Справа № 127/7495/21
Провадження №11-кп/801/420/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2024 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2024, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сорочинськ Оренбургської області російської федерації, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, раніше судимого:

14.11.1997 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 2 ст. 140 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки;

13.04.2001 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 140, ч. 1 ст. 206 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки із конфіскацією майна;

19.05.2004 Ленінським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців;

13.05.2008 Староміським районним судом м. Вінниці за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням положень ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців;

25.10.2013 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, з урахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 день;

20.05.2014 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки;

02.05.2018 Піщанським районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 390 КК України, з урахуванням положень ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 2 місяці;

05.10.2018 Щорським районним судом Чернігівської області за ч. 4 ст. 358 КК України, з урахуванням положень ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 4 місяці;

21.08.2020 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді штрафу в в розмірі 1700 грн. 00 коп.;

визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 2 ст. 190 КК України (в редакції на час вчинення злочинів), та засуджено:

за ч. 4 ст. 296 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років;

за ч. 2 ст. 190 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_8 остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено рахувати з дня затримання на виконання даного вироку.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, зараховано ОСОБА_8 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з дня затримання 01.02.2021 року по 22.07.2021 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів в розмірі 997 (дев`ятсот дев`яносто сім) грн. 02 коп.

Цивільний позов ОСОБА_9 до обвинуваченого ОСОБА_8 про стягнення майнової шкоди, завданої злочином, та витрат на правову допомогу задоволено повністю.

Стягнуто із ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 7 691 (сім тисяч шістсот дев`яносто одна) грн. 43 коп. майнової шкоди, завданої злочином та витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Вирішено долю речових доказів.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_8 01.02.2021 приблизно о 21 год. 00 хв., перебуваючи по вул. Грушевського, 3 в м. Вінниці біля гуртожитку Вінницького фахового коледжу мистецтв ім. М.Д. ОСОБА_10 , в стані алкогольного сп`яніння, використовуючи малозначний привід, розпочав словесний конфлікт із групою студентів, серед яких знаходились ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Під час конфлікту ОСОБА_8 став наближатися до ОСОБА_11 та розмахувати перед ним руками, у відповідь на що ОСОБА_11 відштовхнув ОСОБА_8 від себе. Від цього поштовху ОСОБА_8 упав на землю та в цей час у нього виник умисел на вчинення хуліганських дій із застосуванням заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень предмета, а саме, наявного у нього при собі складаного ножа господарсько-побутового призначення, який, відповідно до висновку експерта №СЕ-19/102-21/3473-X3 від 15.03.2021, холодною зброєю не являється.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_8 , нехтуючи загальноприйнятими нормами співжиття, правилами моралі, демонструючи свою зневагу до існуючих у суспільстві правил і норм поведінки, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, усвідомлюючи, що він знаходиться в громадському місці та діє на очах значної кількості сторонніх осіб, діючи умисно та з хуліганських мотивів, дістав з правої кишені своєї куртки складаний ніж господарсько-побутового призначення та, тримаючи його в руці, почав погрожувати ним ОСОБА_11 , який, побачивши дії ОСОБА_8 , почав тікати всередину приміщення гуртожитку. Тоді ОСОБА_8 , створюючи реальну загрозу заподіяння тілесних ушкоджень складаним ножем, умисно кинув цей ніж в область ніг ОСОБА_11 , однак, не влучив.

Після того, як ОСОБА_11 забіг у приміщення гуртожитку, ОСОБА_8 підняв із землі при вході в гуртожиток кинутий ним ніж, та не знайшовши ОСОБА_11 , продовжуючи свої хуліганські дії, перебуваючи на подвір`ї біля гуртожитку, почав із ножем в руках іти до ОСОБА_13 , який був свідком вищеописаних дій ОСОБА_8 та стояв поряд із гуртожитком біля входу до працюючого на той час магазину «Вежа». Підійшовши до ОСОБА_13 , ОСОБА_8 приставив до грудної клітини ОСОБА_13 вказаний ніж, який тримав у руці, висловлюючи при цьому погрози фізичною розправою.

