Справа № 446/40/21
Провадження № 1-кп/444/30/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 червня 2024 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

номер кримінального провадження 0000246, внесеного 01.04.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Львів, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, раніше не судимого, з вищою освітою, не депутат, паспортні дані: НОМЕР_1 , виданий Залізничним РВ УМВС України у Львівській області 13.08.1996р., ІПН - НОМЕР_2 , працює викладачем у Львівському державному коледжі декоративного і ужиткового мистецтва імені ОСОБА_5

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125, ч. 2 ст. 125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_9

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_10

потерпілого ОСОБА_11

законного представника потерпілого ОСОБА_12 - ОСОБА_13

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 31 березня 2014 року близько 17 години, знаходячись на своєму подвір`ї, що в АДРЕСА_1 (до набрання чинності постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів»), а саме поблизу огорожі, яка межує з господарством ОСОБА_11 , умисно наніс її неповнолітньому сину ОСОБА_12 два удари тильною стороною садової пилки в кисть його лівої руки, спричинивши останньому забійні поверхневі садна лівої кисті та які відносяться до легкого тілесного ушкодження.

За наведених обставин ОСОБА_4 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 31 березня 2014 року близько 17 години, знаходячись на своєму подвір`ї, що в АДРЕСА_1 (до набрання чинності постанови Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів»), а саме поблизу огорожі, яка межує з господарством ОСОБА_11 , під час словесного конфлікту, який виник між ними, умисно наніс останній один удар уламком цегли в лобну ділянку голови, чим спричинив потерпілій черепно-мозгову травму у вигляді струсу головного мозку та забійної рани лобної ділянки, відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

За наведених обставин ОСОБА_4 спричинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні інкримінованих кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.125 та ч.2 ст.125 України, невизнав,пояснивши наступне.

З потерпілими він знайомий , оскільки проживає з ними по сусідству в смт. Запитів. 31.03.2014р. близько 17.00 год. він обрізав гілки дерев, а саме дерева росли на території господарства потерпілих, однак гілки з цих дерев заходили на його територію і тому він вирішив їх обрізати в межах своєї території. Обрізавши декілька гілок перекинув на сторону сусідів. До нього підійшов ОСОБА_14 і запитав чому він обрізає гілки на деревах, при цьому виражався до нього нецензурною лайкою. Потім підійшла ОСОБА_15 , яка теж спочатку виражалась до нього нецензурними словами а потім почала бити його гілками до неї приєднався і ОСОБА_14 , які наносили йому удари цими гілками поспині, голові, руці. Він вирернувся схопив гілку своїми руками і хотів її вирвати з рук ОСОБА_15 , однак їй допоміг ОСОБА_14 і вони двоє тягнули цю гілку на себе. В цей момент ОСОБА_15 замахнулась на нього з каменем у жбурнула у нього, однак він відхилився і камінь пролетів повз його голову. ОСОБА_14 потягнув на себе гілку і вирвав її з його рук. Коли ОСОБА_14 бив його гілкою він тримав в рузі садову пилку якою обрізав гілки і щоб захистити себе він ручкої пилки відштовхнув його, вважає, що саме так могли утворитись сліди на руці Кузьмича Ю. Тоді ж ОСОБА_15 почала жбурляти в нього камінням та цеглою, а він в свою чергу почав перекидати їх у зворотньому напрямку тобто в сторону сусідів. Оскільки паркан був високий він не бачив куди падають каміння, можливо однин із них впав на ОСОБА_16 . Зазначив, що умисного спричинення тілесних ушкоджень він не завдавав.

Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що 31 березня 2014 року вона прокинувшись зранку почала займатись різноманітною роботою по господарству. В цей день її чоловік знаходився на роботі, а старша донька перебувала на навчанні у медичному коледжі, що в м. Львові. Молодший син ОСОБА_17 близько 15.30 год. повернувся з навчання додому. Після цього близько 17.00 год. вона разом з сином присіли на кухні та стали розмовляти. Через вікно кухні, яке виходить на її подвір`я вона побачила, що сусід ОСОБА_4 перебуваючи на своєму господарстві зрізує гілки їх дерев, які виступають на його подвір`я. Після цього вона разом з сином вийшли на вулицю та почали у нього запитувати, що він робить та крикнула до нього, що він не має права зрізувати гілки з їх дерев. Нащо ОСОБА_4 відповів, щоб вона відійшла та не заважала йому. Після цього він продовжував зрізувати гілля. Щоб не допустити цього вона схопила за гілку та не дозволяла йому продовжувати різати гілки. В наслідок чого у них почалася шарпанина за гілку, вона з своєї сторони не дозволяла обрізувати гілля, а він з своєї сторони намагався його зрізати. Побачивши, що йому не вдається зрізати гілля, ОСОБА_4 почав тягнути за гілки, щоб їх зламати. Оскільки огорожа достатньо висока і їм не було видно, що саме робить сусід, син ОСОБА_17 вирішив стати на підвищення, а саме на бетонний бордюр та глянути через огорожу чим саме ОСОБА_4 зрізує гілля. Син ставши на підвищення двома руками зловився за огорожу. В цей момент ОСОБА_4 вдарив сина садовою пилкою по лівій руці. Внаслідок чого у нього утворилися царапини та рани на кисті та передпліччі. Після цього сусід кинув на землю пилку і став нагинати гілля дерева. Вона знаходячись біля огорожі побачила, що сусід має намір знищити гілку з дерева породи черешня, оскільки він своїми двома руками тягнув гілля, щоб його відірвати. Їй стало дуже шкода, що таким чином він знищить плодове дерево і в цей момент вона своїми руками зловилась за вказане дерево. Сусід побачивши, що вона не дає йому можливості відірвати гілки одразу ж взяв суміш з землі та каміння та кинув їй в обличчя. В момент коли вона втирала очі від цієї суміші над її головою пролетів уламок від металевої сітчастої огорожі, і одразу ж в цю хвилину коли вона припідняла голову відчула різкий удар твердим предметом в область чола. Внаслідок чого у неї почалася кровотеча. В цей момент сусід та його дружина ОСОБА_18 , яка стояла поруч біля нього та була очевидцем конфлікту побачили, що в неї з обличчя тече кров розвернулися та зайшли у свій будинок, а вона в цей час намагалась зупинити кровотечу. Після цього вона викликала працівників міліції та звернулась за медичною допомогою у ЛПІМД м. Львова.

Потерпілий ОСОБА_12 в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду подав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати у його відсутності.

Учасники кримінального провадження щодо розгляду такого у відсутності потерпілого ОСОБА_12 не заперечили.

А тому у відповідності до ст. 325 КПК України та з врахуванням думки учасників даного кримінального провадження, судом вирішено розгляд даного кримінального провадження проводити за відсутності потерпілого ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні пояснила, що вона була слідчою на досудовому розслідуванні, чи проводилась фотофіскасія огляду місця події не пригадує, однак зазначила, що усі дії вчинені нею по даному кримінальному провадженні були законними. Вона описувала огляд місця події. Чи складав якісь документи ОСОБА_13 не пригадує. Зазначила, що садова пилка не вилучалась, оскільки огляд проводився в господарстві Кузьмич. Вилучався уламок ценгли та дріт (фрагмент металевої огорожі), вона виносила постанову про визнання даних речей речовими доказами. Вказала, що нічна сорочка не вилучалась і такої вона не пам`ятає, а тому і речовим доказом не визнавалась.

На підтвердження обвинувачення суду подано також наступні письмові докази:

- протокол огляду місця події від 31.03.2014р. та фототаблиця до нього;

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.03.2014р.;

- висновок експерта № 45/2014 від 01.04.2014р. згідно якого при судово-медичній експертизі неповнолітнього ОСОБА_12 було виявлено садна на лівій руці та виставлено діагноз:" Забійні поверхневі садна лівої кисті", які утворились від дії тупих твердих предметів чи при контакті із такими, могли виникнути від удару господарської пилки, як вказує потерпілий, і не являються характерними для падіння на площину,31.03.2024р. та відносяться до легкого тілесного ушкодження.

- виписка № 3694 із медичної карти амбулаторного хворого, згідно якої у ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено забій, поверхневі саднв лівої кисті;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_12 від 02.04.2014р.;

- висновок експерта № 46/2014 від 01.04.2014р.згідно якого при судово-медичній експертизі ОСОБА_11 було виявлено рану на чолі та виставлено діагноз: "Струс головного мозку. Забійна рана лобної ділянки", які утворилися від дії тупих твердих предметів або при контакті з такими, не виключено могли виникнути від удару цеглою 31.03.2014р. та відносяться до легкого тілесного ушкодження із короткочасним розладом здоров`я. Діагноз "Струс головного мозку." при оцінці ступеня тяжкості до уваги не приймається, у зв`язку з відсутністю записів лікаря-невропатолога.

