Справа № 355/1065/24
Провадження № 1-кс/355/41/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 червня 2024 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: слідчого судді ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

особи стосовно якої

розглядається клопотання ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання т.в.о. начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження № 0000017 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

17.06.2024 року до Баришівського районного суду Київської області надійшло клопотання т.в.о. начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 , про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження № 0000017, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що 13.06.2024 приблизно о 20 год. 08 хв. працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_1 було зупинено автомобіль марки «SKODA OCTAVIA» реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , у якого під час перевірки виявлено посвідчення водія з ознаками підробки.

В подальшому в ході проведення огляду місця події у гр. ОСОБА_4 в присутності двох понятих було вилучено посвідченії водія серії НОМЕР_2 від 07.07.1995 року, яке поміщено до спец пакету № 2462103.

Постановою т.в.о. начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 від 14.06.2024 року вилучене вищевказане посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання про арешт майна і просить його задовольнити, пояснивши, що вказані документи вилучені для встановлення факту їх підробки, для чого буде призначена відповідна експертиза.

ОСОБА_4 в судовому засіданні не заперечує проти арешту майна, розуміє, що по справі необхідно провести експертизу для встановлення істини, пояснив, що він отримував посвідчення водія у 1995 році, при цьому проходив медичне обстеження, надавав усі необхідні документи для його отримання.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна (ч. 10 ст. 170 КПК України).

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 цього Кодексу.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За змістом ст. 173 КПК України особа, яка подала клопотання про арешт майна, має довести необхідність такого арешту. При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Внесене слідчим клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Під час вирішення справи по заявленому клопотанню враховані вимоги п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 173 КПК України.

Так, слідчим суддею встановлено, що 13.06.2024 приблизно о 20 год. 08 хв. працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_1 , було зупинено автомобіль марки «SKODA OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , у якого під час перевірки виявлено посвідчення водія з ознакам підробки.

В подальшому в ході проведення огляду місця події у гр. ОСОБА_4 в присутності вилучено посвідченії водія серії НОМЕР_2 від 07.07.1995 року, яке поміщено до спец пакету № 2462103, і постановою дізнавача від 14.06.2024 року вилучене посвідчення визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Під час судового розгляду встановлено, що метою накладення арешту на майно, яке вилучено в ході огляду місця події від 13.06.2024, є збереження речового доказу та запобігання його знищенню, перетворенню, відчуженню чи приховуванню від органів досудового розслідування та спеціальної конфіскації. Підставою для арешту майна є наявність достатніх підстав вважати, що вилучені речі могли зберегти на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, та можуть бути використані як докази факту чи обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Вилучене в ході огляду майно є власністю ОСОБА_4 , тому правила звернення з клопотанням в порядку ст. 64-2 КПК України не застосовуються.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є обґрунтованим та підлягає задоволенню, в зв`язку з чим належить накласти арешт на тимчасово вилучене під час огляду місця події майно шляхом заборони його відчуження, користування та розпорядження з метою забезпечення кримінального провадження та збереження речового доказу.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Відповідно до статті 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором, на яких також покладається обов`язок визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173,309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника сектору дізнання відділення поліції № 1 Броварського РУП ГУНП в Київській області майора поліції ОСОБА_5 , погоджене з прокурором Баришівського відділу Броварської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_6 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження № 0000017, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.05.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на посвідчення водія серії НОМЕР_2 від 07.07.1995 року, видане на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ДАІ МВС УМВС в м. Києві 07.07.1995 року.

Ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особою, яка не була присутньою під час її постановлення, в той самий строк з моменту отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлено 20.06.2024 року.

Суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1