Справа № 465/999/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/559/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в м. Львові, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 ,звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави.

Клопотання мотивував тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кількох епізодів тяжких злочинів, які спрямовані на розповсюдження наркотичних речовин, протиправну діяльність здійснював на протязі тривалого часу, повідомлена на даний час ОСОБА_6 підозра не є остаточною, у зв`язку із чим продовжується опрацювання матеріалів, які свідчать про ймовірну причетність ОСОБА_6 до вчинення більшого обсягу епізодів протиправної діяльності. При цьому, ОСОБА_6 офіційно не працює, відповідно до ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, однак притягувався раніше до кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України, що може свідчити про причетність його до сфери незаконного обігу наркотичних засобів. Наведене, вказує на реальність ризику, переховування підозрюваного ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, а також вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Також наголошував, що від збуту наркотичних речовин ОСОБА_6 отримував дохід, тому розмір застави, визначений у КПК України для категорії тяжких злочинів, є недостатнім для гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Ухвалою слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 18 квітня 2024 року задоволено частково клопотання слідчого ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави до підозрюваного ОСОБА_6 .

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали слідчого судді становить 60 днів і обчислюється з моменту фактичного затримання підозрюваного, тобто з 16 квітня 2024 року до 14 червня 2024 року.

Визначено підозрюваному ОСОБА_6 заставу в сумі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 454 200 гривень 00 коп..

На підставі ст. 194 КПК України покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати за викликом слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою, в тому числі у разі виклику за допомогою телефонного зв`язку;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками та іншими учасниками у кримінальному провадженні.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді адвокат ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, обрати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід та визначити мінімальний розмір застави.

В мотивах апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною.

Наголошує, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим немає підстав вважати, що він продовжить злочинну діяльність, він раніше не судимий, сприятиме слідству, не буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, має ряд захворювання, які потребують лікуванню, постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши доповідача, доводи адвоката та підозрюваного на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи та дані які характеризують особу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, 05 січня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000035 внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 за попередньою змовою в групі із ОСОБА_6 , ОСОБА_11 здійснюють незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено, «бупренорфін», за що отримують грошову винагороду.

ОСОБА_6 , 27 травня 2023 року, отримавши близько 9:30 год. в ході телефонної розмови ОСОБА_11 з ОСОБА_10 . доручення від ОСОБА_10 про збут наркотичного засобу та інформацію про час, місце та особу, котрій слід збути даний наркотичний засіб, маючи умисел на збут наркотичного засобу, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, продовжуючи діяти спільно з ОСОБА_11 , взяв з невстановленого місця зберігання наркотичний засіб, а саме одну таблетку «SUBUTEX», з метою забезпечення реалізації кримінального правопорушення сів за кермо автомобіля марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 та спільно з ОСОБА_11 поїхав за адресою: АДРЕСА_3 , де близько 12:10 год. біля головного входу магазину «Сільпо», перебуваючи в автомобілі марки «Volkswagen», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_11 передала ОСОБА_12 одну таблетку «SUBUTEX», що є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - бупренорфін, вагою 0,0079 грам, отримавши за це кошти в сумі 500 грн., після чого ОСОБА_6 передав 50 грн. решти від домовленої суми вартості вказаного наркотичного засобу ОСОБА_12 .

Окрім цього, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичного засобу, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений спосіб та час, але не пізніше 03 червня 2023 року, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, придбав наркотичний засіб, обіг якої обмежено - бупренорфін, та зберігав його з метою збуту.

Після цього, ОСОБА_6 , 03 червня 2023 року в період часу з 16:10 год. по 16:11 год., маючи умисел на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - бупренорфін, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, перебуваючи в лісосмузі, яка розташована з правої сторони біля дороги в напряму м. Золочів Львівської області, при виїзді з с. Підгайчики, за координатами 49.754273,24.499727, незаконно збув, а саме продав ОСОБА_13 наркотичні засоби, а саме 10 таблеток «SUBUTEX», що є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - бупренорфін, вагою 0,0811 грам.

