У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2024 року, якою накладено арешт на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку з кадастровим номером :01:042:0003, яка перебуває у комунальній власності,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

представник власника майна - адвокат ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі адвокат просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , та на земельну ділянку з кадастровим номером :01:042:0003, яка перебуває у комунальній власності (у власності Миколаївської міської ради), із встановленням обмежень у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування, проведення будь-яких будівельних робіт.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

Зазначає, що клопотання прокурора не містить об`єктивних даних, які б вказували на те, що арештоване майно, з огляду на обставини, які розслідуються в рамках цього кримінального провадження, відповідають критеріям визначеним у ст. 98 КПК України, а у клопотанні лише перераховуються загальні підстави для накладення арешту на майно, без зазначення конкретних обставин події, за яких вилучене майно може використано, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

Вказує, що в рамках цього кримінального провадження, розслідуються обставини можливої причетності до вчинення кримінального правопорушення невстановленими особами, але майно належить третій особі, разом з тим прокурор у клопотанні не навів та не надав достатніх і належних доказів того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та свободи третьої особи.

Наголошує, що прокурор звертаючись до суду з вказаним клопотанням, не надав суду достовірну інформацію щодо розгляду цієї справи в цивільному порядку та не навів достатньо доказів на обґрунтування свого клопотання, з урахуванням того, що підозра у кримінальному провадженні нікому не пред`явлена, а тому у суду були відсутні законні підстави для накладення арешту на майно ОСОБА_6 .

Звертає увагу, що судом в порушення вимог ч. 2 ст. 172 КПК України, розглянуто клопотання прокурора про арешт майна за відсутності власника майна, чим позбавлено ОСОБА_6 , права на захист і можливості надати суду пояснення, з приводу того, що перелічене в ухвалі судді майно - є нерухомість, яку сховати неможливо, а знищити чи пошкодити це майно не має рації, оскільки у неї були всі документи видані посадовими особами та внесені всі ці відомості про збільшення площі її об`єкту нерухомості у Державний реєстр нерухомості, а саме тому будівельні роботи проводилися внутрішні, а не такі , як зазначено в доданих до клопотання прокурора.

Зауважує, що правомірність набуття права власності на спірну нерухомість ОСОБА_6 підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі продажу серії НСМ 612426, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та Витягу з ДРРА на нерухоме майно від 18.12.2023 року, де були внесені відомості про закінчений будівництвом об`єкт загальною площею 579, 7 кв. м., вказані документи були додані до клопотання, вони не скасовані та не визнані недійсними у встановленому законом порядку.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Під час розгляду клопотання прокурора про арешт майна, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

До Ленінського районного суду м. Миколаєва надійшло клопотання прокурора про накладення арешту на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 та на земельну ділянку з кадастровим номером :01:042:0003, яка перебуває у комунальній власності Миколаївської міської ради із встановленням обмежень у вигляді заборони відчуження, розпорядження та користування, проведення будь-яких будівельних робіт в якості заходів забезпечення у кримінальному провадженні №000060 від 14.12.2023 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 197-1 КК України.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що поки невстановленими особами здійснено самовільне будівництво (реконструкція вказаного нежитлового приміщення зі збільшенням геометричних розмірів) на самовільно зайнятій земельній ділянці, що перебуває у комунальній власності, по АДРЕСА_1 , за відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а також без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. А, вказаний об`єкт будівництва за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка з кадастровим номером :01:042:0003, може бути використаний як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя зазначив, що у вказаному кримінальному провадженні є обґрунтована підозра у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 197-1 КК України, а арешт майна потрібний для забезпечення фіксації поточного стану нежитлового приміщення та земельної ділянки, що також як наслідок матиме припинення кримінального правопорушення.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

В провадженні СВ ВП №2 Миколаївського районного управління поліції ГУ НП в Миколаївській області перебувають матеріали досудового розслідування за №000060 від 14.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.1971 КК України.

За версією органу досудового розслідування, невстановленими особами здійснено самовільне будівництво на самовільно зайнятій земельній ділянці по АДРЕСА_1 , за відсутності правовстановлюючого документа на земельну ділянку, а також без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи.

