ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/315/24 Справа № 711/3304/23 Категорія: ч.3 ст.286-1 КК України Головуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

за участю прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9

представника потерпілого - захисника ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_7 на вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 січня 2024 року, яким

ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, Черкаської області, українця, громадянина України, освіта середньо-спеціальна, розлученого, маючого на утриманні неповнолітню доньку,на момент вчинення кримінального правопорушення водій заправник автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів взводу матеріального забезпечення 4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , інвалідом, учасником бойових дій, депутатом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим та засуджено за кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286-1 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком 6 (шість) роки, з позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 7 (сім) років.

Строк відбуття покарання рахується з дня ухвалення вироку, тобто 09.01.2024 року.

Зараховано ОСОБА_11 в строк покарання, строк попереднього ув`язнення з 10.05.2023 року по 09.01.2024 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишений без змін до вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_11 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 завдану матеріальну шкоду в сумі 11604,21 грн та моральну шкоду в сумі 80 000 грн.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_11 про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення задоволений частково.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_8 завдану моральну шкоду в сумі 300 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_11 на користь держави понесені процесуальні витрати в сумі 4597 гривень 84 коп.

Скасований арешт на автомобіль марки «Mercedec-Benz 200», 1997 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 , VIN-код НОМЕР_3 , який накладений 03.10.2022 слідчим суддею Соснівського районного суду м. Черкаси.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку районного районного суду ОСОБА_11 визнаний винуватим та засуджений за те, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, перебуваючи на посаді водія заправника автомобільного відділення підвозу пального та мастильних матеріалів взводу матеріального забезпечення 4 танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», в порушення вимог підпункту «б» пункту 2.3, підпункту «а» пункту 2.9, пункту 12.1 та пункту 12.4 Правил дорожнього руху, 29.09.2022, близько 17 год. 30 хв., керуючи автомобілем марки «Mercedes-Benz 200», реєстраційний номер НОМЕР_4 , в якому на передньому пасажирському сидінні знаходився пасажир ОСОБА_12 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується актом хіміко-токсикологічного дослідження Комунального некомерційного підприємства «Черкаський обласний наркологічний диспансер» №1053 від 03.10.2022, відповідно до якого в крові гр. ОСОБА_11 , виявлено етиловий алкоголь в концентрації 2,95 г/дм3 (проміле), що відповідно до висновку судово-медичної експертизи Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №02-1/174 від 03.03.2023, зумовлює сильне сп`яніння, та рухаючись по проїзній частині АДРЕСА_2 , перевищив дозволену швидкість руху у населеному пункті, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, та, відповідно, не реагував на її зміну, під час руху на рівній ділянці автодороги, не вибрав в установлених межах безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, не впорався з керуванням, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу руху, та за межі проїзної частини вліво відносно напрямку свого руху, де на лівому узбіччі допустив наїзд на нерухомий автомобіль марки «Fiat Dukato», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який був припаркований на узбіччі поблизу лівого краю проїзної частини та двох пішоходів, а саме ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , які знаходились поруч із вище вказаним автомобілем.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди:

пішохід ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження

у вигляді: черепно-мозкової травми у вигляді садна на лобі та крововиливу

у м`які покрови черепу в передній частині скроневої області зліва; закритої травми грудної клітки та живота у вигляді поширеного синця на лівій половині тулуба, переломів 8,9 ребер зліва по лопатковій лінії з розривами пристінкової плеври та міжреберних м`язів; крововиливу у діафрагму, розриву селезінки з крововиливом в клітковину в ділянці судинної ніжки селезінки, крововиливу у жирову клітковину нирок та надниркових залоз; закритої травми правої гомілки у вигляді синця на правій гомілці, перелому обох кісток правої гомілки з крововиливом у м`які тканини, що є складовими сполученої травми голови, тулубу та кінцівок, яка привела до тромбоемболії легеневої артерії, що відповідно до висновку судово медичної експертизи Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №03-01/843 від 03.10.2022, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, внаслідок якої, 02.10.2022 ОСОБА_13 помер в приміщенні лікарні. Згідно цього висновку експерта, вказана травма виникла від дії тупих предметів, між сполученою травмою та настанням смерті існує прямий причинний зв`язок, а вказані тілесні ушкодження могли виникнути під час дорожньо-транспортної пригоди 29.09.2022;

пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження

у вигляді: відкритого перелому обох щиколоток лівого гомілково-ступневого суглобу, перелому тіла правої лопатки, перелому десятого ребра справа, що відповідно до висновку судово медичної експертизи Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №02-01/224 від 20.03.2023 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості. Згідно цього висновку експерта, вказані тілесні ушкодження могли виникнути при наїзді автомобіля під час дорожньо-транспортної пригоди 29.09.2022;

