ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4687/24
провадження № 1-кс/753/874/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" березня 2024 р. слідчий суддя Дарницького районного суду міста Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 , перекладача ОСОБА_6 , розглянувши клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0004614 від 18 листопада 2023 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

До Дарницького районного суду міста Києва надійшло клопотання слідчого СВ Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_7 , погоджене прокурором Дарницької окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0004614 від 18 листопада 2023 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Згідно з поданим клопотанням, ОСОБА_9 11 січня 2024 року приблизно о 17 год. 15 хв., перебуваючи у дворі будинків № 23-а, 23-б, АДРЕСА_1 , умисно, з корисливих спонукань, з метою таємного викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, вступив в обопільну злочинну змову з ОСОБА_10 .

Як зазначає слідчий, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, поєднаний з проникненням у сховище, ОСОБА_9 , діючи повторно, разом з ОСОБА_4 , помітили неподалік від входу до дитячого садочка «Казка» за адресою: м. Київ, вул. Урлівська, 21-в припаркований автомобіль марки ««Citroen Picasso» д.н.з. НОМЕР_1 , та, розуміючи, що салон вищевказаного автомобіля є місцем тимчасового зберігання особистих речей (сховище), дверцята якого зачинені на замок, що перешкоджає вільному доступу сторонніх осіб в середину салону, вирішили викрасти чуже майно, яке перебувало в салоні вказаного автомобіля.

Того ж дня, приблизно о 17 год. 20 хв. ОСОБА_9 разом з ОСОБА_4 , діючи обопільно та узгоджено, згідно з розподіленими ролями, а саме ОСОБА_4 залишався неподалік від вказаного автомобіля, де став спостерігати за прилеглою до місця скоєння злочину територією, а ОСОБА_11 в цей час підійшов до автомобіля марки ««Citroen Picasso» д.н.з. НОМЕР_1 , після чого переконавшись та вважаючи, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою заздалегідь підготовленого предмету розбив скло задніх правих пасажирських дверцят вказаного автомобіля, проник в салон, звідки таємно викрав офісну сумку вартістю 300 грн. 00 коп., в якій перебували такі речі: універсальна мобільна батарея «power bank» 10000 вартістю 500 грн. 00 коп., шкіряний гаманець чорного кольору вартістю 130 грн. 00 коп., в якому знаходились грошові кошти в сумі 1000 грн. 00 коп., та документи:

- паспорт громадянина України та закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_12 ;

- водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_12 ;

- посвідчення обліку військовозобов`язаного на ім`я ОСОБА_12 ;

- реєстраційне посвідчення на автомобіль марки «Citroen Picasso» д.н.з. НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_12 ;

- посвідчення працівника «Нової пошти» на ім`я ОСОБА_12 ;

- зв`язка ключів від квартири;

- банківська картка «Монобанк» № НОМЕР_2 ;

- банківська картка «РайфайзенБанк» № НОМЕР_3 ;

- корпоративна картка «Wog»;

- перепустки, дисконтні картки, чорнові записи.

Після чого ОСОБА_9 разом з ОСОБА_4 , розподіливши між собою майно ОСОБА_12 , з місця вчинення злочину разом з викраденим майном зникли, чим спричинили останньому матеріального збитку на загальну суму 1 930 гривень.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 , підозрюється в тому, що він скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий зазначає, що наявність підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від потерпілого про вчинення злочину; протоколом огляду місця події; протоколом допиту потерпілого; протоколом допиту свідків; протоколом затримання в порядку ст. 208 КПК України (протоколом особистого обшуку) ОСОБА_4 , під час якого виявлено та вилучено речові докази та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

11 січня 2024 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

12 січня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

13 січня 2024 року слідчим суддею Дарницького районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 10 березня 2024 року із визначенням застави в розмірі 2 422 400 грн.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, шляхом залякування, погроз, а також на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Так, на думку слідчого, про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення та можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років; усвідомлення ОСОБА_4 невідворотності суворого покарання з огляду на зібрані органом досудового розслідування докази, які підтверджують його причетність до вчинення злочину; можливість вільного виїзду за межі міста Києва та подальшого переїзду на територію, яка тимчасово непідконтрольна Україні, використавши військову агресію російської федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості використання органами влади своїх повноважень на певних територіях, а також з огляду на наявність у нього паспорту громадянина Грузії.

Існування ризику незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні на думку слідчого підтверджується тим, що потерпілий та свідки надають покази, які у своїй сукупності підтверджують вину підозрюваного у вчиненні злочину, тому з метою уникнення відповідальності або її пом`якшення з боку підозрюваного може здійснюватися незаконний вплив на них шляхом залякування, погроз, адже останні судом безпосередньо не допитані, а підозрюваному відомо їх місце проживання.

Ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 на території м. Києва проживає тимчасово, не працює, не має міцних соціальних зв`язків, а тому може вчинити нові умисні злочини.

Клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 184 КПК України, до клопотання долучено копії матеріалів, якими обґрунтовуються його доводи, витяг з ЄРДР, клопотання та додатки до нього вручені підозрюваному і його захиснику.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування найбільш суворого запобіжного заходу, посилаючись на ризики, визначені статтею 177 КПК України.

Захисник підозрюваного у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що підозра ОСОБА_4 фактично ґрунтується лише на показаннях оперативних працівників поліції, які не можуть бути незацікавленими особами у цьому кримінальному провадженні; на незначний розмір шкоди, завданий кримінальним правопорушенням; на необґрунтованість доводів прокурора щодо існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, зазначивши, що підозрюваний не судимий, вперше притягається до відповідальності; на відсутність ризиків впливу на свідків, оскільки свідки є працівниками поліції, а інший свідок ОСОБА_13 у своїх показаннях не надала жодних свідчень, які б стосувалися підозрюваного. Крім цього, захисник вважає, що прокурором не доведено неможливості застосування інших більш м`яких запобіжних заходів, а тому просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту із застосування електронного засобу контролю, а уразі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зменшити розмір застави до мінімального розміру, визначеного КПК України.

Підозрюваний підтримав позицію захисника, заперечив свою причетність до кримінального правопорушення.

Судом залишено без розгляду клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_14 , від якого підозрюваний відмовився до початку розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, додані до клопотання, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази підозри у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, суд дійшов висновку про задоволення клопотання з таких мотивів.

Як встановлено судом, у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження № 0004614 від 18 листопада 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

11 січня 2024 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_4 затриманий в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

12 січня 2024 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

13 січня 2024 року слідчим суддею Дарницького районного суду міста Києва до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком до 10 березня 2024 року із визначенням застави в розмірі 2 422 400 грн.

07 березня 2024 року постановою керівника Дарницької окружної прокуратури міста Києва строк досудового розслідування продовжений до трьох місяців.

Відповідно до положень частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Загальні підстави і порядок застосування та продовження запобіжного заходу визначені у статтях 194, 199 КПК України, конструкції яких передбачають такі критерії дослідження слідчим суддею обставин (фактів):

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження дії запобіжного заходу;

3) обставини, які перешкоджають закінченню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд враховує, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві, а тому зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, враховуючи положення статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», виходить з того, що згідно із практикою ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182). При чому факти, які викликали підозру, не обов`язково мають бути одного рівня з тими, які необхідні для того, щоб не лише обґрунтувати засудження, а й пред`явити обвинувачення, що є наступною стадією в процесі розслідування кримінальної справи (рішення у справі «Murrаy v.United Kingdom», 14310/88, 28.10.1994, п. 55).

Тобто, не вдаючись до детального аналізу, оцінки дій, винуватості особи та не порушуючи презумпції невинуватості на цій стадії кримінального провадження, слідчий суддя повинен пересвідчитись, що повідомлена підозра є такою, що передбачає наявність достатніх даних, які б могли переконати об`єктивного та стороннього спостерігача у тому, що особа могла вчинити правопорушення, у якому її підозрюють.

При цьому, за усталеною практикою Європейського суду з прав людини, ці докази не повинні бути до такої міри переконливими та очевидними, щоб свідчити про винуватість особи, однак мають створювати у слідчого судді реальне бачення причетності особи до вчинення кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Описана у клопотанні фабула у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання, на даному етапі провадження дає слідчому судді можливість дійти висновку про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Дослідивши додані до клопотання матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку, що вони містять достатні для цього етапу розслідування докази, які доводять причетність ОСОБА_4 до інкримінованого йому кримінального правопорушення, і містяться у: протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 11 січня 2024 року, протоколі допиту потерпілого ОСОБА_12 , протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, у якого під час особистого обшуку вилучені речі, належні ОСОБА_12 , протоколах допиту свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та інших матеріалах кримінального провадження в їх сукупності.

Слідчий суддя вважає, що за обставин, викладених у клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, та в ухвалі слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 13 січня 2024 року, прокурор довів наявність обґрунтованої підозри щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, що підтверджується матеріалами кримінального провадження, доданими до клопотання.

Щодо доводів сторони захисту та підозрюваного про необґрунтованість підозри ОСОБА_4 , слідчий суддя зауважує, що на цьому етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні злочину, оскільки належна оцінка зібраних у справі доказів, в тому числі і показань свідків, буде здійснена в межах судового провадження. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих відомостей повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою (за стандартом «обґрунтованої підозри») для застосування щодо неї обмежувальних заходів.

