Номер провадження: 11-кп/813/1101/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та потерпілого ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Київського райсуду м. Одеси від 27.12.2023 про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття к/п №0001155 від 16.07.2021 стосовно:

ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Білгород-Дністровський Одеської обл., громадянина України, із середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2019 р.н., працюючого ФОП, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою суду 1-ої інстанції було задоволено клопотання захисника ОСОБА_9 , звільнено ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку зі зміною обстановки, та к/п №0001155 від 16.07.2021 за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України було закрито.

Мотивуючи своє рішення, суд 1-ої інстанції, врахувавши, що ОСОБА_8 одружений, має на утримані малолітню дитину, є фізичною особою-підприємцем, вступив до добровольчого формування Одеської міської територіальної громади «Муніципальна Варта Одеси», на час кримінального провадження після введення воєнного стану на території України усвідомив необхідність захисту нашої держави від російської агресії та активно бере участь у бойових діях, дійшов переконання, що обвинувачений ОСОБА_8 на теперішній час перестав бути суспільно небезпечною особою, у зв`язку із чим може бути звільнений від кримінальної відповідальності.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особа, яка її подала.

В апеляційній скарзі заступник керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 зазначив, що вважає ухвалу суду незаконною з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону з огляду на наступне:

- судом 1-ої інстанції не враховано того, що добровольче формування Одеської міської територіальної громади «Муніципальна Варта Одеси», з яким ОСОБА_8 уклав контракт №306, не входить до складу Збройних Сил України, при цьому, в матеріалах провадження відсутні документи про те, коли та на який термін цей контракт був укладений, не зазначено військове звання та на якій посаді обвинувачений проходить службу;

- поза увагою суду 1-ої інстанції залишилось те, що кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_8 16.07.2021, тобто вже після одруження та народження дитини, а також після отримання права на зайняття підприємницькою діяльністю, тобто зазначенні обставини вже існували на час вчинення злочину та жодним чином не стали для обвинуваченого тими стримуючими або стимулюючими факторами, які б могли свідчити про те, що він дійсно змінився як особистість чи навколо нього виникла інша обстановка, яка б могла гарантувати невчинення у майбутньому інших кримінальних правопорушень та свідчити про те, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечною особою;

- посилання суду 1-ої інстанції на те, що на час розгляду кримінального провадження, після введення воєнного стану на території України ОСОБА_8 усвідомив необхідність захисту нашої держави від російської агресії та активно бере участь у бойових діях є безпідставними, оскільки суд не мав достовірних доказів того, що обвинувачений дійсно зарахований до лав Збройних Сил України для захисту суверенітету та територіальної цілісності України та приймає участь у бойових діях.

Посилаючись на наведені доводи, прокурор ОСОБА_10 просить скасувати ухвалу суду та призначити новий розгляд кримінального провадження у суді 1-ої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги прокурора ОСОБА_10 та просила її задовольнити, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечували проти її задоволення, думку потерпілого ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора та просив її задовольнити, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз ухвали суду 1-ої інстанції показав, що оскаржуване судове рішення приписам наведеної норми кримінального процесуального закону не відповідає з огляду на наступні обставини.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч. 1 ст. 285 КПК України передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Частина 3 ст. 288 КПК України встановлює, що суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно з положеннями ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Статтею 48 КК України передбачено, що особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

В цьому контексті суд апеляційної інстанції приймає до уваги роз`яснення, які містяться в п. 7 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005, згідно яких в зазначеній статті передбачено дві самостійні підстави звільнення особи від кримінальної відповідальності - втрата суспільної небезпечності внаслідок зміни обстановки на час розслідування чи розгляду справи в суді або діянням, або особою, яка його вчинила.

При цьому треба розрізняти зміну обстановки в широкому розумінні, тобто соціальних, економічних, політичних, духовних, міжнаціональних, воєнних, міжнародних, природних, організаційних, виробничих та інших процесів у масштабах країни, регіону, області, міста, району, підприємства, установи, організації, та у вузькому, - тобто об`єктивних (зовнішніх) умов життя, в яких перебувала особа на час вчинення злочину та які значною мірою позначались на її суспільній небезпечності.

Для застосування ст. 48 КК України необхідно встановити, що після вчинення певного злочину обстановка змінилася таким чином, що вчинене діяння вже не є суспільно небезпечним. Особу можна визнати такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнала таких змін, що унеможливлюють вчинення нею нового злочину.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові ККС ВС від 13.04.2023 у справі №157/1091/22 (провадження №51-3787 км 22), відповідно до якого особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку з чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину на момент розгляду справи в суді не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку зі зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Так, стороною обвинувачення ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, а саме в тому, що він 16.07.2021 приблизно о 06:03 год., знаходячись на проїжджій частині перехрестя вул. Люстдорфської дор. та Адміральського пр-ту, поруч буд. №50 по вул. Люстдорфська дор. в м. Одесі, під час розмови з працівником поліції ОСОБА_7 , який встановлював обставини вчинення ДТП за участю водія мототранспорту, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та те, що ОСОБА_7 являється співробітником правоохоронних органів, перебуває в однострою, з нагрудним номерним жетоном та виконує свої службові обов`язки, несподівано для оточуючих, маючи на меті спричинити тілесні ушкодження ОСОБА_11 , наніс останньому один удар правою рукою в область лівої щелепи, чим завдав потерпілому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у формі струсу головного мозку, синця голови, які складають єдиний морфологічний комплекс ушкоджень та оцінюються разом, що спричинили розлад здоров`я строком понад 6-ть днів, але не більше трьох тижнів (21 день) та за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.3 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Врахувавши факт того, що ОСОБА_8 одружений та має на утриманні малолітню доньку, є фізичною особою-підприємцем, уклав контракт добровольця територіальної оборони та приймає активну участь у бойових діях, суд 1-ої інстанції дійшов висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_8 на теперішній час перестав бути суспільно небезпечною особою.

Разом із тим, колегія суддів вважає такий висновок суду 1-ої інстанції передчасним з огляду на наступне.

Для встановлення того, що на час розгляду справи в суді обстановка змінилась, необхідно встановити не тільки те, яка обстановка існувала під час вчинення кримінального правопорушення, а й те, в чому саме полягає її зміна на час розгляду справи.

Вважаючи слушними доводи сторони обвинувачення, колегія суддів зауважує на тому, що добровольче формування Одеської міської територіальної громади «Муніципальна Варта Одеси», з яким обвинувачений ОСОБА_8 уклав контракт, всупереч висновкам суду 1-ої інстанції, не входить до складу Збройних Сил України, матеріали провадження не містить інформації стосовно дати та строку укладення контракту.

Зауважуючи в оскаржуваній ухвалі на тому, що обвинувачений ОСОБА_8 , захищаючи нашу державу від російської агресії, бере активну участь у бойових діях, суд залишив поза увагою, що матеріали кримінального провадження не містять жодних достовірних документальних доказів того, що ОСОБА_8 дійсно зарахований до лав ЗСУ та приймає участь в бойових діях.

З урахуванням викладеного, вищезгадані обставини судом 1-ої інстанції були безпідставно визнані в якості підстав для висновку про зміну обстановки, зокрема, втрати обвинуваченим ОСОБА_8 суспільної небезпечності, оскільки вони не підтверджувались жодними належними доказами.

Водночас, апеляційний суд, погоджуючись із твердженнями прокурора про те, що перебування обвинуваченого ОСОБА_8 у шлюбі, наявність на утриманні малолітньої дитини та те, що він є фізичною особою-підприємцем не можуть в даному випадку бути визнані змінами умов життєдіяльності обвинуваченого в розумінні ст. 48 КК України, оскільки такі обставини існували на момент вчинення обвинуваченим 16.07.2021 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України та не стали для нього стримуючими факторами, які б спонукали його не вчиняти кримінальне правопорушення.

Відтак, з огляду на факт існування зазначених обставин на момент вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, суд 1-ої інстанції дійшов хибного висновку про те, що обвинувачений змінився як особистість та навколо нього виникла така обстановка, яка б могла гарантували невчинення ним у майбутньому інших кримінальних правопорушень та свідчити про те, що обвинувачений перестав бути суспільно небезпечною особою.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що у суду 1-ої інстанції не було достатніх, передбачених законом, зокрема, ст. 48 КК України, підстав для висновку про втрату обвинуваченим ОСОБА_8 суспільної небезпечності, внаслідок чого, не було об`єктивних підстав для звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із зміною обстановки, чим допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді 1-ої інстанції.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

Частина 1 ст. 415 КПК України встановлює вичерпний перелік обставин, які є підставою для скасування вироку та призначення нового розгляду в суді 1-ої інстанції, при цьому, зазначений перелік не містить можливості призначення нового судового розгляду у разі безпідставного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Разом із тим, ч. 6 ст. 9 КПК України передбачає, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК України.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, законність, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, публічність, диспозитивність, гласність і відкритість судового провадження та його розумність строків.

За таких обставин, враховуючи те, що допущені судом 1-ої інстанції порушення вимог кримінального процесуального закону не можуть бути усунуті під час провадження в суді апеляційної інстанції, оскільки це виходить за межі його повноважень, колегія суддів вважає за необхідне, застосовуючи в даному випадку аналогію закону та засаду законності, вирок суду скасувати та призначити новий розгляд провадження в суді 1-ої інстанції зі стадії підготовчого судового провадження.

Частинами 2 та 3 ст. 415 КПК України передбачено, що призначаючи новий розгляд у суді 1-ої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання.

Висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду 1-ої інстанції при новому розгляді.

Відтак, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_10 підлягає задоволенню, а ухвала суду 1-ої інстанції - скасуванню із призначенням нового судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України зі стадії підготовчого судового провадження в іншому складі суду.

Беручи до уваги викладене вище, керуючись ст.ст. 24, 284, 285, 288, 370, 404, 405, 407, 409, 413, 415, 419, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу заступника керівника Одеської обласної прокуратури ОСОБА_10 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 27.12.2023 про звільнення ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України від кримінальної відповідальності, у зв`язку зі зміною обстановки та закриття к/п №0001155 від 16.07.2021 - скасувати.

Призначити новий розгляд к/п №0001155 від 16.07.2021 за обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України в суді 1-ої інстанції, зі стадії підготовчого провадження, іншим складом суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4