ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/6825/24
провадження № 1-кс/753/1426/24
У Х В А Л А

"07" травня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника власника майна ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001697 від 04.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України,

В С Т А Н О В И В:

01.05.2024 ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із вищевказаним клопотанням, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 09.04.2024 у кримінальному провадженні № 0001697 від 04.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, на вісім плямистих оленів, власником якого є ОСОБА_5 .

Клопотання мотивовано тим, що 04.04.2024 у цьому кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_6 в тому, що він на початку квітня 2024 року спільно із невстановленою особою, перебуваючи в с. Лантратівка, Охтирського району, Сумської області, маючи намір, спрямований на жорстоке поводження з тваринами, умисно, бажаючи завдання істотного болю тваринам, помістив 9 парнокопитних плямистих оленів до автомобіля марки «Renault master» д.н.з. НОМЕР_1 , після чого здійснював їх перевезення. 03.04.2024 о 21:50 год. працівниками поліції екіпажу «Рубін 201» по обслуговуванню території Дарницького району міста Києва на блокпосту № 503 при в`їзді у м. Київ був зупинений та оглянутий автомобіль «Renault master», д.н.з. НОМЕР_1 , в ході чого було виявлено 9 парнокопитних плямистих оленів, які перевозились з порушенням чинного законодавства. Один ОСОБА_7 був без ознак життя, інший мав тілесні ушкодження у вигляді пошкодження ратиці.

Відповідно до акту прийому-передачі від 04.04.2024 вісім плямистих оленів та один труп плямистого оленя слідчим передані до Київського зоологічного парку, а транспортний засіб затриманий. Постановою слідчого від 04.04.2024 вищевказане майно визнане речовими доказами.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.04.2024 (справа № 753/6825/24) накладено арешт на автомобіль «RENAULT MASTER», д.н.з. НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_8 та передано йому на відповідальне зберігання. Цією ухвалою, також, накладено арешт на вісім плямистих оленів та один труп ОСОБА_9 , залишивши їх на зберіганні в Київському зоологічному парку загальнодержавного значення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Власником вилучених тварин є ОСОБА_5 , що підтверджується: договором купівлі-продажу тварин від 21.06.2023 № 2, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , рахунком-фактурою від 21.06.2023, специфікацією до договору купівлі- продажу та видатковою накладною від 21.06.2023. Вказані олені плямисті ОСОБА_5 утримував у належних благополучних умовах, у вольєрі для диких тварин, розташованому в АДРЕСА_2 . У зв`язку із ускладненою військовою ситуацією та наближення обстрілів на території району ОСОБА_5 попросив ОСОБА_8 помістити на тимчасове утримання раніше придбаних оленів в своє господарство, що розташоване в АДРЕСА_3 .

Відповідно до акту обстеження господарства від 27.04.2024, складеного комісією у складі начальника Сарненського районного управління Держпродспоживслужби ОСОБА_10 , начальника Сарненської районної державної лікарні ветеринарної медицини ОСОБА_11 , епізоотолога Сарненської РДЛВМ ОСОБА_12 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_8 було обстежено вольєри для утримання диких тварин, загальною площею 15 га, розташованих в с. Костянтинівка, Сарненського району, Рівненської області, які належать ОСОБА_8 . Господарство

визнане благополучним, санітарний стан задовільний.

Після накладення судом арешту на ОСОБА_7 , виявлено очевидні факти їх протиправної експлуатації та використання всупереч ухвали суду. Відвідуванням та оглядом вольєру, розташованого на території Київського зоологічного парку, за адресою: АДРЕСА_1 , в який поміщено арештовані тварини згідно згаданої ухвали суду встановлено, що умови їх зберігання не забезпечують їм лікувально-реабілітаційні заходи, необхідних для психологічної реабілітації. Вилучені тварини знаходяться у неволі та використовуються адміністрацією Київського зоологічного парку виключно з метою їх демонстрації та експозиції глядачам і отримання прибутку, що суперечить рішенню суду. Крім того, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва не визначено порядку виконання ухвали суду в частині зберігання арештованих тварин, що не забезпечує гарантії збереження і цілісності арештованого майна, а також не забезпечує організації порятунку, утримання та лікування в умовах неволі тварин, що зазнали травми, а також фізичної та психологічної реабілітації.

На інформаційному стенді вольєру Київського зоопарку, в якому утримуються арештовані ОСОБА_7 зазначено наступну інформацію: «…ця група врятованих ОСОБА_7 плямистих, вилучена Нацполіцією у торгівців «живим товаром» зазнали численних травм, забоїв, переломів, і надзвичайного стресу. Після реабілітації тварин буде передано у Заповідник…».

Отже, всупереч ухвали Дарницького районного суду м. Києва, без відповідного дозволу власника тварин ОСОБА_5 , Київським зоопарком експлуатуються у неволі, вилучені та арештовані у кримінальному провадженні олені плямисті, з ціллю їх демонстрації та експозиції, а також отримання прибутку. Таке поводження з тваринами, які постійно жили в умовах, наближених до дикої природи, спричиняє вилученим диким тваринам надзвичайного стресу та травм, що насправді і є жорстоким поводженням з тваринами. Крім того, без відповідного рішення суду, адміністрація Київського зоопарку вже фактично розпоряджається вилученими та арештованими оленями плямистими на свій розсуд, фактично використовуючи їх для експозиції глядачам, отримуючи від цього прибуток та висловлює намірами подальшої передачі в невідомий Заповідник.

Власник арештованих тварин - оленів плямистих ОСОБА_5 не є підозрюваним чи відповідачем у цьому кримінальному провадженні. Належні йому дикі тварини утримувались у спеціалізованих вольєрах та умовах, наближених до дикої природи, розташованих на території Охтирського району Сумської області. Перед цим арештовані олені плямисті утримувались у спеціалізованому вольєрі, площею 15 га, розташованому в АДРЕСА_3 , куди й знову переміщалися. Для врятування життя диких тварин, вони евакуйовувались з території, на якій періодично відбуваються військові та бойові дії в більш безпечне місце, яке є облаштоване для утримання диких тварин спеціальним вольєром.

Досудовим розслідуванням не встановлено жодного факту жорстокого чи неналежного поводження з дикими тваринами з боку їх власника ОСОБА_5 . Крім того, органом досудового розслідування не встановлено факту неналежного утримання диких тварин ОСОБА_5 . Вилучені та арештовані дикі тварини систематично проходили епізоотичні, санітарно-епідеміологічні, ветеринарні обстеження тощо. Крім того, обставини кримінального провадження, в рамках якого накладено арешт на диких тварин, стосується виключно порушень правил транспортування тварин, що на цей час не можуть вважатися доведеним фактом з огляду на ст. 62 Конституції України. Незважаючи на те, що санкція статті 299 КК України передбачає конфіскацію тварин, проте підстав для вилучення і конфіскації їх у законного власника немає. Навіть, у разі доведення винуватості та засудження підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не дає підстав для конфіскації неналежних останньому диких тварин.

В судовому засіданні заявник вимоги клопотання підтримав і просив його задовольнити в повному обсязі.

Прокурор Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 в судовому засіданні проти скасування арешту з арештованих оленів заперечив, посилаючись на те, що санкція статті 299 КК України передбачає конфіскацію тварин і саме з цієї причини слідчим суддею накладався арешт з метою забезпечення виконання можливого майбутнього вироку суду.

Дослідивши матеріали клопотання та матеріали кримінального провадження № 0001697 від 04.04.2024, приходжу до наступного висновку.

У провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження за № 0001697 внесеному до ЄРДР 04.04.2024 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку квітня місяця 2024 року ОСОБА_6 спільно з невстановленою досудовим розслідування особою, перебуваючи в с. Лантратівка, Охтирському району, Сумської області, грубо порушуючи суспільні відносини, що забезпечують загальноприйняті моральні принципи щодо поводження з тваринами, в порушенні Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» та ст. 63 Закону України «Про тваринний світ», помістили 9 (дев`ять) парнокопитних плямистих оленів до автомобіля марки «Renault master» д.н.з. НОМЕР_1 який не відповідає спеціальним нормам щодо їх перевезення встановленим постанови Кабінету Міністрів України № 14023 від 16.11.2011 «Про затвердження правил транспортування тварин».В подальшому 03.04.2024 приблизно о 21:50 год на блок пості № 503 проїжджій частині, Бориспільського шосе при в`їзді до м. Києва, автомобіль під керуванням ОСОБА_6 був зупинений автомобіль. Під час його огляду було в кузові виявлено 9 (дев`ять) парнокопитних плямистих ОСОБА_7 один із яких перебував вже без ознак життя, а інший мав тілесні ушкодження у вигляді пошкодження ратиці.

03.04.2024 під час огляду місця події було виявлено та вилучено автомобіль «RENAULT MASTER», д.н.з. НОМЕР_1 , червоного кольору, VIN- НОМЕР_2 , в кузові якого 9 (дев`ять) плямистих оленів, один з яких був без ознак життя.

Постановою слідчого від 04.04.2024 автомобіль «RENAULT MASTER», д.н.з. НОМЕР_1 , 9 (дев`ять) плямистих оленів, один з яких був без ознак життя визнані речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Ухвалу слідчого судді мотивовано тим, що вказане майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном, у зв`язку з чим існує потреба у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до ст. 29 Загальної декларації прав людини, «кожна людина, здійснюючи свої права і свободи, повинна зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання й поваги прав і свобод інших та з метою задоволення справедливих вимог моралі, громадського порядку та загального добробуту в демократичному суспільстві». Мета, підстави і межі здійснення прав людини конкретизуються також у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права, в Міжнародному пакті про економічні, соціальні та культурні права, а також в Європейській Конвенції про захист прав особи й основних свобод. Конституція України також передбачає межі здійснення громадянами своїх прав. Так, згідно зі ст. 64, конституційні права і свободи людини та громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень можуть встановлюватися в умовах воєнного або надзвичайного стану. Аналіз зазначеної статті дозволяє зробити висновок про те, що закріплені в ній критерії (підстави) правомірного обмеження прав і свобод людини та громадянина базуються на принципі співвідношення публічних і приватних інтересів.

Вимога щодо забезпечення балансу між приватним та публічним інтересом слідує власне зі структури статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна подбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться. Отже, у кожній справі, в якій зазначається про порушення цієї статті, Суд повинен з`ясувати, внаслідок чого саме відповідна особа була змушена нести непропорційний і надмірний тягар. Як при втручанні у право мирного володіння майном, так і при утриманні від застосування заходів, необхідно забезпечити справедливий баланс між вимогами загальних інтересів суспільства та необхідністю захисту основних прав відповідної особи. Вимога щодо забезпечення такого балансу випливає зі структури статті 1 Першого Протоколу, якщо розглядати її в цілому. Зокрема, вживаючи будь-яких заходів, у тому числі й заходів з позбавлення особи її майна, держава повинна дбати про забезпечення при цьому відповідного пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються для цього, і метою, що ставиться.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23.09.1982 у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Таким чином, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування.

Як встановлено судом, арешт на вісім плямистих оленів було накладено на підставі клопотання прокурора Дарницької окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 .

У судовому засіданні встановлено, що власником арештованих ОСОБА_7 є ОСОБА_5 .

Право власності на вилучені тварини ОСОБА_5 підтверджується: договором купівлі-продажу тварин від 21.06.2023 № 2, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_8 , рахунком-фактурою від 21.06.2023, специфікацією до договору купівлі- продажу та видатковою накладною від 21.06.2023.

Також як встановлено судом внаслідок арешту належних йому оленів ОСОБА_5 позбавлений права користування своєю власністю, у зв`язку з чим він звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту.

У свою чергу, обґрунтовуючи свої заперечення проти скасування арешту прокурор посилається лише на той факт, що санкція ст. 299 КК України передбачає конфіскацію тварин. Про будь-які слідчі дії, які потребують участі в них арештованих оленів, прокурор не зазначає.

Разом з тим, власник оленів ОСОБА_5 у цьому кримінальному провадженні має статус третьої особи, щодо майна якої було вирішено питання про арешт. Станом на дату розгляду цього клопотання підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 299 КК України, ОСОБА_5 не вручалася, у зв`язку з чим ставити питання про можливість конфіскації належних йому ОСОБА_7 передчасно.

Враховуючи те, що будь-які слідчі дії з арештованими оленями органом досудового розслідування не заплановані, докази причетності ОСОБА_5 до вчиненого кримінального правопорушення, наслідком чого може бути можлива конфіскація тварин за вироком суду, в матеріалах кримінального провадження відсутні, слідчий суддя приходиться до висновку, що відпала потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна в частині заборони володіння та користування ОСОБА_5 належними йому арештованими ОСОБА_7 .

З метою забезпечення обґрунтованого пропорційного співвідношення між засобами, які застосовуються щодо обмеження права власності та метою, яку прагнуть досягти органи досудового розслідування, забезпечення гарантії збереження і цілісності арештованого майна, а також забезпечення організації порятунку, утримання та лікування в умовах неволі тварин, що зазнали травми, а також фізичної та психологічної реабілітації, слідчий суддя вважає можливим зобов`язати відповідну особу органу досудового розслідування повернути вісім плямистих оленів, арештованих ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 09.04.2024, власнику або його уповноваженому представнику для відповідального зберігання в належних умовах: вольєрах для утримання диких тварин, загальною площею 15 га, розташованих в с. Костянтинівка, Сарненського району, Рівненської області, які належать ОСОБА_8 .

У зв`язку з вищевикладеним клопотання про скасування арешту майна в частині заборони володіння та користування вісьмома плямистими оленями підлягає частковому задоволенню.

При цьому слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що вісім плямистих оленів не втрачають статусу речового доказу наданого постановою слідчого від 04.04.2024, у зв`язку з чим заборону на їх відчуження, встановлену ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 09.04.2024, слід залишити в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту на майно у кримінальному провадженні № 0001697 від 04.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 299 КК України, задовольнити частково.

Скасувати арешт в частині заборони володіння та користування вісьмома плямистими оленями, власником яких є ОСОБА_5 , що був накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 09.04.2024.

Повернути зазначених вісім плямистих оленів власнику ОСОБА_5 або уповноваженому ним представнику під розписку на відповідальне зберігання.

Попередити ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за розтрату, відчуження, приховування, підміну, пошкодження, знищення майна або інші незаконні дії з майном, на яке накладено арешт.

В решті накладений арешт на майно залишити без змін.

Зобов`язати ОСОБА_5 , ОСОБА_3 забезпечити належне транспортування оленів до місця відповідального зберігання за допомогою спеціалізованого транспортного засобу.

Виконання ухвали покласти на слідчого.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1