Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/111/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2024 м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002676, за апеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2023, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда Кіровоградської області, громадянина України, українця, з середньою-спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, немаючому на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два роки), з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік та поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта при проведенні у кримінальному провадженні експертиз, а саме:

судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № СЕ-19/112-21/9557-ІТ від 09.11.2021 - 1716,20 грн.;

судової інженерно-транспортної (автотехнічної) експертизи № СЕ-19/112-21/9553-ІТ від 10.11.2021 - 1716,2 грн.;

транспортно-трасологічної експертизи № СЕ-19/112-21/9554-ІТ від 01.12.2021 - 2574,3 грн.;

судової транспортно-товарознавчої експертизи № СЕ-19/112-22/9-АВ від 18.01.2022 - 3432,40 грн.;

судової інженерно-транспортної експертизи по обставинам ДТП № СЕ-19/112-21/10145-ІТ від 26.11.2021 - 1201,34 грн.

Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь потерпілого ОСОБА_8 моральну шкоду у розмірі 35 000 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 6000 грн.

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_9 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_10 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 .

В апеляційних скаргах:

Заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_11 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та юридичної кваліфікації дії обвинуваченого, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним та засудити за ч.1 ст. 286 КК України та призначити покарання покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ч.1 ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнити від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік та покласти обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

В решті вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2023 стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.

В порушення вимог ч.1 ст. 75 КК України суд першої інстанції звільнив ОСОБА_7 від відбування як основного покарання у виді обмеження волі, так і від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, тобто застосував закон, який не підлягає застосуванню, що відповідно до п.2 ч.1 ст. 413 КПК України є неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Короткий зміст суті справи:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за наступних обставин.

03.11.2021 близько 07 години, обвинувачений ОСОБА_7 , керуючи автомобілем марки «Mazda 626» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині вулиці Преображенської, зі сторони вул. Карабінерна, в напрямку вул. Одеська м. Кропивницькому, проігнорував вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) ПДР України (п. 1.5. дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну., технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), недотримуючись технічних умов експлуатації транспортного засобу, в порушення вимог п.п. 31.4.5 (г), 31.4.1 (а) Правил дорожнього руху України (далі-ПДР), (п. 31.4.5. (г), колеса і шини: на одну вісь транспортного засобу встановлено діагональні шини разом з радіальними, ошиповані і неошиповані, морозостійкі і неморозостійкі, шини різних розмірів чи конструкцій, а також шини різних моделей з різними малюнками протектора для легкових автомобілів, різними типами малюнків протектора для вантажних автомобілів; 31.4.1. (а) Гальмові системи: змінено конструкцію гальмових систем, застосовано гальмову рідину, вузли або окремі деталі, що не передбачені для даної моделі транспортного засобу або не відповідають вимогам підприємства-виробника;)

Під час руху, по вул. Преображенській, наближаючись до регульованого перехрестя вулиць Преображенської та Кропивницького, позначеного світлофорними об`єктами, не вибрав безпечну швидкість руху керованого транспортного засобу, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно ним керувати, при цьому порушуючи вимоги п. 8.7.3 (е) ПДР України (п. 8.7.3 Сигнали світлофора мають такі значення: е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух;) не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, проявивши особисту неуважність і безпечність, продовжив рух, та під час проїзду вище вказаного перехрестя допустив зіткнення з автомобілем марки ВАЗ-2105 реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по вул. Кропивницького від вул. Покровської в напрямку вул. Гоголя, внаслідок чого - водій автомобіля марки ВАЗ-2105 реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого підвертального перелому лівої лонної кітки зі зміщенням; закритого перелому лонної та сідничної кістки тазу зліва, які згідно висновку СМЕ №836 від 08.12.2021 відносяться до категорії СЕРЕДНЬОЇ тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я, стром понад 21 добу.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу, вирок суду скасувати в частині призначеного покарання, обвинуваченого ОСОБА_7 та в його інтересах захисника-адвоката ОСОБА_10 , які не заперечили стосовно задоволення апеляційної скарги сторони обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду в частині доведеності винуватості та юридичної оцінки дій обвинуваченого апелянтами не оспорюється, тому судова колегія, керуючись ст.404 КПК України, не наводить у вироку доводи на підтвердження таких висновків.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, повністю досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, крім визнання своєї вини, в повному обсязі доведена матеріалами кримінального провадження, які розглянуто судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, районний суд дотримався вимоги змісту ч.3 ст.349 КПК України, допитав обвинуваченого і за згодою всіх учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорювалися, у тому числі і тих фактичних обставин, які зазначені в обвинувальному акті.

На підставі викладеного, колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких, відповідно до вимог ч.1 ст.349 КПК України докази не досліджувались.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що при призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність судова колегія вважає обґрунтованими.

Згідно вироку, ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та йому призначене покарання у виді обмеження волі строком 2 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку - 1 рік виконає покладені на нього судом відповідні обов`язки.

Згідно вимог ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

У разі звільнення від відбування покарання з випробуванням , відповідно до ст.77 КК України, можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

При цьому відповідно до абз.1,5 п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», ч. 1 ст. 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років,тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку.

Звільнення від відбування призначеного судом додаткового покарання на підставі ст.75 КК України не допускається.

Апеляційним судом встановлено, що суд першої інстанції зазначених вище вимог закону не дотримався, оскільки, ухвалюючи обвинувальний вирок, звільнив на підставі ст. 75 КК України обвинуваченого як від основного, так і від додаткового покарання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме- не застосовано закон, який підлягав застосуванню, що згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України є підставою для скасування судового рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції та ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Таким чином, вирок суду в частині звільнення від додаткового покарання підлягає скасуванню з постановленням у цій частині нового вироку.

Оскільки прокурором не оспорюється вирок в частині правильності призначення строку та виду основного і додаткового покарання, а також наявності підстав для застосування ст.75 КК України, судова колегія не наводить у вироку доводів в цій частині.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 413, 418, 420, 615 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Вирок Ленінського районного суду м. Кіровограда від 13.11.2023 стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_7 за ч.1 ст. 286 КК України призначити покарання у виді обмеження волі строком на 2 роки з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, з іспитовим терміном 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 обов`язки:

- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу із питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

В іншій частині вирок районного суду залишити без змін.

Вирок Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк, з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: ( підписи )

Згідно з оригіналом:

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2