення про ДТП. З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд ділянки місцевості, де сталася ДТП, та пошкодженого транспортного засобу, що брав участь у ній. Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала попереднього дозволу слідчого судді.

Метою цього огляду була фіксація слідів кримінального правопорушення шляхом візуального обстеження транспортного засобу як предмету, що зберіг на собі його сліди. В результаті огляду місця події встановлено зовнішні пошкодження транспортного засобу. Крім того, транспортний засіб, був використаний при заподіянні фізичної шкоди потерпілій, а тому є знаряддям вчинення злочину в сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, з`ясування технічного стану якого якомога швидше після ДТП, до переміщення його з місця події чи отримання доступу до органів керування якого бодай якою-небудь особою може призвести до неможливості вирішення завдань кримінального провадження. Огляд здійснений суто з метою з`ясування та фіксації технічного стану, в якому перебуває знаряддя вчинення злочину, пошкоджень та характерних ознак транспортного засобу після ДТП, слідової інформації про обставини події на ньому, стан його окремих вузлів, агрегатів та органів керування безпосередньо після ДТП, без вилучення будь-яких предметів та не з метою їх відшукання, не містить у собі ознак, що обумовлюють дотримання підстав до огляду, визначених статтями 233, 234, 237 КПК.

За таких обставин у даному випадку огляду автомобіля не притаманні ознаки примусової слідчої дії, що порушує недоторканність іншого володіння особи (транспортного засобу), а тому він не потребував одержання ухвали слідчого судді стосовно його проведення.

Відповідно до ст. 237 КПК при проведенні огляду дозволяється вилучення речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном. Водночас на відміну від обшуку, вилучення таких речей під час огляду не завжди має примусовий характер пошуку прихованих слідів злочину та не за всякчас пов`язане із вторгненням у сферу особистих прав та інтересів громадян.

Згідно зі ст. 84 КПК доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Відповідно до цього докази - це єдність фактичних даних (даних про факти) та їх процесуальних джерел. Фактичні дані - це не факти об`єктивної дійсності, а відомості про них, що утворюють зміст доказів, за допомогою яких встановлюються факти і обставини, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Збирання доказів, у тому числі й речових, відбувається через інститут слідчих дій. Відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно зазначити, що автомобіль як речовий доказ був отриманий шляхом проведення слідчої дії.

Закон не зобов`язує сторону обвинувачення отримувати у будь-якому разі у слідчого судді ухвалу про арешт вилученого речового доказу під час огляду місця ДТП автомобіля, на якому були очевидні сліди кримінального правопорушення.

За частиною 1 ст. 131, ч. 4 ст. 132 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження, де вирішення питання про застосування заходів його забезпечення зобов`язує враховувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Зазначені приписи повною мірою поширюють свою дію на вирішення питання стосовно накладення арешту як заходу забезпечення кримінального провадження.

Зазначена правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі № 333/1539/16-к провадження № 51-5646км20.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 цього Кодексу, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Арешт може бути накладено в тому числі і на рухоме майно в порядку передбаченому ч. 3 ст. 170 КПК України.

Основним безпосереднім об`єктом злочину за ч. 1 ст. 286 КК України, є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286, а його додатковим обов`язковим об`єктом - життя і здоров`я особи.

Транспортними засобами, в зв`язку з керуванням якими настає відповідальність за ст. 286 КК України, виступають транспортні засоби.

Об`єктивна сторона злочину включає такі обов`язкові ознаки:1) діяння, 2) обстановку, 3) наслідки та 4) причинний зв`язок між діянням і наслідками.

Діяння полягає у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту. Воно може вчинятися шляхом дії або бездіяльності і полягати у; 1) вчиненні дій, які заборонені правилами; 2) невиконанні дій, які особа може і зобов`язана вчинити відповідно до вимог правил безпеки руху й експлуатації транспорту.

У відповідності до ч. 5 ст. 9 КПК України, слідчий суддя враховує, що виходячи з положень Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримання принципу верховенства права є однією з підвалин демократичного суспільства.

У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції зазначено, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Тому враховуючи вимоги ст. 170 КПК України, обставини встановлені під час розгляду клопотання у їх сукупності, позиції слідчої, яка у своєму клопотанні довела обґрунтованість заявленого заходу забезпечення кримінального провадження, та мету його застосування, як проведення експертних досліджень самого транспортного засобу, слідів речовини виявленої на транспортному засобі, інших досліджень, з врахуванням збереження, унеможливлення пошкодження та знищення речового доказу, що може призвести до нівелювання доказової бази, а тому заявлений арешт є в достатній мірі необхідним та таким, що забезпечить потреби кримінального провадження, в частині тимчасового позбавлення власника майна, права на відчуження та розпорядження, користування належним йому майном, на час накладення арешту.

Керуючись ст. 36, 131-132, 170-171, 173 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на речовий доказ вилучений 26.03.2024 року під час огляду місця події, а саме: на транспортний засіб, автомобіль марки «ВАЗ 2121» р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та який перебуває у його розпорядженні та користуванні, тимчасово на час накладення арешту, заборонити особам, у володінні та користуванні яких знаходиться вказаний автомобіль, відчуження, розпорядження та використання вказаного транспортного засобу.

Виконання ухвали про арешт майна покласти на слідчу СВ Кам`янського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 .

Скасування арешту майна проводиться у відповідності до ст. 174 КПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1