пасажир переднього пасажирського сидіння автомобіля марки «Mercedes-Benz 200», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: травми грудної клітки з численними переломами ребер справа, забоєм правої легені, попаданням крові та повітря в праву плевральну порожнину без стиснення легені, що відповідно до висновку судово медичної експертизи Комунальної установи «Черкаське обласне бюро судово-медичної експертизи» №02-01/202 від 15.03.2023 відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості та тілесні ушкодження у вигляді: рани правої верхньої кінцівки та садна грудної клітки справа, що відповідно до зазначеного висновку судово медичної експертизи відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Згідно цього висновку експерта, вказані тілесні ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути під час дорожньо-транспортної пригоди 29.09.2022.

Порушення правил безпеки дорожнього руху водієм автомобіля «Mercedes-Benz 200», реєстраційний номер НОМЕР_4 , ОСОБА_11 , а саме: вимог п.п. «б» п. 2.3, п.п. «а» п. 2.9, п. 12.1 та п. 12.4 Правил дорожнього руху, знаходиться в причинному зв`язку з виникненням зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілого ОСОБА_13 , спричинення середньої тяжкості тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_9 та ОСОБА_12 , що підтверджується висновком судового експерта ОСОБА_14 №СТ/030Е-23 від 10.03.2023.

Не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації дій ОСОБА_11 захисник ОСОБА_7 просить вирок районного суду змінити у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість. Призначити ОСОБА_11 за ч.3 ст. 286-1 КК України основне покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції, не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, а саме те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 286-1 КК України є необережним злочином, тобто обвинувачений не мав конкретних мотивів чи умислу на вчинення злочину, наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують його покарання, особу обвинуваченого. Також, суд першої інстанції повинен був врахувати поведінку обвинуваченого під час вчинення злочину та після його вчинення, а саме те, що останній не мав намір ухилятися від відповідальності, весь час, після вчиненого злочину знаходився у військовій частині де приймав участи у бойових діях, та з`явився до правоохоронних органів по першій вимозі, з приводу невідшкодування збитків, обвинуваченний Зацарипний СІМ. в суді неодноразово заявляв що не може відшкодувати збитки в зв`язку з відсутністю коштів, адже після поміщення в слідчий ізолятор останній не отримував заробітної плати, а матір є пенсіонеркою яка отримує мінімальну пенсію інше джерело прибутку в родині відсутнє.

Отже на думку сторони захисту обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_11 є визнання вини в повному обсязі, його щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству.

За час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_11 вже багаторазово пожалкував про скоєне ним кримінальне правопорушення, навчений та покараний наріканням оточуючих людей у скоєному, неодноразово просив вибачення у потерпілих.

Обставина, яка обтяжує покарання, судом першої інстанції не встановлено.

Щодо характеризуючих особистість обставин: ОСОБА_11 раніше не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, має стійки соціальні зв`язки: проживає разом із матір`ю, яка є пенсіонеркою, безпосередньо приймав участь у бойових діях у відсічі російської агресії. На обліку в психіатричній лікарні не перебуває.

З урахуванням усіх вищевказаних характеристик та обставин, суд мав можливість та законні підстави призначити ОСОБА_11 менш суворе

покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України.

Заслухавши доповідь судді, міркування прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, потерпілих, які заперечили проти апеляційної скарги захисника, думку обвинуваченого та захисника в інтересах обвинуваченого в підтримку доводів апеляційної скарги, представника потерпілого, який поклався на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, вирок суду повинен бути законним та обґрунтованим. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ці вимоги закону місцевим судом виконані в повному обсязі.

Дії ОСОБА_11 судом кваліфіковані вірно за ч.3 ст. 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керувала транспортним засобом у устані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та смерть потерпілого.

Враховуючи ту обставину, що в апеляційній скарзі захисника в інтересах обвинуваченого не оспорюється висновок про доведеність винуватості та кваліфікації його дій, який винуватість визнав в повному обсязі, а висновок суду відповідає фактичним обставинам справи і підтверджується наведеними у вироку доказами, які судом досліджені в повному обсязі, тому колегія суддів вважає недоцільним проводити детальний їх аналіз і відповідно до ст. 404 КПК України перевіряє вирок суду лише в межах апеляційної скарги.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення злочину, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, перевіркою матеріалів справи не виявлено.

У відповідності до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст.65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 про пом`якшення останньому покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України, безпідставними, з огляду на наступне.

