КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№3-зв/824/40/2024
П О С Т А Н О В А

06 червня 2024 року місто Київ

справа № 753/4904/24

Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., розглянувши заяву судді Київського апеляційного суду ОСОБА_2 про самовідвід, -

В С Т А Н О В И В:

Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 21 березня 2024 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 гривні.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Шевчук Д.І., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

09 квітня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшли матеріали справи №753/4904/24.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 квітня 2024 року справу призначено судді-доповідачу: ОСОБА_2.

Суддя ОСОБА_2. подав заяву про самовідвід з метою усунення можливих сумнівів у його неупередженості або об`єктивності, оскільки Національним антикорупційним бюро України відносно нього здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 травня року питання про відвід судді ОСОБА_2 призначено судді-доповідачу Борисовій О.В.

Вивчивши матеріали справи та заяви, суд приходить до наступних висновків.

Кодекс України про адміністративні правопорушення не містить спеціальних норм, що передбачають для суддів можливість заявити самовідвід, відповідно, не передбачають порядку розгляду такої заяви про самовідвід, а тому слід застосовувати аналогію з КПК України.

Європейський Суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності (п.53 рішення від 06 листопада 2008 року у справі «Єлоєв проти України» (Yeloyev v. Ukraine), заява №17283/02); п.19 рішення від 18 грудня 2008 року у справі «Новік проти України» (Novik v. Ukraine), заява №48068/06), а Конституційний суд України у п.3.4 і 3.6 свого рішення від 11 жовтня 2011 року (справа № 10-рп/2011), та аналізуючи положення міжнародних актів, наголосив, що не вбачається різниці між кримінальними та адміністративними протиправними діяннями, оскільки вони охоплюються загальним поняттям «правопорушення», а відмінність адміністративного правопорушення від злочину полягає, насамперед, у тому, що воно є менш суспільно небезпечним».

Згідно положень ст.2 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією України і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України

Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 статті 80 КПК України визначено, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно з частиною 1 статті 75 КПК України, суддя не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Статтею 76 КПК України визначено недопустимість повторної участі судді в кримінальному провадженні

Згідно з частиною 1 статті 81 КПК України у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

У заяві судді ОСОБА_2 підставою для самовідводу зазначено те, що загальновідомою є інформація, що відносно нього судді ОСОБА_2 . Національним антикорупційним бюро України здійснюється кримінальне провадження, однак вказані обставини не свідчать про наявність підстав для самовідводу судді, передбачених статтями 75-76 КПК України у цій справі.

Таким чином, у задоволенні заяви про самовідвід судді ОСОБА_2 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.283, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 75, 76, 81 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву судді Київського апеляційного суду ОСОБА_2 про самовідвід - залишити без задоволення.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: Борисова О.В.