Справа номер №303/2311/24
Провадження №1кс/303/437/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2024 року м. Мукачево

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000019 від 13.01.2024,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного в рамках досудового розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено 13.01.2024 до ЄРДР за №0000019 (правова кваліфікація ч.2 ст.307 КК України), на т/з «Mercedes Benz Sprinter 211», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію даного т/з серії НОМЕР_2 .

В обґрунтування клопотання ОСОБА_3 вказує на те, що застосований ухвалою слідчого судді захід забезпечення кримінального провадження порушує його, як особи, що жодного відношення до кримінального правопорушення не має, підозрюваним у кримінальному провадженні не являється, право на вільне користування та розпорядження належним автомобілем, який являється для нього засобом для пересування та єдиним джерелом доходу, що в свою чергу призводить не тільки до обмеження його підприємницької діяльності, а також створює ряд труднощів, як для нього особисто, так і негативно позначається на інтересах родини, до складу якої входить дружина, яка являється інвалідом 2 групи.

З огляду на викладене, факт того, що вилучений в ОСОБА_4 транспортний засіб, останньому був переданий виключно в тимчасове користування, тобто він ним не володіє та не користується на постійній основі, а також приймаючи до уваги, що будь яких заборонених речей в автомобілі виявлено не було, а відтак потреба в подальшому його арешті відпала, ОСОБА_3 просить суд просить скасувати арешт, як такий, що порушує його права, як володільця майна, на безперешкодне розпорядження автомобілем на власний розсуд.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Слідча ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася. До суду надійшла заява відповідно до якої остання заперечує щодо скасування арешту на майно.

Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, а також оглянувши матеріали клопотання про накладення арешту (справа №303/2311/24; провадження №1кс/303/384/24), прихожу до наступного висновку.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбаченого ст.131 КПК України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним. Порядок скасування арешту майна встановлюється ст. 174 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

В ході розгляду клопотання встановлено, що під час досудового розслідування кримінального провадження (ЄРДР за №0000019 від 13.01.2024), накладено арешт, в тому числі, на автомобіль «Mercedes Benz Sprinter 211», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію даного т/з серії НОМЕР_2 .

Зі змісту клопотання вбачається, що автомобіль «Mercedes Benz Sprinter 211», д.н.з. НОМЕР_1 , належність якого ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про реєстрацію даного т/з серії НОМЕР_2 , ним було передано сину ОСОБА_4 у тимчасове користування, що свідчить про необізнаність ОСОБА_3 про обставини використання даного транспортного засобу.

Згідно вимог п.4 ч.1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Санкція ч.2 ст.307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, що в даному випадку ОСОБА_4 не належить.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. При цьому обмеження права власності повинно бути розумним та співрозмірним завданням кримінального провадження.

Відповідно до п.1 ч.6 ст.100 КПК України речові докази, які не містять слідів кримінального правопорушення у вигляді предметів, зберігання яких через громіздкість неможливо без зайвих труднощів повертаються власнику, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Зберігання речових доказів у вигляді автомобілів здійснюється на спеціальних майданчиках, проте тривале знаходження транспортного засобу, за відсутності умов відповідного зберігання, може призвести до знищення майна.

Враховуючи той факт, що досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000019 триває, проводяться слідчі дії по розкриттю злочину та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, вважаю, що арештоване майно, яке визнано речовим доказом, може бути необхідне для проведення певних слідчих дій, а відтак клопотання в частині повного скасування арешту задоволенню не підлягає.

Враховуючи зазначене, наслідки арешту майна для ОСОБА_3 , як власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності та користування завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність правових підстав для скасування арешту, накладеного на т/з «Mercedes Benz Sprinter 211», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію даного т/з, в частині заборони користування ОСОБА_4 даним майном.

При цьому, зважаючи що досудове розслідування триває та арештоване майно (автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter 211», д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію даного т/з серії НОМЕР_2 ) має значення речового доказу в кримінальному провадженні №0000019 та перебуває під забороною його відчуження та розпорядження, дане майно має бути передане на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_4 , з покладанням на останнього обов`язку забезпечити зберігання даного майна до скасування арешту у встановлену КПК України порядку.

Керуючись ст. ст. 100, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання ОСОБА_3 щодо скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Мукачівського міськрайонного суду від 22 березня 2024 року, в рамках кримінального провадження за №0000019 задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений на автомобіль марки автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter 211», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію даного т/з серії НОМЕР_2 , в частині позбавлення права користування даним майном.

Автомобіль марки автомобіль марки «Mercedes Benz Sprinter 211», д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію даного т/з серії НОМЕР_2 , передати на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , мешканцю АДРЕСА_1 .

В решті вимог відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1