Справа № 709/198/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Чорнобаївський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі в суду в селищі Чорнобай кримінальне провадження № 0000074, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 січня 2023року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця селища Чорнобай Черкаської області, громадянина України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, неодруженого, інвалідом, депутатом, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС не являється, дітей, осіб похилого віку на утриманні не має, РНОКПП НОМЕР_1 , раніше судимого, вирок Чорнобаївського районного суду від 22 квітня 2024 року, покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, -

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,-

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 14 січня 2023 року близько 19-00 год, знаходячись біля домоволодіння АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим, реалізовуючи свій єдиний умисел на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, схопив потерпілого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обома руками за плечі та під вагою власного тіла повалив його з ніг на асфальтобетонне покриття, після чого, знаходячись на ньому зверху, наніс два удари кулаком правої руки в область правої ключиці, спричинивши ОСОБА_5 ,згідно висновку судово-медичної експертизи №05- 8-01/41 від 14 лютого 2023 року тілесне ушкодження у вигляді закритого перелому правої ключиці, що відноситься до категорії тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, яке не є небезпечним для життя в момент заподіяння, а спричинило тривалий розлад здоров`я.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, яке не є небезпечним для життя, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового розгляду, ухвалою головуючого вирішено питання про недоцільність дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та підтвердив, що вчинив його за вищевикладених обставин. Зазначив, що того вечора вони з Месеврею ОСОБА_6 були в стані алкогольного сп`яніння. Зустрілись на вулиці, почали про щось говорити. Потім виник конфлікт, почалася штурханина. Упали на бордюр, ОСОБА_7 впав на ОСОБА_8 . На місці бійки дорога була асфальтована. Пам`ятає як наніс удар рукою. Вийшли сусіди ОСОБА_9 і почали кричати. Тому він пішов в напрямку дому. ОСОБА_10 скаржився на біль в руці. Не встиг дійти додому як його затримала поліція. Поліцейські сказали йому, що потерпілий в лікарні. Пішов до нього, але його не пустили. Сплатив потерпілому більше 20 тис. грн. як відшкодування за лікування, трьома платежами. Ці події відбулись до того, як він був мобілізований на військову службу.У вчиненому розкаюється. Просив призначити йому покарання у вигляді виправних робіт.

В судових дебатах прокурор просила визнати ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, а саме в умисному середньої тяжкості тілесному ушкодженні, яке не є небезпечним для життя, що спричинило тривалий розлад здоров`я, та призначити йому покарання у вигляді 2 років позбавлення волі, звільнити його від відбування покарання, встановити іспитовий строк. Попередній вирок, за яким ОСОБА_3 призначено покарання у виді штрафу, виконувати окремо.

Потерпілий в судове засідання 29.05.2024 не з`явився. Про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв чи клопотань не подавав. Цивільного позову не заявляв. У підготовчому судовому засіданні повідомив про намір звернутися до суду з цивільним позовом в разі ухвалення судом обвинувального вироку, оскільки в повному обсязі вартість лікування обвинувачений йому не відшкодував.

Інші учасники судового процесу висловили свою позицію про можливість розгляду кримінального провадження за відсутності потерпілого.

Судом, з врахуванням вказаних обставин та думки учасників судового засідання, визнано можливим розгляд кримінального провадження за відсутності потерпілого.

З огляду на викладене, суд, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 та дослідивши характеризуючі матеріали, дійшов висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, за обставин викладених у обвинувальному акті, доведена повністю. За вчинене кримінальне правопорушення обвинувачений ОСОБА_3 підлягає покаранню.

У відповідності до вимог ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

При цьому суд враховує вимоги ст. 65 КК України, а також роз`яснення, наведені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24 жовтня 2003 року № 7, згідно з якими при призначенні покарання суд повинен в повній мірі враховувати ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, дані про особу, а також ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

В якості ознак, що характеризують особу обвинуваченого, суд враховує, що він на час вчинення кримінального правопорушення судимості не мав, на спеціальних обліках в медичному закладі не перебуває, має постійне місце реєстрації та проживання, неодружений.

У відповідності до ст. 66 КК України обставиною, що пом`якшує покарання, суд враховує щире каяття обвинуваченого у скоєному.

Обставин, які у відповідності до ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлено.

Суд враховує характер та ступінь тяжкості кримінального правопорушення. Так, вказане кримінальне правопорушення належить до нетяжких злочинів.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у вигляді обмеження волі на строк 1 рік.

Також суд вважає можливим застосувати ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених п. 1, 2, ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України, оскільки виправлення та перевиховання останнього, можливе без ізоляції його від суспільства.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим і достатнім для виправлення та перевиховання ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів, а відтак відповідає визначеній законом меті покарання (ст. 50 КК України), засадам гуманності, невідворотності та адекватності.

Судом встановлено, що вироком Чорнобаївського районного суду від 22 квітня 2024 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень. Вирок набрав законної сили 23 травня 2024 року.

Згідно з ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і їх слід виконувати самостійно.

Враховуючи, що за вироком від 22 квітня 2024 року ОСОБА_3 призначено покарання у вигляді штрафу, яке складанню з покаранням у вигляді обмеження волі не підлягає, а тому вказаний вирок слід виконувати самостійно.

Відповідно до ч. 2 ст. 57 КК України виправні роботи не застосовуються до вагітних жінок та жінок, які перебувають у відпустці по догляду за дитиною, до непрацездатних, до осіб, що не досягли шістнадцяти років, та тих, що досягли пенсійного віку, а також до військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, працівників правоохоронних органів, нотаріусів, приватних виконавців, суддів, прокурорів, адвокатів, державних службовців, посадових осіб органів місцевого самоврядування.

Тож суд приходить до висновку, що покарання у вигляді виправних робіт, про призначення якого клопотав обвинувачений, призначити неможливо, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 був мобілізований на військову службу. Також в матеріалах справи відсутня інформація про місце роботи обвинуваченого, що унеможливить виконання даного покарання.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід під час досудового розслідування до обвинуваченого не застосовувався.

Речові докази та процесуальні витратиу кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд, -

з а с у д и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

Покласти на ОСОБА_3 згідно з п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 22 квітня 2024 року у справі № 709/372/24 виконувати самостійно.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Чорнобаївський районний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Після проголошення копію вироку вручити присутнім учасникам провадження, іншим - направити поштою.

Суддя ОСОБА_1