Провадження № 1-кс/344/4355/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області полковника юстиції ОСОБА_3 про арешт майна, в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0000050 від 25.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч. 2 ст. 260 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

30.05.2024 слідчий ОСОБА_3 , за погодженням прокурора ОСОБА_4 , подав клопотання про накладення арешту на майно. В обґрунтування такого клопотання зазначено, що громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи на тимчасово купованій території Донецької області, підтримуючи збройну агресію російської федерації проти України, взявши активну участь у сепаратистському русі в складі т. зв. «Народного ополчения ДНР», умисно, з метою вчинення дій на шкоду суверенітету, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності України, усвідомлюючи, що він вчиняє державну зраду, у листопаді 2014 року добровільно вступив на військову службу до непередбаченого законом збройного формування т. зв. «2 отдельной мотострелковой бригады 1 армейского корпуса Народной милиции ДНР», яке в 2015 році було перейменовано в «5-ю отдельную мотострелковую Донецкую бригаду имени первого главы ДНР А.В. Захарченко 1 армейского корпуса Народной милиции ДНР» (в/ч НОМЕР_1 )».

Перебуваючи на посаді військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , отримав позивний « ОСОБА_6 », сприяв проведенню іноземною державою російською федерацією та її представниками підривної діяльності проти України, спрямованої на заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

В якості бійця вказаного незаконного збройного формування, впродовж 2014 2015 років, ОСОБА_7 систематично проходив бойову підготовку на полігонах в районі АДРЕСА_1 , заступав озброєним вогнепальною зброєю на чергування на блокпости «ДНР», де забезпечував контрольно-пропускний режим, перевірку документів водіїв та пасажирів автомобілів, а також брав безпосередньо активну участь у проведенні бойових дій проти Збройних сил України.

З 31.08.2015 по 09.11.2015 ОСОБА_5 проходив військову службу в т. зв. «Оперативно-тактическом командовании «Донецк» (в/ч НОМЕР_3 ) на посаді заступника начальника штаба по службі військ та безпеки військової служби.

01 лютого 2016 року ОСОБА_5 переведено для подальшого проходження військової служби на посаду офіцера власної безпеки в/ч НОМЕР_4 , на вказаній посаді він перебував до 19.11.2017.

Упродовж періоду з 20.11.2017 по 31.10.2018 ОСОБА_5 перебував на посаді начальника відділу «ОПО Управления Безопасности Главы ДНР» у в/ч НОМЕР_4 «Народной милиции ДНР», яка забезпечує безпеку/охорону лідерів т. зв. «ДНР».

За період проходження служби у вказаних незаконних військових формуваннях т.зв. «ДНР» ОСОБА_5 за участь в бойових діях проти підрозділів Збройних Сил України, проведення підривної діяльності проти України отримав ряд нагород від т. зв. «ДНР» та російської федерації, а саме: «За бойові заслуги» (наказ ГШ ВС ДНР № 2105 від 04.03.2015), «За бойові заслуги» (наказ МО ДНР № 2499 від 12.05.2015), «Битва за Саур-Могилу» (наказ МО ДНР № 1030 від 02.11.2015), « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (наказ МО ДНР № 1491 від 16.03.2016), «Нагородна зброя «Пістолет Макарова» (наказ голови ДНР № 228 від 14.07.2016), «орден Генерал Армії Маргелов» (наказ союзу десантників рф № 267 від 13.04.2018, «Георгіївський хрест III ступені» (наказ голови ДНР № 128 від 04.05.2018), «Георгіївський хрест» (наказ «Черноморского Казачьего Войска Абхазии» № 32 від 24.08.2018).

Упродовж 2018-2020 років ОСОБА_5 працював на посаді т.зв. «главного инспектора Департамента борьбы с контрабандой и нарушением Таможенных правил Таможенной службы ДНР, де здійснював підривну діяльність проти України, реалізовуючи податкову політику т. зв. «ДНР» на шкоду інтересам України.

За таких обставин, ОСОБА_5 , умисно перейшовши на бік ворога в період збройного конфлікту на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, надавши допомогу іноземній державі та її представникам у проведенні підривної діяльності проти України, вчинив державну зраду.

За таких обставин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється за сукупністю своїх умисних дій та викладених вище обставин у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України.

19 березня 2024 року ОСОБА_5 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч.2 ст.260 КК України.

У відповідності до ст. 12 КК України, злочинпередбачений - ч. 1 ст. 111 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання за його вчинення позбавлення волі на строк від дванадцяти до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, злочин передбачений ч. 1 ст. 258-3 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання за його вчинення позбавлення волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, злочин передбачений ч. 2 ст. 260 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання за його вчинення позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна або без такої.

Встановлено, що у власності ОСОБА_5 перебуває наступне нерухоме майно: квартира АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, дата державної реєстрації 07.02.2014, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 10734657 від 07.02.2014, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, номер 2899, видане 28.05.2004 на підставі рішення Представництва Фонду державного майна України в м.Донецьку, вид спільної власності спільна часткова, розмір частки 1/2, власник ОСОБА_5 , реєстраційний номер картки платника податків: НОМЕР_5 , паспорт громадянина України, НОМЕР_6 , виданий 29.11.2006 Київським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області.

З метою забезпечення арешту майна та зважаючи на те, що вказане майно не було тимчасово вилучене, у відповідності до ч.2 ст.172 КПК України є доцільним розгляд даного клопотання без повідомлення підозрюваного та його захисника.

Слідчий у судовому засіданні підтримав клопотання про накладення арешту на майно, просив задоволити.

На підставі ч.2 ст. 172 КПК України виклик власника майна не здійснювався, з метою забезпечення арешту майна.

Слідчий суддя, заслухавши слідчого, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.167 КПК арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому КПК порядку.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Крім цього, п.1, п.3 ч.2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98цього Кодексу (речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення).

Дослідивши матеріали клопотання, слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000050, зокрема, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч. 2 ст. 260 КК України.

19.03.2024 року ОСОБА_8 в порядку п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч. 2 ст. 260 КК України.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру речових прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 23.05.2024, №379791508,1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , ІПН НОМЕР_5 .

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

При цьому, при вирішенні питання про арешт зазначеного у клопотанні майна, слідчий суддя враховує обставини, з якими закон пов`язує застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження.

Накладення арешту на належне вищевказане підозрюваній майно перебуває у площині забезпечення покарання у виді конфіскації майна, що передбачено санкціями ч.1 ст.111, ч.1 ст.258-3, ч. 2 ст. 260 КК України, за яким ОСОБА_8 висунутопідозру.

Отже, мета накладеного арешту відповідає положенням п. 2 ч. 2 ст. 170 КК України.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб слідчим суддею під час розгляду клопотання не встановлено.

Враховуючи вищенаведене, клопотання слід задоволити та накласти арешт в частині заборони розпорядження та відчуження на зазначене майно, оскільки вказаний захід забезпечення є доцільним, співвмірним та таким, що відповідає завданням кримінального провадження.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання задоволити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке перебуває у власності підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_5 , із забороною відчуження та розпорядження, а саме на 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, дата державної реєстрації 07.02.2014, до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Ухвала підлягає до негайного виконання та може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення (ухвали).

Повний текст ухвали складено та оголошено 31 травня 2024 року.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1