Після цього ОСОБА_8 припинив свої дії та знову повернувся на територію подвір`я біля гуртожитку, де помітив чергову по гуртожитку ОСОБА_14 . Підійшовши до ОСОБА_14 , тримаючи у руках складаний ніж господарсько-побутового призначення, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , висловлюючи погрози, намагався пройти до приміщення гуртожитку, однак ОСОБА_14 , побачивши такі дії ОСОБА_8 , увійшла всередину гуртожитку та, зачинивши вхідні двері, не впустила його у приміщення гуртожитку. В подальшому ОСОБА_8 припинив свої дії та пішов з місця вчинення злочину.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 Кримінального кодексу України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, якшо воно вчинене із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Крім цього, ОСОБА_8 25.09.2021 у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи по вул. Магістратській у м. Вінниці, під час розпиття спиртних напоїв, спільно з ОСОБА_9 , помітив у нього мобільний телефон торгової марки «Хіаоmi» серії «Росо Х3 Pro 8/256GB» моделі «M2102J20SG» та в цей час у нього виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, в усній розмові ввів малознайомого йому ОСОБА_9 в оману щодо своїх дійсних намірів та під приводом тимчасового користування взяв у ОСОБА_9 мобільний телефон торгової марки «Хіаоmi» серії «Росо Х3 Pro 8/256GB» моделі «M2102J20SG», який не мав на меті повертати. Після цього ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Згідно висновку експерта №7875/21-21 від 12.11.2021 ринкова вартість мобільного телефону торгової марки «Хіаоmi» серії «Росо Х3 Pro 8/256GB» моделі «M2102J20SG», з урахуванням зносу, при умові робочого стану та збереження всіх функцій, станом на 25.09.2021, складала 7 691 грн. 43 коп.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду в розмірі 7 691 грн. 43 коп.

Таким чином, ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 190 КК України, тобто незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого- адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2024 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вимоги обґрунтовує тим, що судовий розгляд проведено неповно, судом безпідставно не задоволено клопотання сторони захисту щодо виклику і допиту в судовому засіданні експерта ОСОБА_15 , яким проводилась експертиза складного ножа, також не було допитано свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_16 . З компакт-диску із відеозаписом з камер спостереження, які розташовані на фасаді гуртожитку Вінницького фахового коледжу мистецтв ім. М.Д. Леонтовича по АДРЕСА_2 від 01.02.2021 року не видно, що у ОСОБА_8 в руках був ніж.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить вирок щодо нього змінити у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Змінити кваліфікацію його дій з ч. 4 ст. 296 КК України на ч. 1 ст. 296 КК України та залишити покарання за ч. 2 ст. 190 КК України, а саме 1 рік позбавлення волі. Остаточно призначити покарання на підставі ч. 1 ст, 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

Обґрунтовуючи свої вимоги обвинувачений посилається на те, що при конфлікті між ним та потерпілим у нього при собі не було складного ножа. Будь яких тілесних ушкоджень ним нанесено не було. При огляді працівники поліції не знайшли у нього ножа, пізніше один з працівників поліції знайшов розкладний ніж на відстані декілька метрів від місця, де було затримання, будь яких понятих при цьому не було, вилучення ножа проводилось із порушенням норм кримінального процесуального закону. Будь яких відбитків пальців, належних обвинуваченому на ножі не виявлено. Зазначає, що конфлікт був спровокований саме потерпілим.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 , який підтримав свою апеляційну скаргу, наполягав на її задоволенні, думку адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу свого підзахисного, міркування прокурора, який заперечував проти апеляційних скарг, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені в апеляційних скаргах, колегія суддів дійшла такого висновку.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого або особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, за обставин, викладених у вироку, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та є обґрунтованими.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував того, що 01.02.2021 через події, які передували його злочинній поведінці, він виражаючи обурення у бік потерпілих ОСОБА_12 та ОСОБА_11 , він виражався нецензурною лайкою. Так, в судовому засіданні обвинувачений зазначив, що хотів поспілкуватись із ОСОБА_11 , однак останній штовхнув його, через що він впав на землю. В апеляційній скарзі, доводи якої підтвердив в апеляційному суді, ОСОБА_8 вказує, що конфлікт виник через те. що група молодих людей, серед яких були потерпілі, перегородила йому дорогу і він попросив їх можливість пройти, поклавши руку одному з потерпілих на плече, на що потерпілий відштовхнув його, внаслідок чого він впав.

Заперечував факт погроз ножем, зазначивши, що кинув в сторону потерпілого ключем від дверей.

Щодо незаконного заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_9 шляхом обману не заперечував.

Не зважаючи на таку позицію обвинуваченого, який визнав свою вину частково, його винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, повністю підтверджується дослідженими в ході судового розгляду судом першої інстанції показаннями потерпілого та свідків.

