Номер провадження: 11-сс/819/37/24 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2024 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000482 за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2023, якою щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, громадянина України, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту з забороною залишати йому житло за адресою: АДРЕСА_2 , у період часу з 22:00 години до 06:00 години, на строк до 24.01.2024 включно та зобов`язано його прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду.

Покладено на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, на строк до 24.01.2024 року включно.

в с т а н о в и в:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, за таких обставин.

Так, ОСОБА_8 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переслідуючи прямий умисел, направлений на порушення встановленого законом порядку обігу психотропних речовин, у порушення вимог ст.7 ЗУ «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», 12.04.2023 через месенджер «Telegram», на сайті ІНФОРМАЦІЯ_2 , у невстановленої досудовим розслідуванням особи, шляхом переводу 4200 грн. через термінал на невстановлений досудовим розслідуванням рахунок, з метою особистого вживання, придбав психотропну речовину, обіг якої обмежено відповідно до Постанови КМУ «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» № 770 від 06.05.2000 - амфетамін, масою - 10,5581 г, що згідно Наказу МОЗ «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» № 188 від 01.08.2000 становить великий розмір, яку 13.04.2023 приблизно о 17 год 00 хв, отримавши повідомлення про її прибуття, забрав у відділенні ТОВ «Нова пошта» № 5, за адресою: м. Херсон, вул. Стрітенська 11-а та незаконно, без мети збуту, для особистого вживання, зберігав при собі до моменту її вилучення з незаконного обігу поліцейськими в ході огляду місця події 13.04.2023, в період часу з 17 год 45 хв по 17 год 50 хв, за адресою: м. Херсон, вул. Стрітенська 11-а, біля відділення ТОВ «Нова пошта» №5.

Таким чином, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є - незаконне придбання, зберігання психотропних речовин, без мети збуту, якщо предметом таких дій були психотропні речовини у великих розмірах.

27.11.2023 у відповідності до ст.40, 42, 276-278 КПК України, ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

21.12.2023 ОСОБА_8 затримано у порядку п.1, 2 ч.1 ст.208 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав на неї апеляційну скаргу з доповненнями, в якій зазначає, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам кримінального провадження та неповнотою судового розгляду.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що ризики, передбачені п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 не можуть бути попереджені шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Також звертає увагу суду на те, що ОСОБА_8 , незважаючи на вручення йому повістки про виклик, не з`явився до Херсонського міського суду Херсонської області на встановлену дату та час, відмовившись їхати в Херсон.

Крім того, Херсонським міським судом Херсонської області розглядається ще три кримінальні провадження щодо ОСОБА_8 , що є підтвердження наявності ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, а також може спонукати інших осіб збувати психотропні речовини.

Узагальнюючи свої доводи прокурор вважає, що слідчий суддя дослідив обставини справи однобічно та не в повній мірі врахував необхідність запобігання доведеним ризикам шляхом обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2023, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, позицію захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до такого висновку.

Ухвалене слідчим суддею рішення ґрунтується на фактичних обставинах провадження та на вимогах кримінального процесуального закону.

Відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Розглядаючи клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби, з покладенням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст.194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст.178 КПК України.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя дійшов висновку, щоза матеріалами клопотання маються вагомі докази, які у достатній мірі вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 указаного кримінального правопорушення, проте ризик переховування підозрюваного (обвинуваченого) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку, це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Підозрюваний ОСОБА_8 проживає та зареєстрований як ВПО у м. Одеса за адресою: АДРЕСА_2 , дітей не має, неофіційно працює, раніше не судимий, однак щодо нього до суду спрямовані обвинувальні акти до суду у інших кримінальних провадженнях №0004772, за ч.2 ст.15, ч.3 ст.185 КК України; №0001202, за ч.2 ст.307, ч.1 ст.263КК України; № 0000407 за ч.2 ст.307, ч.1 ст.263, ч.2 ст.309 КК України, не заперечує обставини вчинення кримінального правопорушення, а тому вважав за доцільне застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний час доби та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

В провадженніВП №2 Херсонського РУП ГУНП у Херсонській області перебуває кримінальне провадження № 0000482 від 14.04.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, в рамках якого ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

27.11.2023 у відповідності до ст.40, 42, 276-278 КПК України, ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, а 21.12.2023 ОСОБА_8 затримано у порядку п.1, 2 ч.1 ст.208 КПК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого злочину підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, на які послався слідчий суддя в ухвалі та дійшов до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

З огляду на поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_8 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри.