На переконання слідчого судді, підозра ОСОБА_4 ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із кримінальним правопорушенням, а під час розгляду клопотання не виникло будь-якого іншого розумного обґрунтування участі підозрюваного у подіях, про які йдеться, ніж та, щодо якої стверджує прокурор. Слідчий суддя також враховує, що підозрюваний був затриманий одразу після вчинення кримінального правопорушення та у нього були вилучені речі, належні потерпілому, що з високим ступенем ймовірності свідчить про можливу причетність підозрюваного до вчинення цього кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Щодо ризиків кримінального провадження, прокурор зазначає про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Досліджуючи відомості про особу підозрюваного, судом встановлено, що підозрюваний є громадянином Грузії, раніше не судимий, офіційно не одружений, відомості про наявність у нього дітей відсутні, офіційно не працює, не зареєстрований в Україні, не має інших осіб на утриманні, відомості про його місце проживання з`ясовані з його слів.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до восьми років, а тому очікування можливого вироку може мати значення для ризику переховування, який слідчий суддя, з урахуванням даних про особу підозрюваного, вважає цілком вірогідними..

Оскільки підозрюваний є громадянином іноземної держави, не обмежений у праві виїзду за кордон, слідчий суддя вважає, що у співставленні можливих для підозрюваного наслідків переховування порівняно із засудженням до покарання у виді позбавлення волі, ризик вчинити дії щодо переховування, в тому числі і повернутися у країну його громадянства, є істотним. Підозрюваний не має соціальних зв`язків в Україні, роботи, місця проживання, відсутні будь-які інші стримуючі фактори задля запобігання вказаному ризику. Слідчий суддя також враховує об`єктивні труднощі у можливостях здійснення контролю за поведінкою підозрюваного за місцем його перебування, зумовлені введенням військового стану на території України.

Оцінюючи наведений прокурором ризик незаконного впливу на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя вважає вірогідність таких дій (поведінки) підозрюваного малоймовірною, оскільки прокурор не довів можливість таких дій підозрюваного щодо свідків, які є працівниками поліції, та щодо потерпілого, який не був безпосереднім очевидцем викрадення речей з його автомобіля.

Слідчий суддя вважає також обґрунтованими доводи прокурора про наявність ризику вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення з огляду на те, що підозрюваний не працює, відомості про джерела його доходів відсутні, не встановлені під час розгляду цього клопотання також і інші стримуючи фактори для запобігання такій можливій поведінці підозрюваного.

Досліджені під час судового засідання обставини свідчать, що менш суворі запобіжні заходи, не пов`язані з триманням під вартою, не здатні забезпечити уникнення ризиків кримінального провадження. Зокрема, слідчий суддя враховує, що підозрюваний не одружений, відомості про наявність у нього дітей відсутні, він офіційно не працює, не зареєстрований в Україні, не має інших осіб на утриманні, є громадянином іншої держави.

Особисте зобов`язання є неспроможним забезпечити виконання завдань кримінального провадження і уникнути заявлених ризиків з огляду на відсутність достатніх для даного етапу досудового розслідування стримуючих приписів. Неможливе застосування до підозрюваного і запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування та суду не надійшли заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту за встановлених вище обставин про особу підозрюваного також не зможе забезпечити його належну процесуальну поведінку. Крім цього, матеріали клопотання не містять підтверджених відомостей про місце проживання підозрюваного, особу, якій належить житло, на яке вказує підозрюваний як на своє місце проживання, правові підстави проживання у цьому житлі підозрюваного та наявність згоди цієї особи на подальше перебування у ньому підозрюваного.

З урахування встановлених обставин, беручи до уваги дані про особу підозрюваного, його стан здоров`я, сімейний і соціальний стан, слідчий суддя дійшов висновку, що прокурор довів наявність підстав для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме тримання під вартою.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, крім передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Слідчий суддя, зважаючи у сукупності на викладені вище відомості про особу підозрюваного, наявність у нього громадянства іншої держави, обставини кримінального правопорушення, тяжкість злочину, реальність ризику переховування підозрюваного, вважає можливим визначити ОСОБА_4 заставу - 160 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка буде достатньою для забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків і ризик втрати якої буде достатнім стримуючим фактором, щоб переважити бажання підозрюваного будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 197, 199, 309, 376 КПК України

УХВАЛИВ:

1. Клопотання слідчого задовольнити.

2. Продовжити строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах продовженого строку досудового розслідування, а саме до 12 квітня 2024 року включно.

Строк дії ухвали - до 18 год. 30 хв. 12 квітня 2024 року.

Визначити ОСОБА_8 розмір застави у розмірі 160 (сто шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 484 480 (чотириста вісімдесят чотири тисячі чотириста вісімдесят) гривень, яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншими фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок для внесення застави.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

1) не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, а саме: АДРЕСА_2 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) прибувати на першу вимогу до слідчого, прокурора та/або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) утриматися від спілкування зі свідками, потерпілим та іншим підозрюваним у цьому кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_8 обов`язків, з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом, до 12 квітня 2024 року включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а підозрюваним - у цей же строк моменту вручення йому копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1