Справа № 405/3021/24
провадження № 1-кс/405/1230/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.05.2024 м. Кропивницький

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю захисника підозрюваного ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному 19.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000391, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, про арешт майна, -

ВСТАНОВИВ:

26.04.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда від старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_5 , яке 26.04.2024 тимчасово вилучено під час проведення огляду місця події, а саме: території біля будинку під АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що під час вчинення своїх злочинних дій ОСОБА_3 використовував мобільний зв`язок. Так, за допомогою вилучених мобільних телефонів та різних сім-карток, які належать останньому, він підтримував зв`язок між собою та з іншими невстановленими особами, які мають значення для досудового розслідування, тобто використовував дані телефони, сім-карти для підтримання злочинної діяльності з незаконного переправляння осіб через державний кордон України, а також для конспірації своїх протиправних дій та підшукування осіб, які бажають незаконно переправитись через державний кордон України.

Так, виявлені і вилучені у ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, вказують на те, що вилучені грошові кошти є результатом збагачення останнього внаслідок незаконного переправляння осіб через державний кордон України, оскільки вищезазначені грошові кошти використовувались 26.04.2024 для проведення негласної слідчої (розшукової) дії відносно останнього. Таким чином існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучені в ході обшуку речі, є доказом злочинної діяльності ОСОБА_3 .

Крім того, названі в клопотанні матеріальні об`єкти могли зберегти на собі сліди вчинення кримінальних правопорушень, а тому їх повернення ОСОБА_3 може сприяти втраті вказаних слідів, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Слідчим стверджується, що вказане в клопотанні майно є речовими доказами по вказаному кримінальному провадженню, та вважає, що вони були набуті в результаті вчинення кримінальних правопорушень і відповідають вимогам ч. 2 ст. 167 КПК України, тому відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України на них необхідно накласти арешт.

За вказаних обставин слідчий просить клопотання задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився.

Захисник ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив відносно задоволення клопотання слідчого про арешт майна, оскільки вважає, що це кримінальне провадження є провокацією.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення захисника, повно та всебічно дослідивши клопотання та надані до нього матеріали, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, у рамках якого було подане клопотання, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право власності є непорушним (ч.3 ст.41 Конституції України).

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилучене майно може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди, а також є предметом кримінального правопорушення.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України, тимчасово вилучене майно може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберігали на собі його сліди, а також є предметом кримінального правопорушення. У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддею встановлено, що слідчими відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені 19.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000391 за ч. 3 ст. 332 КК України.

26.04.2024 о 12 год. 32 хв. слідчим затримано ОСОБА_3 на підставі ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

Цього ж дня ОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 3 ст. 332 КК України.

26.04.2024 слідчим проведено огляд місця події, а саме: території біля будинку під АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого вилучено: мобільний телефон марки «НТС», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою № НОМЕР_3 ; мобільний телефон марки «Хіаоmі», ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 ; НОМЕР_6 купюр ззовні схожі на грошові кошти - долари США, номіналом по 100 доларів США кожна, дві з яких наступних серій та номерів: НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; та інші сорок вісім купюр наступної серії та номеру: НОМЕР_9 .

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Клопотання про арешт майна слідчим обґрунтовано тим, що тимчасово вилучені під час обшуків зазначені речі, документи, гроші є речовими доказами, що відповідають вимогам ст. 98 КПК України.

При вирішенні питання щодо арешту майна, яке було вилучено під час огляду місця події слідчим суддею встановлено наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця події - з метою забезпечення збереження речових доказів, оскільки це майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, для встановлення кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, а незастосування арешту майна може призвести до його втрати, пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Під час розгляду клопотання про арешт майна, слідчим суддею не встановлено негативних наслідків арешту майна, яке зазначено вище, та вважає, що такі обмеження є пропорційними меті, заради досягнення якої застосовується такий арешт, оскільки він пов`язаний з втручанням у право особи на власність, що є складовою права на мирне володіння своїм майном (передбачене у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права особи, оскільки є необхідним і пропорційним до законної мети, що переслідується - нагальної суспільної потреби у протидії кримінальним правопорушенням.

Слідчим суддею звертається увага захисника на те, що на даному етапі кримінального провадження на стадії вирішення питання про арешт майна не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив про причетність ОСОБА_3 до вчинення злочину, в якому він підозрюється, у зв`язку з чим на даному етапі неможливо встановити чи спростувати твердження щодо застосування недозволених методів досудового розслідування, а саме: провокація.

З урахуванням доведеності слідчим правової підстави арешту на зазначене вище майно з метою збереження речових доказів, можливості використання їх як доказу у кримінальному провадженні, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання слідчого про накладення арешту на зазначене майно з метою забезпечення збереження речових доказів, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 168, 170-175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого управління Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_5 про арешт майна - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, яке вилучено 26.04.2025 під час огляду місця події, а саме: території біля будинку під АДРЕСА_1 у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

- мобільний телефон марки «НТС», ІМЕІ1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , з сім-карткою № НОМЕР_3 ;

- мобільний телефон марки «Хіаоmі», ІМЕІ1: НОМЕР_4 , ІМЕІ2: НОМЕР_5 ;

- 50 купюр ззовні схожі на грошові кошти - долари США, номіналом по 100 доларів США кожна, дві з яких наступних серій та номерів: НОМЕР_7 ; НОМЕР_8 ; інші сорок вісім купюр мають серію та номер: НОМЕР_9 , із забороною у користуванні та розпорядженні цим майном.

Копію ухвали суду негайно після її постановлення вручити захиснику та направити слідчому, підозрюваному.

Відповідно до ст. 175 КПК України, ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Роз`яснити, що згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_6