СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

пр. № 1-кс/759/3215/24

ун. № 759/9643/24

13 травня 2024 року слідчий суддя Святошинського районного суду міста Києва ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , його захисника адвоката - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Київській області ОСОБА_6 , яке погоджено з прокурором Київської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000070 внесеного до ЄРДР 16.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

10.05.2024 року до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло вищезгадане клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000070 внесеного до ЄРДР 16.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що Слідчим управлінням ГУНП в Київській області (м. Київ, вул. Святошинська, 2-А) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 16.02.2024 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений в ході досудового розслідування час та місці, але не пізніше 14 лютого 2024 року, ОСОБА_4 погодився на пропозицію ОСОБА_9 незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, шляхом отримання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_10 та під надуманим приводом неіснуючої заборгованості висунути вимогу останньому, яка полягала у сплаті грошових коштів у сумі 20000 (двадцять тисяч) доларів США.

19.03.2024 о 18 год. 15 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.03.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вимаганні, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди у великих розмірах, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.03.2024 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 17.05.2024.

Завершити досудове розслідування до спливу строку дії попередньої ухвали, якою обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, не представляється можливим внаслідок складності кримінального провадження, що пояснюється необхідністю проведення слідчих (розшукових) та процесуальних дій, які потребують додаткового часу, а саме:

проаналізувати інформацію, отриману в ході огляду речових доказів, які були вилучені під час обшуків, перевірити ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на причетність до вчинення інших злочинів;

провести тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні операторів мобільного зв`язку та проаналізувати отриману інформацію;

отримати в повному обсязі розсекречені клопотання, ухвали, протоколи проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

зібрати в повному обсязі характеризуючі матеріали на підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ;

у разі необхідності виконати інші слідчі (розшукові) дії;

виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України;

скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Постановою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто - до 19.06.2024.

Під час обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які полягають в тому, що підозрюваний може:

переховуватися від органів досудового розслідування та суду;

знищити, сховати речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

незаконно впливати на потерпілого ОСОБА_10 та свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою зміни ними показів;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення;

вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється.

Заявлені ризики на даний час не зменшились, та виключають можливість застосування менш суворого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , так як не зможуть забезпечити належний рівень гарантії доброчесності поведінки останнього.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу відносно підозрюваного у виді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти клопотання, та просили відмовити у задоволенні згаданого клопотання і обрати щодо підозрюваного більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити розмір застави.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження щодо доцільності продовження тримання підозрюваного під вартою, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає доцільним продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляд тримання підозрюваного під вартою, однак з можливістю внесення застави, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, Слідчим управлінням ГУНП в Київській області (м. Київ, вул. Святошинська, 2-А) здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000070 від 16.02.2024 за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

19.03.2024 о 18 год. 15 хв. ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

19.03.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вимаганні, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, що завдало майнової шкоди у великих розмірах, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 20.03.2024 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 17.05.2024 року без визначення розміру застави.

Постановою першого заступника керівника Київської обласної прокуратури строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто - до 19.06.2024.

Строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 17.05.2024, однак завершити досудове розслідування до вказаного строку не видається можливим, оскільки необхідно провести та завершити слідчі та процесуальні дії, а саме:

проаналізувати інформацію, отриману в ході огляду речових доказів, які були вилучені під час обшуків, перевірити ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 на причетність до вчинення інших злочинів;

провести тимчасовий доступ до речей і документів, які перебувають у володінні операторів мобільного зв`язку та проаналізувати отриману інформацію;

отримати в повному обсязі розсекречені клопотання, ухвали, протоколи проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

зібрати в повному обсязі характеризуючі матеріали на підозрюваних ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_4 ;

у разі необхідності виконати інші слідчі (розшукові) дії;

виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України;

скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів крім тримання під вартою не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються матеріалами справи та встановленні слідчим суддею під час обрання запобіжного заходу підозрюваному.

Заявлені ризики на даний час не зменшились, та виключають можливість застосування менш суворого запобіжного заходу стосовно ОСОБА_4 , так як не зможуть забезпечити належний рівень процесуальної поведінки останнього.

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Зі змісту ч. 1 ст. 197 КПК України вбачається, що строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України при продовженні строку тримання під вартою слідчий суддя, окрім іншого, враховує наявність обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

У відповідності до положень ст.ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на непов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжено у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення у строки, встановлені ст. 219 КПК України.

Так, у відповідності до стандарту доказування «поза розумним сумнівом» (рішення у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»), який застосовується при оцінці доказів, докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення у справі «Коробов проти України»).

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя вважає, що дані які вказують на обґрунтовану підозру, які навіть в сторонньої людини не можуть викликати розумних сумнівів, містяться у долучених до матеріалів клопотання доказах, та одночасно враховує, що вказане було встановлено судом при ухваленні рішення про застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення, є обґрунтованою, що дає підстави для продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні слідчого та доданих матеріалах та з того, що слідчий суддя на даному етапі провадженні не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані, у слідчого судді є всі підстави для висновку, що представлені докази об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, на даному етапі хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

У статті 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R(80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Водночас, відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Наряду з вказаним, у п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р. у справі «Михалкова та інші проти України» зазначено, що розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Слідчий суддя приймає до уваги, що у справі потрібно виконати ряд слідчих та процесуальних дій, направлених на закінчення досудового розслідування, про які вказував прокурор зі слідчим.

Даних про наявність підстав для скасування підозрюваному запобіжного заходу або його зміни на менш м`який, ніж тримання під вартою, слідчим суддею при розгляді клопотання не встановлено та стороною захисту не доведено наявність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки не спростовано існування в кримінальному провадженні ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відносяться до категорії особливо тяжких, а тому являє собою значну суспільну небезпеку. Також слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України приймає до уваги інші дані про особу підозрюваного, зокрема міцність його соціальних зв`язків, вік та стан здоров`я, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному при винесенні обвинувального вироку.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, передбачені ст. 177 та ст. 178 КПК України, відносно підозрюваного слід продовжити дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування. Зазначений запобіжний захід є виправданий з точки зору запобігання ризиків та тяжкості злочину у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Відповідно до п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України, щодо особи, обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється розмір застави від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Визначаючи розмір застави, суд виходить з вимог ст.ст. 178, 182 КПК України, співставивши існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки з реальною можливістю забезпечити цим запобіжним заходом впевненість у тому, що підозрюваний не буде порушувати покладені на нього процесуальні обов`язки, а також беручи до уваги матеріальний стан підозрюваного, з урахуванням ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2024 рік» щодо розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.01.2024 складає 3028 грн. 00 коп., вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленому п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім цього, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України у разі внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки: з`являтися на виклик до органу дізнання, досудового слідства, прокурора або суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик; не відлучатися із населеного пункту, за місцем фактичного проживання, без дозволу слідчого або органу, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження; повідомляти службову особу або орган, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання та роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

З огляду на викладене, керуючись статтями 177, 178, 197, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000070 внесеного до ЄРДР 16.02.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України в межах строку досудового розслідування до 19 червня 2024 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 150 (ста п`ятдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 454200,00 гривень.

У разі внесення застави у визначеному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

з`являтися на виклик до органу дізнання, досудового слідства, прокурора або суду, а в разі неможливості з`явитися через поважні причини - завчасно повідомляти про це посадову особу або орган, що здійснив виклик;

не відлучатися із населеного пункту, за місцем фактичного проживання, без дозволу слідчого або органу, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження;

повідомляти службову особу або орган, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання та роботи;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі внесення застави визначити термін дії обов`язків покладених судом в межах строку досудового розслідування до 19 червня 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1