06.03.2024 проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого встановлено, що об`єкт будівництва є капітальною та двоповерховою будівлею, яка розташована на огородженій земельній ділянці приблизною площею 500 квадратних метрів. Огляд проводився за участю представників Адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради та Державного архітектурно-будівельного контролю Миколаївської міської ради, зі слів яких будівництво проводиться без відповідних дозвільних документів, які дають право виконувати такі види робіт.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 , який перебуває на посаді першого заступника державного архітектурно-будівельного контролю ММР, повідомив, що 20.10.2023, побачивши скаргу мешканців міста Миколаєва у засобах масової інформації про незаконні будівельні роботи по вул. Миколаївська ЗБ, було прийнято рішення про виїзд за вказаною адресою. Під час виїзду зафіксовано проведення будівельних робіт у вигляді зведеного фундаменту, стін та часткового перекриття. Однак власника встановити не надалось можливим, робочі відмовились надавати будь-яку інформацію. Про що складено відповідний акт, 06.03.2024 створено комісію та складено акт, в якому зафіксовано самовільне будівництво на земельній ділянці комунальної власності, договір оренди відсутній. Станом на 06.03.2024 в реєстрі будівельної діяльності дозвільні документи, які дають право виконувати такі види робіт, відсутні. Проте будівельні роботи продовжувались. На момент виїзду комісії, в будівлі виявлено перекритий дах, вставлені вікна та двері. А також перед об`єктом будівництва виявлено 5 пеньків від дерев із свіжими спилами.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно об`єкт нерухомості розташований за адресою: АДРЕСА_2 має реєстраційний номер: 01, об`єктом речового права є закінчений будівництвом об`єкт, нежитлова будівля, загальною площею 579.7 кв. м. Об`єкт речового права розташований на земельні й ділянці кадастровий номер :01:042:0003 яка згідно витягу з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельні ділянки знаходиться у комунальній власності. Згідно деталізованої інформації по вище зазначеному об`єкту нерухомості стало відомо, що колишнім власником об`єкту нерухомості на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2018 була ОСОБА_10 , яка в подальшому з метою отримання окремої адреси для об`єкту нерухомості звернулась до Миколаївської МР та на підставі рішення № 405 від 21.05.2021 присвоїла нову адресу вище зазначеному об`єкту нерухомості, а саме: АДРЕСА_2 (нежитлове приміщення магазину №239 літ. А загальною площею 239.9 кв. м.) данні відомості також підтверджуються відповіддю на запит №456 від 07.03.2024 з КП «Миколаївське МБТІ». В подальшому 26.06.2023 на підставі договору купівлі-продажу серії НСМ 612426, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , ОСОБА_10 продала вище зазначений об`єкт нерухомості ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 отримала у Департаменті архітектури та містобудування Миколаївської МР містобудівельні умови та обмеження № 109/3460/12/01-23-21 на проведення «Реконструкції нежитлових приміщень для розміщення магазину по АДРЕСА_2 ». Але всупереч діючому містобудівельному законодавству ОСОБА_6 почала проводити будівельні роботи із зміною геометричних форм вище зазначеного об`єкту нерухомості.

З метою приховування порушення чинного земельного та містобудівельного законодавства ОСОБА_6 звернулась до ФОП « ОСОБА_11 » з метою узаконення самовільного будівництва на зазначений об`єкт нерухомості. 08.12.2023 ФОЛ «Єнукідзе ОСОБА_12 » разом із своєю підлеглою сертифікованим інженером ОСОБА_13 виготовили технічний паспорт на вище зазначений об`єкт нерухомості реєстраційний №T101:7621-8519-8305-4418, згідно якого будівництво об`єкту завершено у 1966 році має два поверхи та загальну площу 579. 7 кв.м. Також за зверненням ОСОБА_6 до ФОЛ «Єнукідзе ОСОБА_12 », який разом із своєю підлеглою сертифікованим інженером ОСОБА_13 . з метою внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно об`єкта нерухомості видали довідку вих. №548/23 від 14.12.2023, щодо виправлення помилки в первинній технічній інвентаризації вищезазначеного об`єкту нерухомості, внаслідок чого збільшили загальну площу до 579,7 кв. м.

Таким чином, невстановлені особи незаконним шляхом змінили межі нерухомого майна та проводять незаконні будівельні роботи на самовільно зайнятій земельній ділянці з кадастровим номером :01:042:0003.

З огляду на наведене є достатні підстави вважати, що арештоване майно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, оскільки є об`єктом кримінальних дій, на яке безпосередньо спрямоване протиправне посягання, було знаряддям вчинення злочину, зберегло його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час цього кримінального провадження. Тому слідчий суддя обґрунтовано відповідно до вимог ст.170, 173 КПК України наклав арешт на вказане майно з метою збереження речового доказу.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вказане майно.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя під час розгляду клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з того, що ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

Тому, з огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, перетворення) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Оскільки у цьому кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно, може бути відчужено чи перетворено, арешт на це майно слідчим суддею накладено обґрунтовано, за наявності для цього достатніх правових підстав. Крім того, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, арешт майна потрібний для забезпечення фіксації поточного стану нежитлового приміщення та земельної ділянки, що також як наслідок матиме припинення кримінального правопорушення.

При цьому слід зауважити, що до завдань суду на даному етапі провадження не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження. Його завдання полягає в тому, щоб дослідити ті обставини кримінального провадження, про які органу досудового розслідування відомо на даний час та які дають достатньо обґрунтовані підстави для звернення до суду з відповідним клопотанням про арешт майна.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, суд дослідив зазначені обставини та не знайшов у висновках органу досудового розслідування при зверненні з клопотанням про накладення арешту на майно, порушень вимог КПК України.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень судом норм КПК України також не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та зазначені в апеляційній скарзі обставини не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали суду.

З урахуванням викладеного, відсутні підстави для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. 100, 170, 171, 173, 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2024 року, якою накладено арешт на нежитлове приміщення, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , та на земельну ділянку з кадастровим номером :01:042:0003, яка перебуває у комунальній власності, - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді