ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/532/24 Справа № 204/1449/24 Суддя у 1-й інстанції - Дружинін Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування №0000346 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Маріуполь Донецької області, громадянки України, незаміжньої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 258-3 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року клопотання старшого слідчого в ОВС-криміналіста СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погоджене з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_9 про продовження строку дії запобіжного захожу у вигляді тримання під вартою було задоволено частково та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 на 60 діб, тобто до 20 квітня 2024 року.

Одночасно ОСОБА_7 визначено заставу у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 800 (один мільйон вісімсот шістнадцять тисяч вісімсот) гривень 00 копійок.

Рішення суду обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 258-3 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна або без такої, підозрювана, намагаючись уникнути покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду та незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні. Запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тому слідчий суддя вважав за можливе задовольнити клопотання слідчого та продовжити застосувати відносно підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання строком до 60 днів. Застосування більш м`якого запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, про що у судовому засіданні просили захисник та підозрювана, за відсутності дієвих стримуючих чинників, є недоцільним, оскільки не буде достатнім для запобігання визначеним ризикам, передбаченим п.п. 1,3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважав за можливе, з урахуванням обставини кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваної, її сімейний та майновий стан, суд вважав за можливе визначити раніше встановлений розмір застави у 600 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 816 800 грн., оскільки у цьому випадку такий розмір застави буде пропорційним щодо конкретної особи, необхідним і достатнім для забезпечення виконання підозрюваною, покладених на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та досягненню завдань кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ОСОБА_7 незаконно притягується до кримінальної відповідальності, що підтверджується змістом повідомленої їй підозри, яка не містить складу злочину, інкримінованого ОСОБА_7 та відсутністю ризиків, які давали б достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може якимось чином порушити покладені на неї Законом процесуальні обов`язки, або переховуватись від суду, або іншим чином впливати на учасників процесу.

Зазначає, що ОСОБА_7 з січня 2023 року, розуміючи що відносно неї фактично здійснюється досудове розслідування, не вчинила жодних спроб залишити країну, або іншим чином переховуватись від органів досудового розслідування, здійснювати вплив на свідків чи іншим чином перешкоджати здійсненню досудового розслідування. ОСОБА_7 з`являлась за кожним викликом слідчого та прокурора, що підтверджується повістками про виклик до останніх та відмітками про прибуття.

Вважає, що визначаючи розмір застави, суд не врахував реальне матеріальне становище підозрюваної. Визначений розмір застави є непомірним для підозрюваної та її родичів.

Просила відмовити у задоволення слідчого про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 .

У суді апеляційної інстанції підозрювана ОСОБА_10 , та її захисник ОСОБА_6 , підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні з підстав викладених в ній.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити ухвалу слідчого судді місцевого суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч. 3 ст. 197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчий суддя дотримався у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст. 17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, слідчий суддя в ухвалі зазначив про наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_7 злочинів за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 258-3 КК, та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, СВ Управління СБ України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000346 від 02.11.2022 року за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

22 листопада 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 258-3 КК України.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2023 року, підозрюваній ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів без визначення розміру застави, тобто до 20 січня 2024 року.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року підозрюваній ОСОБА_7 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 20.01.2024 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 800 гривень.

Постановою заступника керівника Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_11 від 16.01.2024 року, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000346, продовжено до трьох місяців, тобто до 22 лютого 2024 року.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 22 лютого 2024 року, без визначення застави.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 лютого 2024 року підозрюваній ОСОБА_7 залишено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 22.02.2024 року включно, із можливістю внесення застави у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 800 гривень.

Ухвалою слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 20 квітня 2024 року, із можливістю внесення застави у розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 816 800 гривень.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 19 лютого 2024 року, продовжено строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000346 від 02.11.2022 року за підозрою ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України, до шести місяців, тобто до 22 травня 2024 року.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчим суддею встановлено, що слідчим в клопотанні та прокурором під час судового засідання доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Також, на думку слідчого судді матеріали судового провадження за клопотанням слідчого дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованих їй злочинів.

Викладені в апеляційній скарзі доводи сторони захисту про недоведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 258-3 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначених кримінальних правопорушень.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваної до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

Доводи сторони захисту щодо необґрунтованості підозри є аналогічними тим, що викладені захисником ОСОБА_6 під час апеляційного перегляду попередніх ухвал слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваної ОСОБА_7 , та їм вже була надана оцінка цією ж колегією суддів.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя при розгляді даного клопотання врахував також той факт, що на даний час в Україні введено військовий стан та тривають активні бойові дії, що в свою чергу збільшує ризик втечі (переховування) підозрюваної настільки, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти даному ризику. Підозрювана ОСОБА_7 є тимчасово переміщеною особою, стійких соціальних зв`язків у тимчасовому місці проживання не має, має можливість виїхати за кордон або змінити місце проживання.

При встановленні наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК - впливу на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, апеляційний суд враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК.

Апеляційний суд визнає неспроможними доводи сторони захисту щодо відсутності ризику незаконного впливу підозрюваної на свідків, оскільки покази свідків, які станом на даний час ще не допитані в судовому засіданні, мають істотне значення для проведення повного, всебічного та неупередженого досудового розслідування, перебуваючи на свободі, підозрюваний може здійснювати незаконний вплив на свідків, схиляючи їх до зміни показів в рамках даного кримінального провадження, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Отже, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 в межах строку досудового розслідування, тобто до 20 квітня 2024 року, з альтернативою внесення застави.

На переконання апеляційного суду вищенаведені обставини виправдовують подальше тримання підозрюваної ОСОБА_7 під вартою та відсутність підстав для застосування до неї більш м`яких запобіжних заходів, оскільки вони не зможуть забезпечити належне виконання нею покладених на неї процесуальних обов`язків. Тому подальше продовження тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_7 не порушує її права на свободу та особисту недоторканість, справедливий суд та ефективний засіб юридичного захисту, гарантованих статтями 5,6,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК, недоведеність існування підстав для продовження стосовно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відсутність будь-яких обґрунтувань того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваної є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

Також, колегія суддів вважає, що аргументи захисника та його посилання про відсутність судимостей, позитивні характеристики підозрюваної, статус внутрішньо-переміщеної особи, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку слідчого судді про те, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

У той же час, всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 та ч. 5 ст. 182 КПК, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Зокрема, приписами п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність визначення застави в розмірі 600 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1 816 800 грн., оскільки вважає такий розмір застави пропорційним щодо особи підозрюваної ОСОБА_7 , враховуючи відомості, які містяться в матеріалах клопотання, обставини вчинення злочину, в якому вона підозрюється, суспільний інтерес, її майновий стан, а також вважає такий розмір застави достатнім для забезпечення виконання ОСОБА_7 покладених на неї обов`язків, та який буде належним запобіжником для встановлених слідчим суддею ризиків, що належним чином забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

У свою чергу стороною захисту суду не надано переконливих доказів необхідності зменшення визначеного слідчим суддею розміру застави для підозрюваної.

Отже, підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваної, суд апеляційної інстанції не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, слід зазначити, що письмові клопотання захисника ОСОБА_6 подані перед початком судового засідання, щодо витребування доказів, та надання їх для ознайомлення стороні захисту є безпідставними, оскільки на даному етапі провадження суд не вирішує ті питання, які вирішує суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

На теперішній час досудове розслідування триває, підстав стверджувати про невідповідність змісту підозри обставинам інкримінованого правопорушення не має, обставини кримінального правопорушення мають встановлюватись та конкретизуватись в подальшому, а наявні докази оцінюватись у сукупності з іншими доказами, зібраними під час досудового розслідування як стороною обвинувачення, так і стороною захисту.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Витребування і дослідження матеріалів кримінального провадження є правом, а не обов`язком суду.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2024 року є законною, обґрунтованою, вмотивованою і відповідає вимогам ст.370 КПК, та відсутні підстави для її скасування.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 січня 2024 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 20 квітня 2024 року із можливість внесення застави, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3