При призначенні покарання, місцевий суд дотримався вимог ст.50, 65, 66, 67 КК України та врахував Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», а саме дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, поведінку, який вчинив тяжкий злочин, посередньо характеризується, раніше не судимого, вину визнав в повному обсязі, думку потерпілих, на спеціальних обліках не перебуває. Крім того, районний суд не встановив обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого Зацаринного і призначив покарання в межах санкцій ч.3 ст.286-1 КК України 6 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 7 років, яке є необхідним та достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, при цьому основне покарання наближено до мінімального розміру, який передбачений санкцією ч.3 ст.286-1 КК України.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника, що діє в інтересах обвинуваченого Зацаринного про встановлення пом`якшуючих покарання обставин, а саме: визнання вини в повному обсязі, його щиросердне розкаяння, активне сприяння слідству, які дають можливість та законні підстави призначити ОСОБА_11 менш суворе покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно з вимогами ст.69 КК України за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Відповідно до положень п.8 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або не призначення обов`язкового додаткового покарання (ст.69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Судом першої інстанції під час розгляду матеріалів кримінального провадження не було встановлено обставин пом`якшуючих покарання Зацаринного. При цьому місцевий суд зазначив про те, що не вбачає щирого каяття, окільки обвинувачений протягом усього розгляду справи не висловив жаль з приводу вчиненого, добровільно не відшкодував шкоду та критично не оцінив свої дії.

При цьому,колегія суддів враховує ту обставину, що після ДТП, яка сталась 29.09.2022 до 10.05.2023 (день взяття під варту) обвинувачений Зацаринний мав реальну можливість хоча б частково відшкодувати шкоду потерпілим, так як у вказаний період отримував дохід у виді заробітної плати.

Крім того ОСОБА_15 обвинувачується у вчиненні ДТП у стані алкогольного сп`яніння (2,95 проміле), однак обвинувачений визнав вину лише у вчиненні дорожньо-транспортній пригоді, а щодо сп`яніння показав, що був тверезий.

Під час апеляційного розгляду колегія суддів не знаходить підстав для застосування до Зацаринного положень ст.69 КК України.

Не дивлячись на відсутність обставин, що обтяжує покарання Зацаринного, який вчинив необережний злочин, вину хоча, як він вказує визнав в повному обсязі, однак колегія суддів враховує, що останній будучи військовослужбовцем військової служби Збройних Сил України, перебуваючи на службі, на посаді водія керував автомобілем в стані алкогольного сп`яніння (2,95 проміле), в якому знаходився пасажир, перевищив дозволену швидкість руху в населеному пункті, виїхав на зустрічну смугу руху та за межі проїзної частини де на узбіччі допустив наїзд на нерухомий автомобіль та двох пішоходів: ОСОБА_13 та ОСОБА_9 , які знаходились поруч із автомобілем.

При цьому колегія суддів враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, який хоча і вчинений з необережності, проте відноситься до категорії тяжких злочинів, а також непоправні наслідки, які настали: загибель одного потерпілого, інший потерпілий отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, а пасажир автомобіля, який їхав разом із обвинуваченим отримав легкі та середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Разом з тим, колегія суддів встановила, про що і підтвердили потерпілі, що Зацаринний протягом всього часу, а саме з моменту ДТП 29.09.2022 до дня апеляційного розгляду 19.03.2024 не вжив жодних заходів, а саме навіть частково не компенсував завдану шкоду (при цьому обвинуваченому Зацаринному лише 10.05.2023 був обраний запобіжний захід тримання під вартою), тобто обвинувачений не вжив жодних заходів щодо залагодження своєї вини, а тому колегія суддів не може визнати обставину, що пом`якшує покарання щире каяття.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про активне сприяння в розкритті кримінального правопорушення, то згідно показів самого обвинуваченого Зацаринного, він фактичних обставин не пам`ятає у зв`язку з отриманими травмами під час дорожньо-транспортної пригоди, тому активних дій у розкритті правопорушення він не приймав.

Крім того, колегія суддів враховує позицію потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які заперечували проти застосування до Зацаринного положень ст.69 КК України.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

Переконливих аргументів, які б свідчили про порушення судом приписів статей 50, 65 КК України, або доводили явну несправедливість призначеного Зацаринному покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років із позбавленням права керування транспортними засобами строком на 7 років через його суворість, в апеляційній скарзі не міститься.

Конституційний Суд України у Рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на

свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України».

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції врахував низку обставин для визначення виду та розміру призначеного Зацаринному покарання, яке відповідає принципам справедливості, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 колегія суддів не вбачає, в зв`язку з чим рішення суду першої інстанції необхідно залишити без змін.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407, 419 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , що діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 - залишити без задоволення.

Вирок Придніпровського районного суду м.Черкаси від 09 січня 2024 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_11 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді