Справа № 346/2979/24
Провадження № 1-кп/346/542/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, без фіксування за допомогою технічних засобів, розглянувши у спрощеному судовому провадженні,

обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000151, в якому ОСОБА_2 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мала Кам`янка Коломийського району Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; освіта середня; не працюючий; одружений; на утриманні має дві дитини; згідно ст.89 КК України судимості не має; на обліку у лікаря-нарколога чи лікаря-психіатра не перебуває) обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України,

а сторонами та іншими учасниками кримінального провадження є: з боку обвинувачення - прокурор: ОСОБА_3 , з боку захисту обвинувачений ОСОБА_2 , його захисник ОСОБА_4 , потерпіла ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

Щодо обвинувачення.

Судовим наказом Коломийського міськрайонного суду від 24.03.2020 року ОСОБА_2 було призначено аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі однієї третини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів було розпочато з 03.03.2020 року і повинно проводитись до досягнення дітьми повноліття (а.с.2-6 - обвинувальний акт). І на виконання вказаного наказу суду, старшим державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби Коломийського району Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження № 64485832 на ОСОБА_2 (а.с.2-6 - обвинувальний акт).

Однак ОСОБА_2 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, достовірно знаючи про необхідність сплати аліментів на утримання вказаних дітей, від сплати аліментів злісно ухиляється, оскільки не працевлаштовувався та заходів щодо працевлаштування з метою погашення заборгованості зі сплати аліментів не вживав; у визначеному судовим наказом порядку, грошові кошти на утримання двох неповнолітніх дітей не виплачує, що призвело до виникнення заборгованості із сплати аліментів у розмірі, що сукупно складає 131992 гривні (а.с.2-6 - обвинувальний акт).

І суд згоден із тим, що вказана заборгованість складає заборгованість із сплати аліментів у розмірі, що сукупно складає суму виплат більше ніж за 3 місяці відповідних платежів.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених наказом суду коштів на утримання дитини (аліментів), ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 164 КК України.

Суд вважає доведеним вказане формулювання обвинувачення, оскільки його зміст добровільно та свідомо визнав обвинувачений та згоден із цими обставинами, які були встановлені під час дізнання та не оспорює їх, про що подав письмову заяву.

І тому суд вважає, що вказане діяння, у вчиненні якого ОСОБА_2 звинувачує прокурор, дійсно мало місце, і це діяння дійсно містить склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України. І з цих же мотивів та оскільки ОСОБА_2 беззаперечно та добровільно і свідомо визнав свою вину, суд вважає винним у вчиненні вказаного кримінального правопорушення саме його.

Таким чином, суд погоджується із стороною обвинувачення у тому, що обвинувачений ОСОБА_2 в осудному стані, умисно, вчинив кримінальне правопорушення, яке правильно кваліфіковано прокурором за частиною 1 статті 164 КК України. І у вчиненні цього правопорушення винен саме ОСОБА_2 .

Отже, ОСОБА_2 винен у вчиненні кримінального правопорушення у вигляді кримінального проступку, що передбачений частиною 1 статті 164 КК України.

Щодо покарання.

Обставин, які б виключали кримінальну протиправність діяння ОСОБА_2 або звільняли його від кримінальної відповідальності чи від покарання, за вказаний кримінальний проступок, судом не встановлено, а тому він підлягає покаранню на загальних підставах.

Суд погоджується із прокурором у тому, що відсутні обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_2 за вчинений ним проступок та передбачені частиною 1 статті 67 КК України. Але разом з цим, мають місце обставини, які на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відносяться до обставин, які пом`якшують його покарання, зокрема: щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Положеннями статті 50 КК України передбачено, і суд враховує, що: покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого (частина 1); покарання має на меті не тільки кару і виправлення засуджених, а й запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами (частина 2); покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність (частина 3).

Разом з цим суд застосовує і положення статті 65 КК України за якими: суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК; 2) відповідно до положень Загальної частини КК; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (частина 1); особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень (частина 2); підстави для призначення більш м`якого покарання, ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу за вчинене кримінальне правопорушення, визначаються статтею 69 цього Кодексу (частина 3); більш суворе покарання, ніж передбачене відповідними статтями Особливої частини КК за вчинене кримінальне правопорушення, може бути призначене за сукупністю кримінальних правопорушень (частина 4).

При цьому застосовуючи вказані норми кримінального права, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, щодо правильного їх застосування, викладений ним у постанові від 26.06.2018 року у справі № 570/3743/15-к, в якій зазначається, що покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини кримінального провадження, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Тож вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України, суд виходить з наступного:

- суд враховує, що санкція частини 1 статті 164 КК України передбачає покарання у вигляді громадських робіт на строк від вісімдесяти до ста двадцяти годин або арешту на строк до трьох місяців, або обмеження волі на строк до двох років;

- суд враховує положення Загальної частини КК України, які є застосовними для призначення покарання ОСОБА_2 та вказані вище і нижче;

- суд враховує конкретні обставини за яких ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення, яке за ступенем тяжкості, в силу положень частини 2 статті 12 КК України, являється кримінальним проступком та кваліфікується за частиною 1 статті 164 КК України;

- суд враховує, що ОСОБА_2 вчинив кримінальне правопорушення умисно, тобто з прямим умислом. Але він визнав свою вину у вчиненні кримінального проступку, добровільно;

- суд враховує, що обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_2 за вчинений ним проступок та передбачені частиною 1 статті 67 КК України, відсутні;

- але разом з цим, суд враховує, що обставинами, які на підставі пункту 1 частини 1 статті 66 КК України відноситься до обставин, які пом`якшують покарання, є щире каяття ОСОБА_2 у вчиненні ним кримінального проступку та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення;

- ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Мала Кам`янка Коломийського району Івано-Франківської області; місце проживання: АДРЕСА_1 ; громадянин України; освіта середня; не працюючий; одружений; на утриманні має дві дитини; згідно ст. 89 КК України (оскільки він відбув громадські роботи - а.с.130) раніше не судимий; на обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіатра не перебуває.

Таким чином, з урахуванням викладених судом обставин, які він застосовує у їх сукупності для призначення ОСОБА_2 покарання, суд вважає, що за вчинений ним кримінальний проступок, передбачений частиною 1 статті 164 КК України, йому слід призначити основне покарання у виді громадських робіт, але не на мінімальний строк, що складає 80 годин, а на 100 годин. Саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, оскільки існуюча у нього заборгованість по аліментах, після постановлення судом попереднього вироку по ч.1 ст.164 КК України, незважаючи на те, що він відбув покарання 80 годин, не зменшилась, а навпаки - збільшилась.

Інші процесуальні питання.

Підстави, для вирішення судом інших питань, передбачених ст.368 КПК України - відсутні.

Таким чином, на підставі всього викладеного і керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,55,61-62,75-110,113-129,170-211,290-293,302,318-371,373-77,381,382,392-395,532 КПК України, суд

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 164 КК України.

Призначити ОСОБА_2 , за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 164 КК України, основне покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених частиною 1 статтею 394 КПК України, шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку надіслати всім учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження, також, мають право отримати копію вироку в Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя: ОСОБА_1