ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1888/24 Справа № 203/6229/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

представника потерпілого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 травня 2024 року, -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою суду було частково задоволено клопотання прокурора.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою змінено на більш м`який - цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці, тобто до 1 липня 2024 року з покладенням на останнього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_9 , який обвинувачується за ч. 4 ст. 189 КК України, у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк два місяці, тобто, до 01 липня 2024 року, за виключенням прибуття на виклик слідчого, прокурора чи суду за необхідності проведення слідчих та процесуальних дій за його участю, а також окрім випадків необхідності отримання ОСОБА_9 невідкладної медичної допомоги.

Мотивуючи ухвалене рішення суд посилався на те, що обвинувачений ОСОБА_8 тривалий час знаходиться в умовах ізоляції від суспільства, а саме з 01.05.2023 року. Суд врахував практику Європейського суду з прав людини та норми КПК України прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 з тримання під вартою на домашній арешт, із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Крім того, суд першої інстанції вважав за необхідне продовжити міру запобіжного заходу ОСОБА_9 у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі представник потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 .

Вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Позиції учасників судового провадження.

Потерпілий ОСОБА_6 , його представник - адвокат ОСОБА_7 підтримали доводи апеляційної скарги, наполягали на її задоволенні.

Обвинувачені ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх адвокати будучи належним чином повідомлені у судове засідання не з`явились, про причини неявки суду не повідомили.

Прокурор у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши думки потерпілого та його представника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у заяві доводи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно до ч. 1 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; інші ухвали, у випадках, передбачених цим Кодексом.

Як вбачається з ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першої цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті.

Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що представник потерпілого - адвокат ОСОБА_7 оскаржує рішення суду про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт щодо ОСОБА_8 , ухвалене судом на стадії судового провадження.

З огляду на те, що ст. 392 КПК України не передбачає окремого оскарження ухвали про відмову у обранні, продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цій стадії провадження, а Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13 червня 2019 року визнано неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України лише щодо окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, обвинуваченим та його захисником, що також знайшло своє підтвердження в ухвалі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07 листопада 2019 року, де зазначено, що ухвала суду, якою обвинуваченому змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт, яка постановлена під час судового розгляду, згідно зі ст. 392 КПК України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Таким чином, представником потерпілого подано апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, беручи до уваги вищенаведені норми закону, які є імперативними і містять вичерпний перелік рішень, які підлягають апеляційному оскарженню, вважаю, що апеляційна скарга захисника подана на рішення, що апеляційному оскарженню не підлягає.

Також приймається до уваги, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, що знайшла відображення зокрема у рішенні у справі «Мельник проти України», право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Колегія суддів також зважає на позицію Верховного Суду, викладену в постанові № 51-7299км18 від 27 лютого 2019 року, згідно якої, якщо після відкриття апеляційного провадження буде встановлено, що воно відкрите за апеляційною скаргою на рішення, яке не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 травня 2024 року щодо обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в апеляційному порядку оскарженню не підлягає, та враховуючи, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого - адвоката ОСОБА_7 було відкрито помилково, апеляційний суд вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за зазначеною апеляційною скаргою.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника потерпілого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 01 травня 2024 року, - закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а особою, яка перебуває під вартою, в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4