Справа № 721/672/23
Провадження 1-КП/721/40/2024
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Путильський районний суд Чернівецької області у складі

головуючої судді ОСОБА_1

прокурора ОСОБА_2

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Путила Чернівецької області кримінальне провадження, внесене 27.07.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000324 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уроженця с. Коритне, Вижницького району, Чернівецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, до 17.07.2023 року займав посаду директора КНП "Путильська Багатопрофільна лікарня", працюючого на посаді лікаря-травматолога КНП "Путильська Багатопрофільна лікарня" з 17.07.2023 року, раніше не судимого, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Рішенням Путильської районної ради Чернівецької області XXXIII позачергової сесії VII скликання від 22.08.2019 № 31-33/19 «Про реорганізацію шляхом перетворення комунального закладу «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області в комунальне некомерційне підприємство «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької ооласті Комунальний заклад «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області реорганізовано шляхом перетворення у Комунальне некомерційне підприємство «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької ооласті та затверджено склад комісії з реорганізації.

Головою комісії з реорганізації шляхом перетворення Комунального закладу «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області в Комунальне некомерційне підприємство «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області призначено ОСОБА_3 .

Наказом голови комісії з реорганізації Комунального закладу «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області лікаря ортопеда-травматолога ОСОБА_3 від 16.10.2019 № 77/2 ОСОБА_5 звільнено з роботи за систематичне порушення трудової дисципліни, на підставі пункту 3 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України.

Розпорядженням голови Путильської районної ради Чернівецької області від 22.11.2019 року №26-к ОСОБА_3 призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора Комунального некомерційного підприємства «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області до проведення конкурсного відбору.

Рішенням Путильської районної ради XLI1 сесії VII скликання від 13.08.2020 №32-42/20 ОСОБА_3 призначено директором Комунального некомерційного підприємства «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області, та 14.08.2020 укладено контракт строком на 3 роки.

Відповідно до п.6.1.10 Статуту Комунального некомерційного підприємства «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області, затвердженого рішенням XXXV позачергової, сесії Путильської районної ради VII скликання від 21.11.2019 № 40-35/13 (в подальшому Статут Комунального некомерційного підприємства «Путильська багатопрофільна лікарня» Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області, затверджений рішенням 9 сесії Путильської селищної ради VIII скликання від 20.05.2021 № 255/9-21) (далі Статут) підприємство має право визначати свою організаційну структуру, встановлювати чисельність працівників, затверджувати штатний розпис у встановленому порядку та відповідно до законодавства України.

Згідно п. 7.3 Статуту Керівник підприємства - Директор:

діє без довіреності від імені Підприємства, представляє його інтереси в органах державної влади і органах місцевого самоврядування, інших органах, у відносинах з іншими юридичними та фізичними особами, підписує від його імені документи та видає довіреності і делегує право підпису іншим посадовим осооам підприємства, укладає договори, відкриває в органах Державної казначейсько, служби України та установах банків поточні та інші рахунки (п. п.7.3.1),

самостійно вирішує питання діяльності Підприємства за винятком тих, шол віднесені законодавством та Статутом до компетенції Засновника (п. п.7.3.2),

організовує роботу Підприємства та ефективну взаємодію всіх структурних підрозділів, згідно з вимогами нормативно-правових актів (п. п. 7.3.3);

несе відповідальність за формування та виконання фінансового плану розвитку Підприємства, результати його господарської діяльності, виконання показників ефективності діяльності Підприємства, якість послуг, що надаються Підприємством, використання наданого на праві оперативного управління Підприємству комунального майна і доходу згідно з вимогами законодавства України, цього Статуту та укладених Підприємством договорів (п. п. 7.3.4);

користується правом розпорядження майном та коштами Підприємства відповідно до законодавства України та Статуту. Забезпечує ефективне використання і збереження закріпленого за Підприємством на праві оперативного управління майна (п. п. 7.3.5);

у межах своєї компетенції видає накази та інші акти, дає вказівки, обов`язкові для всіх підрозділів та працівників Підприємства (п. п. 7.3.6);

подає у встановленому порядку Засновнику квартальну, річну, фінансову та іншу звітність Підприємства (п. п. 7.3.8);

призначає на посаду та звільняє з посади Медичного директора, своїх заступників і головного бухгалтера Підприємства. Призначає на посади та звільняє керівників структурних підрозділів, інших працвників (п. п. 7.3.10),

приймає рішення про прийнята на роботу, звільнення з роботи працівників Підприємства, а також інші, передбачені законодавством України про працю рішення у сфері трудових відносин, укладає трудові договори з працівниками Підприємства. Забезпечує раціональний добір кадрів, дотримання працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку (п. п. 7.3.11);

забезпечує дотримання на Підприємстві вимог законодавства України про охорону праці, санітарно-гігієнічних та протипожежних норм і правил, створення належних умов праці (п. п. 7.3.12);

вживає заходів щодо своєчасної та у повному обсязі виплати заробітної плати, а також передбачених законодавством України податків, зборів та інших обов`язкових платежів (п. п. 7.3.13);

несе відповідальність за збитки, завдані Підприємству з вини Директора Підприємства у порядку, визначеному законодавством (п. п. 7.3.14);

затверджує положення про структурні підрозділи Підприємства, інші положення та порядки, що мають системний характер, зокрема положення про преміювання працівників за підсумками роботи Підприємства; порядок надходження і використання коштів, отриманих як благодійні внески, грані и і а дарунки; порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку лікарських засобів та медичних виробів (п. п. 7.3.15).

У відповідності до п. 8.3 Статуту штатну чисельність Підприємства Директор визначає на власний розсуд на підставі фінансового плану Підприємства, погодженого в установленому законодавством із Засновником та Статутом порядку з урахуванням необхідності створення відповідних умов для забезпечення належної доступності та якості медичної допомоги.

Таким чином, ОСОБА_3 обіймає посаду, пов язану із виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто згідно з ч.3 ст. 18 КК України є службовою особою.

Рішенням Путильського районного суду Чернівецької області від 05.12.2019 року, яке набрало законної сили, скасовано накази голови комісії з реорганізації Комунального закладу «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області ОСОБА_3 від 08.10.2019 №73 та 16.10.2019 №77 про накладення на ОСОБА_5 дисциплінарних стягнень у вигляді догани; скасовано наказ голови комісії з реорганізації Комунального закладу «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області ОСОБА_3 від 16.10.2019 № 77/2 про звільнення ОСОБА_5 з роботи; поновлено ОСОБА_5 на посаді заступника головного лікаря з економічних питань або на рівноцінній посаді Комунального некомерційного підприємства «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області; стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області на користь ОСОБА_7 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу, за період з 16.10.2019 по 05.12.2019 в сумі 27134,49 гривень; допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за один місяць та поновлення на роботі.

Водночас, маючи реальну можливість виконати вказане рішення суду, ОСОБА_3 протягом тривалого періоду, а саме в період з 05.12.2019 по 06.04.2023 (день поновлення ОСОБА_5 на посаді заступника директора з економічних питань Комунального некомерційного підприємства «Путильська багатопрофільна лікарня»), умисно не виконував рішення суду, що набрало законної сили, за наступних обставин.

Так, наказом виконувача обов`язків директора Комунального некомерційного підприємства «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області ОСОБА_3 від 11.12.2019 № 4 кнп «Про виконання рішення суду», ОСОБА_5 поновлено на посаді економіста, яка не є рівнозначною посаді заступника головного лікаря з економічних питань.

Разом з тим, на примусове виконання рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 05.12.2019, старшим державним виконавцем Путильського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області 06.12.2019 відкрито виконавче провадження №60824419 та вжито ряд заходів для його виконання.

Зокрема, постановою старшого державного виконавця Путильського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Чернівецькій області від 26.12.2019 за невиконання рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 05.12.2019 по справі № 721/910/19 в частині поновлення працівника на роботі, на Комунальне некомерційне підприємство «Путильська центральна районна лікарня» накладено штраф в розмірі 5100 гривень, а постановою від 14.01.2020 - в розмірі 10200 гривень.

У зв`язку з повторним невиконанням боржником рішення суду від 05.12.2019, державний виконавець надіслав до органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та на підставі пункту 11 частини першої статті 11, статті 63 Закону України «Про виконавче провадження» 15.01.2020 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім того, у зв`язку з затримкою виконання рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 05.12.2019 у справі № 721/910/19 про скасування наказів та поновлення на роботі, судами неодноразово задовольнялись заяви ОСОБА_5 про стягнення на її користь середнього заробітку.

Так, ухвалою Путильського районного суду від 22.12.2022 по справі № 721/910/19 (провадження № 6/721/7/2020) заяву ОСОБА_5 задоволено, зобов`язано стягнути на її користь з Комунального некомерційного підприємства «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області середній заробіток за час затримки виконання рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 05.12.2019 у справі № 721/910/19 про скасування наказів та поновлення на роботі за період з 06.12.2019 по 22.12.2020 в розмірі 187441,03 гривень з відповідним відрахуванням до Пенсійного фонду України та інших спеціальних фондів, а також до Державного бюджету України.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Комунальне некомерційне підприємство «Путильська центральна районна лікарня» подало апеляційну скаргу, яку постановою Чернівецького апеляційного суду від 18.02.2021 задоволено, ухвалу Путильського районного суду Чернівецької області від 22.12.2022 скасовано, у задоволенні заяви ОСОБА_5 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за час затримки виконання рішення суду відмовлено.

