ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7487/15-к Номер провадження 11-сс/814/166/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю: секретаря судового засідання прокурора представника заявника заявникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 06 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Полтава) ТУ ДБР у м. Полтава від 30 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000113 від 20 березня 2015 року.

Постановлене рішення слідчий суддя мотивував тим, що в ході проведення досудового розслідування було виконано ряд процесуальних та слідчих дій для повного, всебічного й неупередженого встановлення обставин справи, за результатами чого слідчий дійшов правильного висновку про відсутність події, складу кримінального правопорушення та необхідність у зв`язку з цим закриття кримінального провадження, належним чином мотивувавши свої висновки.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , просить скасувати ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 06 лютого 2024 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_8 , скасувати постанову слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Полтава) ТУ ДБР у м. Полтава від 30 червня 2021 року про закриття кримінального провадження №0000113 від 20 березня 2015 року та направити кримінальне провадження до органу слідства для проведення досудового розслідування, надавши обов`язкові для виконання вказівки щодо здійснення необхідних слідчих, процесуальних дій у межах конкретних установлених строків; зобов`язати орган досудового розслідування допитати ОСОБА_8 в процесуальному статусі потерпілого; постановити та направити на адресу керівників Полтавської обласної прокуратури й ТУ ДБР у м. Полтава ухвалу з пропозицією усунути від участі в цьому кримінальному провадженні слідчих і прокурорів, які виконували свої повноваження в кримінальному провадженні №0000192 від 11 лютого 2014 року. Свої вимоги мотивує тим, що слідчий суддя: не обґрунтував свої висновки та не врахував те, що органом досудового розслідування не було проведено комплекс необхідних слідчих і процесуальних дій для встановлення істини в кримінальному провадженні, зокрема, шляхом виконання вказівок, наданих судом апеляційної інстанції в ухвалі від 11 листопада 2019 року, не перевірено доводи ОСОБА_8 , не надано оцінки наявності низці складів кримінальних правопорушень, істотно порушено строки досудового розслідування, безпідставно відмовлено у визнанні його потерпілим, а в ході слідства безпідставно брали участь слідчі й прокурори, які виконували свої повноваження в кримінальному провадженні№0000192 від 11 лютого 2014 року; залишив поза увагою надіслані адвокатом ОСОБА_9 доповнення від 24 серпня 2023 року; порушив право ОСОБА_8 на отримання правової допомоги, провівши розгляд скарги без представника ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_7 , про якого повідомляв заявник, і схиливши останнього до позиції щодо здійснення судового засідання за відсутності його адвоката, внаслідок чого ОСОБА_8 також не заявив відвід прокурору ОСОБА_6 , який був слідчим і брав участь у збиранні доказів у кримінальному провадженні №0000192 від 11 лютого 2014 року.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, думку ОСОБА_8 та його представника на підтримку апеляційної скарги, заперечення прокурора проти апеляційної скарги, перевірила матеріали судового й кримінального проваджень, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Пунктом 2 ч.1 ст.284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

За ч.4 ст.284 КПК України слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстави, передбаченої п.2 ч.1 ст.284 КПК України, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про його закриття можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів, які стосуються цього провадження, в сукупності.

Частиною 1 ст.365 КК України передбачено відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.

За ч.2 ст.365 КК України відповідальність настає за вказані вище дії, якщо вони супроводжувалися насильством або погрозою застосування насильства, застосуванням зброї чи спеціальних засобів або болісними і такими, що ображають особисту гідність потерпілого, діями, за відсутності ознак катування.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про перевищення влади або службових повноважень» під перевищенням влади або службових повноважень розуміється: а) вчинення дій, які є компетенцією вищестоящої службової особи цього відомства чи службової особи іншого відомства; б) вчинення дій, виконання яких дозволяється тільки в особливих випадках, або з особливого дозволу, або з додержанням особливого порядку - за відсутності цих умов; в) вчинення одноособово дій, які могли бути вчинені лише колегіально ; г) вчинення дій, які ніхто не має права виконувати або дозволяти.

Із суб`єктивної сторони дії, передбачені ст.365 КК України, вчиняються лише умисно. Службова особа усвідомлює, що дії, які вона вчиняє, явно виходять за межі прав і повноважень, наданих їй законом або іншим нормативним актом, та бажає їх вчинити.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 20 березня 2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості за №0000113, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України, на підставі заяви ОСОБА_8 про вчинення кримінального правопорушення (а.к.п.1).

30 червня 2021 року слідчим Першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Полтава) ТУ ДБР у м. Полтава це кримінальне провадження закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діях окремих співробітників УМВС України в Полтавській області та Прокуратури Полтавської області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.365 КК України (а.к.п.132-137).

Перевіркою матеріалів кримінального провадження встановлено, що в ході досудового розслідування було здійснено необхідні заходи для забезпечення повного та всебічного досудового розслідування. Оцінивши зібрані в ході проведення досудового розслідування докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий дійшов правильного висновку про закриття даного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_8 зазначив, що в період часу з 02 до 10 вересня 2014 року працівники УМВС України в Полтавській області на території м. Кременчук застосовували до нього фізичний тиск, примушували до надання показань щодо вбивства інших осіб, а прокурор ОСОБА_10 та працівники карного розшуку УМВС України в Полтавській області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вказаний вище період часу шантажували його та висловлювали погрози його сім`ї.

