Справа № 136/807/23
Провадження №11-кп/801/552/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 29 березня 2024 року,

якою задоволено клопотання прокурора та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з правом внесення застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 коп. стосовно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Костянтинівка, Липовецького р-ну, Вінницької обл., житель АДРЕСА_1 , громадянина України, українця,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

Зміст судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини

У провадженні Липовецького районного суду перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000142 від 21.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурор заявив клопотання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки під час судового розгляду встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 29 березня 2024 року задоволено клопотання прокурора. Застосовано до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Визначено розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинувачуваним обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч пятсот шістдесят) гривень 00 коп. У разі внесення застави, покладено на обвинуваченого обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України: а саме: 1)прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, суду; 2) не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) докласти зусиль до пошуку роботи; 5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. 6) утриматись від спілкування з потерпілим та свідками по справі.

В обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду, оскільки він, будучи належним чином повідомленим про дату і час судових засідань, за викликом суду не з`явився. У зв`язку із неявками у судові засідання головуючим у справі неодноразово приймалось рішення про застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді приводу. Разом з цим, працівниками поліції рішення суду не виконано, місцезнаходження обвинуваченого на даний час невідоме. Також ухвалою Липовецького районного суду від 30.10.2023 ОСОБА_8 було оголошено у розшук. Однак, після встановлення місця його перебування він жодного разу на судові засідання не з`явився, на телефонні дзвінки не відповідав.

За таких обставин, суд вважав, що клопотання слід задовольнити, оскільки більш м`який запобіжний захід не дозволить запобігти встановленому ризику. Суд не вбачав можливості обрати стосовно ОСОБА_8 більш м"який запобіжний захід, що пов"язано з відсутністю в нього постійного місця проживання. Разом з тим, суд визначив обвинуваченому альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60560 (шістдесят тисяч пятсот шістдесят) гривень 00 коп, з покладенням обов`язків строком на 2 (два) місяці, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу, ухвалити нову, якою клопотання прокурора задовольнити частково, обравши обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

На думку захисника, прокурор у судовому засіданні не довів наявність ризиків та обставин, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може, здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме переховуватися від суду.

Захисник звертає увагу на те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, однак жодних процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні на обвинуваченого не покладалося у зв`язку з тим, що до нього не були застосовані будь-які запобіжні заходи. А тому сам факт тяжкості злочину, який інкримінується ОСОБА_8 , не може бути підставою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки це суперечить презумпції невинуватості.

Окрім того, звертає увагу, що судом першої інстанції належним чином не враховано особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який має постійне місце проживання та реєстрації, постійно працював, має на утриманні батьків, характеризується позитивно за місцем проживання та роботи.

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні захисник ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_8 просили задовольнити апеляційну скаргу та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Прокурор ОСОБА_6 просив залишити апеляційну скаргу захисника без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Мотиви і висновки суду

Заслухавши доповідача, виступи учасників, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як убачається з мотивувальної частини ухвали, суд зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався в повному обсязі з огляду на такі обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Що стосується наявності ризиків у вказаному провадженні, то колегія суддів зазаначає, що ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний, обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому

Як убачається із обґрунтованих висновків суду першої інстанції, у даному кримінальному провадженні існує доведений прокурором ризик того, що обвинувачений може переховуватись від суду. Існування вказаного ризику обумовлено не лише тяжкістю інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, а також тим, що обвинувачений, будучи належним чином повідомленим про дату і час судових засідань за викликом до суду не з`являвся. У зв`язку з чим до нього було застосовано приводи, які не були виконанні, а потім ухвалою Липовецького районного суду від 30.10.2023 його було оголошено у розшук. Однак, навіть після встановлення місця його перебування, обвинувачений жодного разу на судові засідання не з`явився, на телефонні дзвінки не відповідав.

З огляду на це, судом першої інстанції обґрунтовано застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою з метою попередження ризиків здійснення такої поведінки у подальшому та, як наслідок, унеможливлення здійснення негативного впливу на хід та результати судового розгляду кримінального провадження.

При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що суд першої інстанції, застосовуючи до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою, визначив ОСОБА_8 розмір застави, який співмірний вчиненому інкримінованому кримінальному правопорушенню та особі обвинуваченого, не є надмірним та непосильним. Зрештою визначений розмір застави є відповідним і достатнім стримуючим фактором, який би обвинувачений або інша особа (заставодавець) боявся б втратити внаслідок невиконання процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

Надаючи оцінку доводам захисника стосовно того, що обвинувачений має постійне місце проживання та реєстрації, постійно працював, має на утриманні батьків, характеризується позитивно за місцем проживання та роботи, апеляційний суд зауважує, що захисником не було надано жодних доказів на підтвердження того, що обвинувачений має соціальні зв`язки або будь-яке місце роботи.

Натомість наявність у обвинуваченого місця реєстрації та проживання жодним чином не зменшує існування ризику переховування та не може слугувати безумовною підставою для застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання, з огляду на встановлені судом першої та апеляційної інстанції обставини.

Окрім того, колегія суддів не погоджується з доводами захисника про те, що до моменту обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого жодних процесуальних обов`язків у вказаному кримінальному провадженні на нього ніхто не покладав.

У даному разі набуття ОСОБА_8 процесуального статусу підозрюваного, а потім обвинуваченого автоматично наділяє його переліком прав та обов`язків, визначених ст. 42 КПК України. До того ж, диспозиція ч.1 ст. 177 КПК України не передбачає вимог, що відповідні обов`язки мають бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого слідчим, прокурором чи судом, оскільки вказана норма передбачає лише наявність прав та виконання обов`язків, визначених законом у зв`язку з набуттям особою процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника про те, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та невмотивованою не заслуговують на увагу, оскільки місцевим судом ретельно враховано ті обставини, на які вказує захисник у поданій апеляційній скарзі та ухвалено рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Більш того, запобіжний захід, застосований до ОСОБА_8 на визначений строк, а питання доцільності застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою буде перевірено судом через нетривалий час у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, що виключають можливість застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ні судом першої інстанції, ні судом апеляційної інстанції під час апеляційного розгляду скарги не встановлено.

З урахуванням викладеного, ухвала суду відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги захисника колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419,422-1 КПК України, суд

ухвалив :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Липовецького районного суду Вінницької області від 29 березня 2024 року залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4