З показів потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 вбачається, що через неналежну поведінку обвинуваченого, який перебував у стані алкогольного сп`яніння, хотів поспілкуватися, і почав чіплятися до ОСОБА_11 , виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_11 , відчуваючи небезпеку, відштовхнув ОСОБА_8 від себе і той не втримавшись, впав. ОСОБА_8 , піднявшись, дістав з кишені куртки складаний ніж і почав погрожувати.

ОСОБА_11 побіг до входу в гуртожиток та закрив вхідні двері. Обвинувачений кинув йому навздогін ніж, який вдарився в двері та впав на землю. Вподальшому обвинувачений підібрав ніж та побіг за іншими хлопцями із гуртожитку в сторону магазину "Вежа", де підійшов до потерпілого ОСОБА_12 і приставив до грудної клітини ніж, який тримав у руці, висловлюючи при цьому погрози фізичною розправою.

До того ж, факт погроз ОСОБА_8 ножем підтверджують свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 .

Свідки ОСОБА_20 та ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснювали, що працюють н в Управлінні патрульної поліції у Вінницькій області. Взимку 2021 при здійсненні патрулювання у складі екіпажу патрульної поліції отримали виклик про хуліганство та бійку, повідомлення, що один із чоловіків погрожував ножем. При затриманні обвинуваченого із кишені останнього випав ніж, ніж знайшли неподалік, за півметра-метр від обвинуваченого, який вказував, що ніж випав у нього із кишені.

Правдивість та об`єктивність показань потерпілих та свідків не викликають сумнівів у суду, оскільки вони є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, та доводять винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Окрім того, винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого злочину підтверджується й дослідженими письмовими доказами у провадженні.

З протоколу огляду місця події від 01.02.2021 року вбачається, що по АДРЕСА_3 на тротуарі біля хвіртки у зазначене домоволодіння було виявлено та вилучено металевий предмет сірого кольору, зовні схожий на металевий розкладний ніж у розкладеному стані. Також виявлено, що неподалік перебував громадянин, який представився як ОСОБА_8 .

Відповідно до протоколів пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 10.03.2021, 20.03.2021, 10.03.2021 свідки ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,. ОСОБА_22 й потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , за участі понятих, кожен окремо, впізнали за фотознімками обвинуваченого ОСОБА_8 , як особу, яка 01.02.2021 року приблизно о 20 год. 50 хв., перебуваючи по АДРЕСА_2 , біля гуртожитку Вінницького фахового коледжу мистецтв ім. М.Д. ОСОБА_10 , кидала сторону потерпілого ОСОБА_11 предмет, зовні схожий на ніж та на сходах магазину "Вежа", приставила до ребер птерпілого ОСОБА_12 металевий предмет, зовні схожий на ніж.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 10.03.2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_11 розказав та показав як обвинувачений ОСОБА_8 01.02.2021 року приблизно о 20 год. 50 хв., перебуваючи по вул. Грушевського, 3 в м. Вінниці, біля гуртожитку Вінницького фахового коледжу мистецтв ім. М.Д. ОСОБА_10 , почав його лаяти, шарпати за одяг, після чого з кишені куртки дістав ніж та кинув в його сторону.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2021 року вбачається, що потерпілий ОСОБА_12 розказав та показав як обвинувачений ОСОБА_8 01.02.2021 року приблизно о 20 год. 55 хв., перебуваючи по АДРЕСА_4 , на сходах магазину "Вежа", приставив йому до ребер металевий предмет, зовні схожий на ніж.

Згідно протоколу огляду документу від 17.03.2021 року та додатку до даного протоколу компакт диску "DVD+R" із відеозаписом з камер спостереження, які розташовані на фасаді гуртожитку Вінницького фахового коледжу мистецтв ім. М.Д. Леонтовича по АДРЕСА_2 , від 01.02.2021 року, вбачається, що 01.02.2021 року приблизно о 20 год. 50 хв. по АДРЕСА_2 , біля гуртожитку Вінницького фахового коледжу мистецтв ім. М.Д. ОСОБА_10 , на тротуарі перебувала група осіб, які вийшли з гуртожитку, до якої згодом підійшли дві особи. Потім рух осіб пожвавився та вони почали розбігатися, зокрема, до вхідних дверей гуртожитку, біля яких відбувався рух осіб. Жінка, зовні схожа на вахтера даного гуртожитку, вийшовши з гуртожитку, розбороняла бійку, та закривала вхідні двері гуртожитку, не даючи особі, схожій на обвинуваченого, зайти в гуртожиток.

