Справа № 191/5816/23
Провадження № 1-кп/191/429/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року м. Синельникове Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000783 від 01.09.2023 стосовно

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Синельникове Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в посаді стрільця-снайпера 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на посаді стрільця-снайпера 3 мотопіхотного відділення 3 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 у військовому званні солдат, діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.9,11,16,127,128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України «Про передачу, примусове відчуження або вилучення майна в умовах правового режиму воєнного чи надзвичайного стану», 31.08.2023 приблизно о 12:00 годин перебував за місцем мешкання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 , де в нього раптово виник прямий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна в умовах воєнного стану.

В цей же час (31.08.2023 приблизно о 12.00 годин) ОСОБА_4 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, корисливих мотивів, впевнившись у тому, що його дії залишаються непомітними, переконавшись, що власник вказаної квартири та майна ОСОБА_5 вдома відсутній та за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, шляхом вільного доступу викрав майно, а саме: телевізор марки LG модель 42 CS560- ZD, телевізор марки Наіег 32 модель Smart TV MX та мікрохвильову піч марки Midea модель AM820CMF, після чого з місця вчинення злочину зник. Викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму 10806 (десять тисяч вісімсот шість) гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся, підтвердив обставини вчинення злочину так, як вони викладені вище.

Потерпілий ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, покарання просить призначити відповідно до чинного законодавства.

Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти скороченого судового розгляду, суд, у відповідності до вимог ч.3 ст.349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення скороченого судового розгляду. Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку.

Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з якими суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Враховуючи викладене вище, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, дії обвинуваченого кваліфіковано вірно за ч.4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Призначаючи покарання обвинуваченому, виходячи з принципу індивідуалізації покарання, суд враховує обставини та тяжкість вчинення кримінального правопорушення, яке згідно зі ст.12 КК України відноситься до категорії тяжкого злочину, особу винного, який раніше не судимий в силу ст.89 КК України, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, за місцем проходження служби характеризується негативно, у вчиненому розкаюється, матеріальні збитки відшкодовано шляхом повернення майна.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття у вчинені кримінального правопорушення.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

При цьому суд враховує, що обвинуваченим були порушені вимоги ст.9,11,16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, відповідно до яких солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен був свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов?язок,бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає, що виправлення обвинуваченого неможливо без його ізоляції від суспільства, а тому вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах інкримінованого йому діяння, а саме у виді позбавлення волі.

На переконання суду таке порання буде відповідати ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним нових злочинів, тобто для досягнення мети покарання, відповідно до положень, які містяться в ст. 50 КК України і не становитиме «особистого надмірного тягаря для винного».

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у нижніх межах санкції частини статті, за якою ОСОБА_4 визнається судом винним, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Посилання обвинуваченого на переосмислення життя та жалкування про скоєне, на думку суду не можуть бути вирішальними обставинами, які дають підстави для застосування покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі підлягають стягненню з обвинуваченого на користь судового експерта.

Керуючись ст. 349, 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання.

Речові докази:

телевізор марки LG модель 42 CS560- ZD, телевізор марки Haier 32 модель Smart TV MX та мікрохвильову піч марки Midea модель AM820CMF, як передані на зберігання ОСОБА_5 - залишити у власності потерпілого ОСОБА_5 ;

-договори ПТ «Економ ломбард» №11.4048, №11.4047, №11.4049 залишити при матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь експерта ОСОБА_6 (розрахунковий рахунок IBAN НОМЕР_2 ) процесуальні витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи №4258/23 від 19.09.2023 в розмірі 300 (триста) грн. 00 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1