ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/269/24 Справа № 932/56/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з секретарем ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 (у режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_8 (у режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , подану на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 січня 2024 року, якою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 185 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, одруженого, який має на утриманні малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 58 днів, тобто до 02 березня 2024 року включно із визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень,

встановила:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 січня 2024 року клопотання слідчого СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Центральної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_10 задоволено та застосовано щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою тривалістю 58 днів, тобто до 02 березня 2024 року включно із визначенням застави у розмірі сорока прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень. На ОСОБА_8 , у відповідності до вимог статті 194 КПК України, у разі виконання ним альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави покладено наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, у провадженні якого буде знаходитись справа, прокурора, слідчого судді чи суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично мешкає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, в залежності від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд, в залежності від стадії кримінального провадження, про зміну свого фактичного місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному кримінальному провадженні.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_8 03 січня 2024 року приблизно о 17:00 годині, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_3 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у житло, умисно, повторно, в умовах воєнного стану, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаться таємними для оточуючих, шляхом підбору ключа проник до приміщення квартири АДРЕСА_4 , яке належить потерпілому ОСОБА_11 . Знаходячись в вищевказаній квартирі, побачив майно, а саме: аудіоколонку «JBL» чорного кольору в чохлі чорного кольору, машинку для стрижки «Philips» чорного кольору, пасок шкіряний «Tommy Hilfiger», парфуми марки «Invictus», які в подальшому, умисно, викрав та став зберігати при собі. Заволодівши вищевказаним майном, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим спричинив майнову шкоду потерпілому ОСОБА_11 .

Умисні дії ОСОБА_8 , кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України крадіжка, вчинена у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Слідчий суддя мотивував свої висновки тим, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведено, що повідомлена ОСОБА_8 підозра є обґрунтованою. Крім того, у судовому засіданні прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризики, передбачені п.п. 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання слідчим суддею.

Крім того, з урахуванням особи підозрюваного, який раніше судимий, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя вважав неможливим застосувати до підозрюваного жодного іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування до ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, фактично не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим п.п. 1,5 ч.1 ст. 177 КПК України.

З огляду на пред`явлену підозру та на матеріальний стан ОСОБА_8 слідчим суддею у відповідності до вимог ч.3 ст.183 КПК України визначено заставу у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто у сумі 121 120 гривень.

Не погодившись із судовим рішенням, захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, відповідно до змісту якої просить ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 січня 2024 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати підозрюваному ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання: АДРЕСА_5 .

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що ризики, на які посилається прокурор у поданому клопотанні є виключно припущеннями, оскільки доказів, що підтверджували б наявність хоча б одного з наведених ризиків матеріали справи не містять.

Захисник вказує, що слідчий та прокурор значно перевищили ймовірність настання ризиків здійснення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, здійснювати вплив на потерпілого у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки матеріали справи не свідчать про таке.

Сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування та перешкоджання слідству у будь-якій спосіб, не свідчить про недостатність застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Крім того, ОСОБА_8 не має та не може мати доступ до майна, яке є предметом вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, оскільки дане майно вилучено під час затримання ОСОБА_8 ..

Сам по собі факт можливості підозрюваного ознайомлюватися з матеріалами кримінального провадження не може бути підставою вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу на свідків та експертів, шляхом залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди.

Відсутність офіційного місця роботи не свідчить про відсутність законного достатнього джерела доходу. Так, підозрюваний ОСОБА_8 має міцні соціальні зв`язки, він знаходиться у шлюбі, має дружину та батьків, які надають йому достатню матеріальну допомогу.

Судом, на переконання захисника, не надано належної оцінки особі підозрюваного та особливостям даного кримінального провадження, що призвело до необ`єктивного аналізу всіх ризиків, визначених ч.1 ст.177 КПК України та призвело до ухвалення незаконного рішення.

Під час апеляційного перегляду:

- захисник ОСОБА_7 та підозрюваний ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу сторони захисту у повному обсязі та просили її задовольнити;

- прокурор ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши позицію сторін, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать зокрема про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчим суддею дотримані належним чином, а доводи захисника, викладені в судовому засіданні та в апеляційній скарзі щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді, апеляційний суд вважає необґрунтованими з огляду на таке.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, який є тяжким злочином, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, що, відповідно до ч. 2 ст. 181 КПК дає підстави для застосування такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Згідно з наданими матеріалами ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, вчиненого за обставин, викладених у повідомленні про підозру.

Відомості, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання слідчого, які були предметом розгляду слідчим суддею при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В матеріалах справи відсутні відомості про нові обставини, які б спростовували обґрунтованість цієї підозри або не причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих фактів та обставин визначив лише ймовірну причетність ОСОБА_8 до інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Апеляційний суд зазначає, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя та суд апеляційної інстанції під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді, зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Розглянувши клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, а саме, що ОСОБА_8 усвідомлюючи суворість можливого покарання може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Покарання, передбачене санкцією інкримінованої ОСОБА_8 статті позбавлення волі стоком від п`яти до восьми років.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у випадку визнання його винуватими у вчиненні злочину, не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу проте як за національним законодавством (п. 2 ч. 1 ст. 178 КПК України), так і за практикою Європейського суду з прав людини, є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування (справа «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року).

При цьому, як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, апеляційний суд враховує, ведення в Україні воєнного стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень та якісно погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на застосуванні якого наполягає захисник.

З матеріалів досудового розслідування слідує, що ОСОБА_8 є раніше судимою особою, що свідчить про його усталену протиправну поведінку і схильність до вчинення кримінальних правопорушень, у зв`язку з чим обґрунтованим є і ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК вчинення іншого кримінального правопорушення.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника в частині можливості обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 апеляційний суд звертає увагу, що більш м`який запобіжний захід на даній стадії кримінального провадження не зможе запобігти встановленому ризику, так як перебуваючи під домашнім арештом (на чому наполягає сторона захисту) або під дією іншого, більш м`якого запобіжного заходу, підозрюваний без будь-яких перешкод зможе вчинити дії направлені на переховування від органу досудового розслідування та суду або вчинення іншого кримінального правопорушення, з огляду на наявність у останнього судимостей раніше.

Слідчий суддя обґрунтовано дійшов висновку про недоведеність ризиків, передбачених п.п. 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, який є тяжким злочином та у разі визнання судом винним останнього у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, останній може понести покарання, пов`язане з позбавленням волі.

Слідчий суддя належним чином застосував і положення ч. 3 ст. 183 КПК та визначив альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, з належним урахуванням обставин даного конкретного кримінального провадження, у зв`язку з чим розмір застави не є завідомо непомірним і водночас є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 у разі її внесення.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 05 січня 2024 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_8 строком до 02 березня 2024 року включно із визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 121 120 гривень - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4