Надаючи оцінку цим доказам у сукупності, колегія суддів вважає їх належними, допустимими і достовірними, які узгоджуються між собою, й з показами потерпілих та свідків та підтверджують винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, й не убачає підстав визнати наведені у вироку висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Доводи обвинуваченого про відсутність в діях ОСОБА_8 такої кваліфікуючої ознаки за ст. 296 КК України, як застосування предмета спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, нічим необґрунтовані та не підтверджені, й є безпідставні.

Диспозиція ч. 4 ст. 296 КК України передбачає відповідальність за вчинення хуліганства із застосуванням вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання щодо наявності в діях винної особи такої кваліфікуючої ознаки хуліганства, як застосування вогнепальної або холодної зброї чи іншого предмета, спеціально пристосованого або заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень слід враховувати, що ця ознака має місце лише в тих випадках, коли винний за допомогою названих предметів заподіяв чи намагався заподіяти тілесні ушкодження або коли використання цих предметів під час учинення хуліганських дій створювало реальну загрозу для життя чи здоров`я громадян.

Так, із показів потерпілих та свідків було об`єктивно встановлено, що ОСОБА_8 предметом схожим на ніж погрожував розправою потерпілим, які, сприймаючи дії ОСОБА_8 , як реальну загрозу для свого життя та здоров`я, почали тікати.

При цьому, свідки підтвердили, що потерпілі , сприймаючи агресивні дії з боку обвинуваченого, як реальну загрозу для життя та здоров`я, намагались втекти.

Ті обставини, що ніж було вилучено не з кишені ОСОБА_8 , а за півметра-метр від обвинуваченого, не спростовують факту його застосування, який повністю підтверджується показами потерпілих та свідків.

Щодо того, що така поведінка обвинуваченого була спровокована потерпілим ОСОБА_11 , який створив перешкоду проходу на дорозі, то колегія суддів вважає ці твердження також неспроможними.

Так, хуліганські дії завжди посягають на громадський порядок. Проявами особливої зухвалості під час цих дій є нахабне поводження, буйство, бешкетування, поєднане з насильством, знищення або пошкодження майна, тривале порушення спокою громадян, зрив масового заходу, тимчасове порушення нормальної діяльності установи, підприємства, організації або громадського транспорту тощо.

Головною рушійною силою хуліганських дій є бажання завдати шкоди не конкретно визначеному потерпілому, а протиставити себе оточуючим узагалі, показати свою зверхність, виразивши явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки.

За встановлених судом фактичних обставин, дійсно компанія хлопців, серед яких перебували потерпілі, знаходилась біля гуртожитку. Разом з цим, показаннями потерпілих та свідків підтверджується, що вони не чіпали обвинуваченого ОСОБА_8 та не вчиняли жодних дій, які б могли спровокувати обвинуваченого, в той же час, обвинувачений, чіпляючись до потерпілого та отримавши відсіч, використовуючи незначний привід, бажаючи протиставити себе суспільству, продемонструвати зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, з особливою зухвалістю, не зупинившись вчинив інкримінований йому злочин, а тому у колегії суддів не виникає сумніву, щодо правильності кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч. 4 ст. 296 КК України.

Отже, на переконання колегії суддів, висновок суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, відповідає критерію доведеності «поза розумним сумнівом», при цьому судом першої інстанції були дослідженні всі обставини кримінального провадження, кожен перелічений доказ оцінено з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, її дії за ч. 4 ст. 296 КК України кваліфіковано правильно.

Окрім того, на думку колегії суддів, покарання обвинуваченому судом першої інстанції призначено відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Колегія суддів погоджується з видом та розміром призначеного обвинуваченому покарання, яке визначено у відповідності до вимог ст.ст. 50, 65 КК України, у виді позбавлення в межах санкції інкримінованого злочину, з урахуванням усіх обставин провадження, ступеню тяжкості вчиненого, особи обвинуваченого, відсутність обставин, які пом`якшують покарання, обставину. яка обтяжує покарання (рецидив злочинів), а також визначенням остаточного покарання, із врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі, й вважає, що саме таке покарання є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

При цьому, підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому, колегією суддів не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 01 лютого 2024 стосовно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

С у д д і

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4