Під час досудового розслідування було допитано ОСОБА_8 в процесуальному статусі свідка, який повідомив обставини, викладені в його заяві, зауваживши, що працівники міліції та прокуратури чинили на нього фізичний, моральний і психологічний тиск із метою зізнання у вбивстві (а.к.п.44-50).

Названі вище твердження ОСОБА_8 були предметом ретельної перевірки та за результатами проведення вичерпного комплексу слідчих і процесуальних дій під час здійснення уповноваженим органом розслідування не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Так, свідок ОСОБА_10 (на час розслідуваних обставин обіймав посаду прокурора Прокуратури Полтавської області) підтвердив те, що він здійснював процесуальне керівництво в кримінальному провадженні №10000192 за підозрою у вчиненні ОСОБА_8 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 умисного вбивства. Під час досудового розслідування ані він, ані працівники УКР УМВС України в Полтавській області ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та інші працівники міліції будь-яких заходів фізичного, психологічного та морального тиску щодо ОСОБА_8 не здійснювали, останній надавав показання добровільно й без тиску, видимих тілесних ушкоджень не мав, скарг на дії працівників міліції не заявляв і порушень законодавства з боку працівників міліції встановлено не було, що підтверджується протоколом допиту від 29 жовтня 2015 року (а.к.п.93-96).

За змістом протоколів допитів від 20-23, 27, 29 жовтня 2015 року свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (на час розслідуваних обставин обіймали посади заступників начальника УКР УМВС України в Полтавській області), ОСОБА_16 , ОСОБА_17 (на час розслідуваних обставин обіймали посади оперуповноважених УБОЗ УМВС України в Полтавській області), ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 (на час розслідуваних обставин обіймали посади слідчих СУ УМВС України в Полтавській області) також підтвердили те, що в зазначеному вище кримінальному провадженні, в тому числі в ході затримання та проведених подальших слідчих, процесуальних дій, будь-які незаконні заходи фізичного, морального та психологічного тиску щодо ОСОБА_8 чи членів його родини працівниками правоохоронних органів (слідчими чи прокурорами) не вчинялись, видимих тілесних ушкоджень ОСОБА_8 не мав, скарг чи заяв на дії правоохоронних не заявляв. Порушень норм закону щодо ОСОБА_8 встановлено не було (а.к.п.54-73, 75-80).

Водночас свідки ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтвердили те, що ОСОБА_8 за місцем свого проживання безпосередньо перед його затриманням наніс працівнику міліції ОСОБА_17 удар кулаком у ділянку ока, порвав форменний одяг ОСОБА_17 . За вказаним вище фактом було розпочато окреме кримінальне провадження, що відповідає даним обвинувального акта щодо обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.345, ч.1 ст.263 КК України, пов`язаних, зокрема, з нанесенням працівнику правоохоронного органу ОСОБА_17 легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків (а.к.п.84-87).

Наведені вище докази підтверджуються і даними висновку службового розслідування від 27 квітня 2015 року, проведеного УМВС України в Полтавській області, відповідно до якого будь-яких порушень норм законодавства щодо ОСОБА_8 з боку працівників УМВС України в Полтавській області не встановлено. Заходи фізичного впливу під час затримання ОСОБА_8 були такими, що застосовані в межах ст.ст.12, 13 Закону Укрїни «Про міліцію», а наведені ОСОБА_8 твердження щодо застосування до нього тиску працівниками УМВС не знайшли свого підтвердження (а.к.п.34-35).

За даними довідок Першої міської лікарні м. Полтава, Полтавської обласної лікарні та Кременчуцької першої міської лікарні встановлено, що в період часу з 01 січня 2014 року по 21, 23, 24 квітня 2015 року ОСОБА_8 на лікуванні в медичних закладах не перебував, за медичною допомогою не звертався (а.к.п.21, 23, 25).

Окрім того, в ході досудового розслідування для перевірки версії ОСОБА_8 були вжиті додаткові заходи, а саме оглянуто й вивчено матеріали кримінального провадження №0000192 від 11 лютого 2014 року (документи, відеозаписи) за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.115 КК України, за результатом чого не встановлено даних, які би свідчили про порушення норм законодавства з боку працівників правоохоронних органів, навпаки право на захист під час слідчих дій ОСОБА_8 було реалізовано в повному обсязі, що вбачається з протоколу огляду цих матеріалів провадження від 28 жовтня 2015 року з додатком (а.к.п.88-92).

Водночас, що стосується витребування з медичного закладу інформації про доставлення ОСОБА_8 до Третьої міської лікарні м. Кременчук та відділу судово-медичної експертизи оперуповноваженим, то, як встановлено в судовому засіданні апеляційного суду, їх витребування є неможливим у силу сплину часу. Разом з тим, даний факт сам по собі не призводить до неповноти досудового розслідування, в результаті якого були вжиті необхідні й достатні заходи для встановлення істини в кримінальному провадженні та встановлено відсутність факту застосування працівниками правоохоронних органів недозволених методів слідства до ОСОБА_8 .