Разом з тим, прокурором не доведено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання іншим ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Дослідивши дані, що характеризують особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в певний час доби.

З такими висновками слідчого судді погоджується і колегія суддів.

Відповідно до ст.29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому слідчий суддя, суд повинен врахувати підстави, які вказані в ч.2 ст.177 КПК України.

Однак, ні в клопотанні слідчого, ні в апеляційній скарзі прокурора невмотивовано на підставі яких наявних у справі фактичних даних можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваної.

Відповідно до положень ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини вказані в зазначеній статті.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Словосполучення «обґрунтована підозра» передбачає наявність існування фактів або інформації, які б переконали неупередженого спостерігача в тому, що ця особа, можливо, вчинила злочин («Cebotari v. Moldova», п. 48).

Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_8 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Відповідно до клопотання слідчого СВ ВП №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області ОСОБА_9 та апеляційної скарги прокурора, основною підставою обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 є тяжкість злочину та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Чинним КПК не передбачено, що при підозрі або обвинуваченні особи у вчиненні злочину, за який може бути призначено покарання у виді позбавлення волі, єдино можливим запобіжним заходом може бути лише тримання під вартою.

При цьому суд першої інстанції при обрані запобіжного заходу в виді домашнього арешту в певний період доби вказав, що підозрюваний ОСОБА_8 проживає та зареєстрований як ВПО в м. Одесі, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, слідчий суддя дійшов до переконання про необхідність застосування більш м`якого запобіжного заходу з метою забезпечення дотримання підозрюваним належної процесуальної поведінки та запобігання мінімальним ризикам, що передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

А отже хоча і наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, однак вони мають порівняно невисокий ступінь та з метою забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні необхідно застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, поклавши на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язки, визначені ч.5 ст.194 КПК України, і з цим висновком слідчого судді суду першої інстанції погоджується і суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно п.3 Рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2003 від 8 липня 2003 року, у справі про врахування тяжкості злочину при застосуванні запобіжного заходу вбачається, що тяжкість злочину законом не визначається як підстава для застосування будь-якого виду запобіжного заходу.

Колегія суддів вважає, що зазначені в клопотанні слідчого мотиви й підстави поєднуються з такими ж вимогами Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 р. та рішенням Європейського Суду з прав людини у справі "Летельє проти Франції" (Letellie v France judgment of 26 June 1991, Series 207 (1991) про те, що «попереднє ув`язнення не повинно визначати покарання у виді позбавлення волі і не може бути "формою очікування" обвинувального вироку (п.51)».

Крім того, рішенням Європейського суду визначено, зокрема, у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року, про те, що «підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою».

Відповідно до ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано для особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням даних щодо особи підозрюваного ОСОБА_8 , суд апеляційної інстанції вважає, що вірогідність ухилення підозрюваного від процесуальних обов`язків не є високою, у зв`язку із чим щодо нього правильно застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту у певний період доби.

Саме застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у певний період доби з покладенням певних обов`язків, на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів суспільства.

Відповідно до ст.407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін чи скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Доводи, зазначені в апеляційній скарзі з доповненнями, з яких прокурор просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду.

А тому з огляду на викладене, аналізуючи сукупність наведених вище обставин, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу слідчого судді суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора- залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 21.12.2023 про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо ОСОБА_8 до 24.01.2024 включно - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4