Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

07 березня 2024 року м. Рівне

Справа № 572/4400/23

Провадження № 11-кп/4815/202/24

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача ? ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

засудженого ОСОБА_6 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року у справі за заявою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, вдівця, до засудження непрацюючого, раніше судимого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

засудженого вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 04 січня 2021 року за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2021 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 14 травня 2021 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі,

остаточна міра покарання за наявності кількох вироків визначена ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року, на підставі ч.4 ст.70 КК України - 3 роки 3 місяці позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Своє рішення місцевий суд обґрунтував тим, що засуджений на виробництві установи не працевлаштований, під час відбування покарання мав 3 стягнення, останнє з яких накладено у січні 2023 року, згідно висновку установи відбування покарання щодо ступеня виправлення засудженого вважається таким, що не став на шлях виправлення (отримав 60 балів), згідно з характеристикою в установі характеризується посередньо, тому на думку суду І інстанції, засуджений не довів свого виправлення.

В поданій апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу місцевого суду та постановити нову, якою звільнити його від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Вказує, що судом місцевим судом не взято до уваги те, що він не працює, оскільки є інвалідом ІІІ групи, а саме в нього ампутована нога та він пересувається на тимчасовому протезі і фізично не міг виходити на роботу. Також зазначає, що в нього на утриманні перебуває неповнолітня дитина, яка росте без матері, оскільки та померла. Наголошує, що він постійно приймав участь по благоустрою відділення, за що має два заохочення від керівництва установи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи засудженого, який підтримав подану апеляційну скаргу, думку прокурора, яка заперечила проти її задоволення, перевіривши ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно роз`яснень, які містяться в п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст.50 КК України.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Як встановлено, ОСОБА_6 засуджений за вироком вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 04 січня 2021 року за ч.2 ст.309, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до 2 років 6 місяців позбавлення волі, вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 01 квітня 2021 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.309, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі, вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 14 травня 2021 року за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі, остаточна міра покарання за наявності кількох вироків визначена ухвалою Сарненського районного суду Рівненської області від 07 вересня 2021 року, на підставі ч.4 ст.70 КК України - 3 роки 3 місяці позбавлення волі.

Початок строку 25.03.2021 року, кінець строку 25.06.2024 року.

Відповідно до ст.81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим 3/4 частини строку покарання, призначеного судом.

У відповідності до положень п.17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу.

Відповідно до характеристики ДУ «Катеринівська ВК (№46)», ОСОБА_6 у виправній колонії знаходиться з 15.07.2021 року. За період відбування покарання характеризується посередньо: має три стягнення, які погашені у встановленому законом порядку, та два заохочення; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи; бере участь у програмі диференційованого виховного впливу за напрямком «Підготовка до звільнення», приймає участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; підтримує зв`язки з рідними шляхом телефонних розмов; на профілактичних обліках не перебуває.

Також, згідно характеристики, засуджений на виробництві установи не працевлаштований у зв`язку зі станом здоров`я, проте систематично долучається до робіт по благоустрою відділення та установи.

Під час апеляційного розгляду засуджений зазначив, що він є інвалідом ІІІ групи, оскільки втратив частину ноги, тому фізично не може працювати, та просив звільнити його умовно-достроково.

Проте прокурор під час апеляційного розгляду наголосила на тому, що засуджений раніше неодноразово судимий та до нього вже застосовувалося умовно-дострокове звільнення під час відбування покарання за вироком суду від 31.01.2014 року, однак він на шлях виправлення не став та знову вчинив нові злочини.

Разом з тим встановлено, що впродовж 2022-2023 років ОСОБА_6 було відмовлено у заміні рівня безпеки, а також у направленні до суду матеріалів щодо заміни невідбутої частини покарання більш м`яким та щодо умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, як такому, що не став на шлях виправлення та не довів свого виправлення.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду та вважає, що добровільне виконання робіт в установі, участь в заходах не є безумовною підставою для застосування до засудженого положень ст.81 КК України. Крім того, згідно довідки про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень, ОСОБА_6 позитивно почав себе проявляти лише перед відбуттям необхідної частини покарання для застосування ст.81 КК України, а саме з середини 2023 року, хоча в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.03.2021 року,що вказує на те, що зміни в поведінці засудженого мають нетривалий характер та лише розпочалися.

Апеляційний суд не вбачає підстав вважати, що засуджений вже довів своє виправлення та цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком, у зв`язку з чим пільга у виді умовно-дострокового звільнення на даний час є передчасною. Крім того, колегія суддів бере до уваги й те, що ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, але на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти злочини.

За таких обставин, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, тому підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги засудженого не вбачається.

Керуючись ст.ст.405, 407, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, ?

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Сарненського районного суду Рівненської області від 07 грудня 2023 року, якою відмовлено в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання залишити без зміни, а апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2