Окрім того, ОСОБА_8 , взазуючи на застосування до нього тиску під час затримання невідомими особами, одягнутими в маски, не навів бодай мінімальних даних, які би давали потенційну можливість для установлення цих осіб, у той час як зазначеними вище доказами підтверджено відповідність дій працівників правоохоронних органів вимогам закону в ході розслідування кримінального провадження щодо ОСОБА_8 .

Ураховуючи наведені вище обставини в їх сукупності, факт застосування фізичного чи психологічного насильства, недозволених методів слідства співробітниками УМВС України в Полтавській області та працівниками Прокуратури Полтавської області до ОСОБА_8 , на що він посилається, не знайшов свого підтвердження та спростовується даними кримінального провадження. Тому відомості з журналу обліку зафіксованих тілесних ушкоджень у осіб, які прибули до Полтавського слідчого ізолятора, про виявлення в ОСОБА_8 синця під лівим оком за відсутності інших тілесних ушкоджень та скарг від нього стан здоров`я по прибуттю до Полтавського слідчого ізолятора 11 вересня 2014 року (а.к.п.15-16), не спростовують правильність висновків слідчого, оскільки, як установлено вище, з урахуванням неправдивої версії ОСОБА_8 , вказаний синець має іншу природу походження - не внаслідок незаконних дій органів досудового розслідування чи прокуратури. Дані, які би свідчили про зворотне та можливість отримання протилежних відомостей, є відсутніми.

Судом апеляційної інстанції не встановлено доцільних і належних обставин, що не були предметом розслідування та потребували би перевірки засобами кримінального процесу для прийняття законного й обґрунтованого рішення.

Колегія суддів зауважує, що необхідність у проведенні слідчих дій у кримінальному провадженні є тоді, коли матеріали провадження містять ознаки кримінального правопорушення і не зібрано достатніх доказів, які підтверджують вину особи у його вчиненні або їх недостатньо для висновку про відсутність події чи складу кримінального правопорушення. За наявності достатніх підстав для висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, кримінальне провадження має бути негайно закрите, що і має місце в досліджуваному випадку, а тому посилання апелянта на непроведення необхідних слідчих і процесуальних дій позбавлені підстав.

Усе зазначене наведене вище свідчить про дотримання органом досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження й оцінки слідчим доказів згідно з вимогами ст.94 КПК України.

Тому колегія суддів не вбачає достатніх і виправданих підстав для скасування рішення слідчого про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Аргументи адвоката про необгрунтоване невизнання ОСОБА_8 потерпілим спростовуються матеріалами кримінального кримінального провадження, в яких наявна постанова від 15 травня 2015 року, за якою слідчим було мотивовано відмолено у визнанні ОСОБА_8 потерпілим у кримінальному провадженні №0000113 від 20 березня 2015 року з огляду на відсутність факту завдання шкоди ОСОБА_8 працівниками правоохоронних органів (а.к.п.38).

Окрім того, всупереч доводам апелянта, перевіркою матеріалів справи не встановлено підтверджених обставин, передбачених ст.77 КПК України, що унеможливлювали би участь слідчих і прокурорів у кримінальному провадженні №0000113 від 20 березня 2015 року, які здійснювали свої повноваження в цьому провадженні.

Доводи представника про безпідставний розгляд слідчим суддею провадження за відсутності представника ОСОБА_8 є неспроможними.

У поданій до слідчого судді скарзі ОСОБА_8 повідомив про наявність у нього представника - адвоката ОСОБА_9 , який помер станом на час розгляду слідчим суддею скарги ОСОБА_8 .

З матеріалів справи встановлено, що в судовому засіданні першої інстанції ОСОБА_8 на запитання слідчого судді підтвердив те, що не потребує залучення йому представника за відсутності здійснення будь-якого тиску чи впливу на нього слідчим суддею. При цьому, в самій апеляційній скарзі за її змістом не заперечується висловлення ОСОБА_8 позиції про розгляд поданої ним скарги без участі представника. Окрім того, можливість реалізації всіх прав, передбачених КПК України, ОСОБА_8 та його представнику - адвокату ОСОБА_7 , було надано в суді апеляційної інстанції, якими вони й скористались у повному обсязі.

Водночас той факт, що слідчий суддя не відобразив у судовому рішенні доповнення до скарги ОСОБА_8 , наявність і зміст яких установлено в електронній системі документообігу, не є тим істотним порушенням вимог КПК України, яке би було достатньою підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки не спростовує правильність прийнятої слідчим постанови, а доводи ОСОБА_8 та його представника про протилежне є безпідставними.

Тому доводи апеляційної скарги, з яких ставиться питання про скасування оскаржуваних ухвали слідчого судді та постанови слідчого, не знайшли свого підтвердження.

Тих істотних порушень кримінального процесуального закону, які би перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , в інтересах ОСОБА_8 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтава від 06 лютого 2024 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_8 - без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4