- виписка № 3692 із медичної карти амбулаторного хворого, згідно якої у ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 виявлено струс головного мозку. Забійна рана лобної ділянки.

- протокол допиту свідка ОСОБА_20 від 11.04.2014р.

- протокол проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_4 від 20.05.2014р. на території подвір`я, яке належить ОСОБА_4 та фототаблицею до нього;

- протокол проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_11 від 20.05.2014р. на території подвір`я, яке належить ОСОБА_11 та фототаблицею до нього.

- протокол проведення слідчого експерименту з участю ОСОБА_12 від 20.05.2014р. на території подвір`я, яке належить ОСОБА_11 та фототаблицею до нього.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що покази обвинуваченого є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_4 .

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.1 ст.125 КК України, так як він спричинив умисне легке тілесне ушкодження.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за ч.2 ст.125 КК України так як він спричинив умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Кримінальне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 125 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_4 згідно із ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 125 КК України за вчинення якого судиться ОСОБА_4 згідно із ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до кримінального проступку.

Обвинувачений ОСОБА_4 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності.

Щодо призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд зважає на таке.

Згідно зі ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення ним кримінального правопорушення і до набрання вироком законної сили минуло: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбаченого покарання у виді обмеження волі чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбаченого покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З дня вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125, ч.2 ст.125 КК України, минуло три роки, при цьому перебіг давності не зупинявся і не переривався.

Так, відповідно до приписів ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, як убачається з положень ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно висновку Верховного Суду щодо застосування норм права, зокрема, ст. 74 КПК України, який викладено у постанові від 18.06.2020 у справі № 756/6876/19 (провадження № 51-5464км19) системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання (ч.ч. 4, 5 ст. 74, ч. 1 ст. 105 КК України), «звільнення від відбування покарання» ( ст.ст. 75, 79, 104 КК України), «звільнення від призначеного покарання» (ст. 78 КК України) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення, як виду примусових заходів в цілому. Таким чином, суд, приймаючи рішення про звільнення від покарання, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині та звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

В матеріалах кримінального провадження міститься цивільний позов потерпілої ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 44 850,00 грн., моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

В матеріалах кримінального провадження міститься цивільний позов законного представника потерпілого ОСОБА_12 - ОСОБА_13 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування майнової, завданої кримінальним правопорушенням в розмірі 44 850,00 грн., моральної шкоди в розмірі 50 000 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Статтею 55 Конституції України закріплене право на судовий захист від протиправних посягань. Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 заявлені позовні вимоги не визнав.

Потерпілою ОСОБА_11 та законним представником потерпілого ОСОБА_12 - ОСОБА_13 подано позовні заяви, однак додатки зазначені в позовних заявах, до матеріалів справи додано не було.

З приводу цього 17.12.2020р. було складено акт невідповідності поданих матеріалів.

А відтак судом встановлено, що завдана матеріальна шкода потерпілими не підтверджена належними доказами.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд зазначає наступне.

Відповідно дост. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Положенням статті 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду по справі №752/17832/14-ц (провадження №14-538цс19), викладеної у постанові від 15.12.2020, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

За таких обставин, суд, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого, яка була завдана кримінальним правопорушенням (злочином), визначає розмір такої шкоди з урахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення), тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, часу та зусиль, необхідних для хоча б часткового відновлення попереднього стану та з урахуванням інших обставин, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Враховуючи викладене, суд, керуючись принципами розумності і справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у розмірі по 5000,00 грн. кожному.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що ухвалюючи вирок у даному кримінальному провадженні, визнає обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненому злочині та, керуючись ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Питання про документи та речові докази потрібно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.125, ч.2 ст.125 КК України.

На підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 5000,00 гривень завданої моральної шкоди. В решта позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Кам`янка-Бузьким РВ ГУМВС України у Львівській області 05.09.1997р.) - 5000,00 гривень завданої моральної шкоди.В решта позовних вимог відмовити.

Речові докази:

- уламок цегли та частину з металевої сітки, які були вилучені з господарства ОСОБА_11 - знищити.

- медичні документи - повернути власнику.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 30 діб з часу проголошення. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику провадження, який не був присутній в судовому засіданні.

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя: ОСОБА_1