Також ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений спосіб та час, але не пізніше 17 червня 2023 року, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, придбав наркотичний засіб, обіг якої обмежено - бупренорфін та зберігав його з метою збуту.

Після цього ОСОБА_6 , 17 червня 2023 року в період час з 15:11 год. по 15:12 год., маючи умисел на незаконний збут наркотичного засобу, обіг якого обмежено - бупренорфін, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, перебуваючи в лісосмузі, яка розташована з правої сторони біля дороги в напряму м. Золочів Львівської області, при виїзді з с. Підгайчики, за координатами 49.754273,24.499727, незаконно збув, а саме продав ОСОБА_13 наркотичні засоби, а саме 10 таблеток «SUBUTEX», що є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - бупренорфін, вагою 0,0665 грам.

Окрім цього, ОСОБА_6 , маючи умисел на незаконне придбання та зберігання з метою збуту наркотичного засобу, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, у невстановлений спосіб та час, але не пізніше 16 квітня 2024 року, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - бупренорфін та зберігав його з метою збуту.

В подальшому, в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 , а саме у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , близько 14:54 год. 16 квітня 2024 року на шафі у кімнаті даного будинку виявлено та вилучено 2 таблетки «SUBUTEX», які є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - бупренорфін, масою 0,0160 грам, які ОСОБА_6 зберігав з метою збуту.

16 квітня 2024 року в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину слідчим затримано ОСОБА_6

17 квітня 2024 року, в межах досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000035 слідчим ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 за погодженням з прокурором Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області ОСОБА_8 , повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, яке йому вручено цього ж дня з участю захисника.

17 квітня 2024 року слідчий ВРЗЗС СВ ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням розміру застави.

18 квітня 2024 року клопотання слідчого було задоволено частково слідчим суддею Франківського районного суд м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193,194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Франківського районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваного.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в незаконному придбанні, зберіганні з метою збуту, збуті наркотичних засобів, вчиненні за попередньою змовою групою осіб, у разі визнання винуватим йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років з конфіскацією майна, він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності та вчинити інші кримінальні правопорушення, підозрюваний вживав заходів для конспірування своєї протиправної діяльності, вищевикладене вказує на реальне існування ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, продовжити свою протиправну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, зокрема продовжити незаконний злочинний промисел, пов`язаний із розповсюдженням наркотичних речовин, окрім того ОСОБА_6 проживає сам, міцних соціальних зв`язків не має, не працевлаштований, хоч згідно ст. 89 КК України вважається раніше не судимим, проте, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за ст. 309 КК України, а також, вживає наркотичні речовини, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Доводи сторони захисту, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, у зв`язку із чим немає підстав вважати, що він продовжить злочинну діяльність, він раніше не судимий, сприятиме слідству, не буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, має ряд захворювання, які потребують лікуванню, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки обираючи запобіжний захід ОСОБА_6 слідчий суддя врахував особисту ситуацію підозрюваного те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні, тяжкого кримінального правопорушення, його роль у інкримінованому злочині, ризики, наявність яких встановлена та конкретні обставини справи, які свідчать про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Наведене в апеляційні скарзі захисника, не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, а його належна процесуальна поведінка може бути врахована в подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Також, в контексті справи «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року ЄСПЛ зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а, зокрема, явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином, сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.

За змістом статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в цілому та її 3 пункту вбачається, що застава може вимагатись лише до тих пір, поки існують причини, що виправдовують затримання (пункт 42 рішення ЄСПЛ у справі Musucv.Moldova від 06 листопада 2007 року, заява №42440/06, та пункт 139 рішення ЄСПЛ у справі Олександр Макаров проти Росії від 12 квітня 2009 року, заява № 15217/07). Влада повинна бути уважною у встановленні відповідної застави. Більше того, сума застави повинна бути належним чином обґрунтована в рішенні суду, а також повинно бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого (пункт 79 рішення ЄСПЛ у справі Mangouras v. Spain).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (454200 грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано майновий стан підозрюваного та його родини, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скарга захисника - адвоката ОСОБА_5 слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

ухвалу слідчого судді Франківського районного суд м. Львова від 18 квітня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 - без задоволення .

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4