Водночас, постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.09.2021 частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_5 , постанову Чернівецького апеляційного суду віл 18.02.2021 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У вказаному рішенні суд констатував, що сам по собі факт виконання працівником трудових обов`язків на нерівнозначній посаді, незалежно від наявності чи відсутності згоди цього працівника з наказом роботодавця про його призначення на таку посаду, не є належним виконанням з боку роботодавця рішення суду про поновлення працівника на роботі.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 24.11.2021 апеляційну скаргу Комунального некомерційного підприємства «Путильська центральна районна лікарня» залишено без задоволення; ухвалу Путильського районного суду від 22.12.2022 залишено без змін. В своєму рішенні суд зазначив, що роботодавець не виконав рішення суду про поновлення ОСОБА_5 на роботі, оскільки посада економіста не є рівнозначною посаді заступника головного лікаря з економічних питань ні за посадовими обов`язками, ні за оплатою праці.

Крім того, ухвалою Путильського районного суду від 19.04.2022 по справі № 721/910/19 (провадження № 6/721/2/2022) заяву ОСОБА_5 задоволено, зобов`язано стягнути на її користь з Комунального некомерційного підприємства «Путильська багатопрофільна лікарня» Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області середній заробіток за час затримки виконання рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 05.12.2019 у справі № 721/910/19 про скасування наказів та поновлення на роботі за період з 23.12.2020 по 19.04.2022 в розмірі 248153,11 грн. з відповідним відрахуванням до Пенсійного фонду України та інших спеціальних фондів, а також до Державного бюджету України. Вказане рішення суду набрало законної сили 23.06.2022.

Також, ухвалою Путильського районного суду від 15.09.2022 по справі № 721/910/19 (провадження № 6/721/3/2022) заяву ОСОБА_5 задоволено, зобов`язано стягнути на її користь з Комунального некомерційного підприємства «Путильська багатопрофільна лікарня» Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області середній заробіток за час затримки виконання рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 05.12.2019 у справі № 721/910/19 про скасування наказів та поновлення на роботі за період з 20.04.2022 по 15.09.2022 в розмірі 76081,32 гри. з відповідним відрахуванням до Пенсійного фонду України та інших спеціальних фондів, а також до Державного бюджету України. Вказане рішення суду набрало законної сили 01.12.2022.

Окрім цього, ухвалою Путильського районного суду від 01.02.2023 по справі № 721/910/19 (провадження № 6/721/1/2023) заяву ОСОБА_5 задоволено, зобов`язано стягнути на її користь з Комунального некомерційного підприємства «Путильська багатопрофільна лікарня» Путильської селищної ради Вижницького району Чернівецької області середній заробіток за час затримки виконання рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 05.12.2019 у справі №721/910/19 про скасування наказів та поновлення на роботі за період з 01.09.2022 по 01.02.2023 в розмірі 71104 грн. з відповідним відрахуванням до Пенсійного фонду України та інших спеціальних фондів, а також до Державного бюджету України. Вказане рішення суду набрало законної сили 16.05.2023.

Однак, не зважаючи на зазначені рішення судів, які вказували про факт невиконання рішення Путильського районного суду Чернівецької області від 05.12.2019 року достовірно знаючи про наявність вказаного рішення, яке набрало законної сили, ОСОБА_3 у період з 05.12.2019 по 06.04.2023, умисно не виконував вказане судове рішення, хоча мав реальну можливість його виконати, оскільки 06.04.2023 власним наказом №26 кнп «Про виконання рішення суду» поновив ОСОБА_5 на посаді заступника директора з економічних питань з 16.10.2019 шляхом введення до штатного розпису посади «Заступник директора з економічних питань» наказом від 03.04.2023 №24 кнп.

Вказаними діями ОСОБА_3 , вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 382 КК України, а саме умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, вчинене службовою особою.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та пояснив, що під час виконання обов`язків директора Комунального некомерційного підприємства «Путильська центральна районна лікарня» Путильської районної ради Чернівецької області, яке у подальшому було реорганізовано у КНП "Путильська багатопрофільна лікарня", у період з 05.12.2019 по 06.04.2023 не виконував вказані рішення суду, маючи реальну можливість такого виконання. У вчиненому щиро кається, засуджує свою поведінку. Шкоду заявлену цивільним позовом потерпілій відшкодував у повному обсязі. Просить надати шанс виправитися, а також призначити покарання у виді штрафу, бо працює, а отже має можливість сплатити в якості покарання штраф. При цьому має на утриманні двох неповнолітніх дітей, є учасником бойових дій, має нагороди та відзнаки. Розуміє протиправність своїх дій, зробив висновки, готовий понести покарання, зокрема позбавлення права обіймати в подальшому керівні посади. Щодо вирішення цивільного позову поклався на розсуд суду, просив врахувати повне відшкодування ним заподіяної моральної шкоди потерпілій, зазначеної нею у позові.

Захисник ОСОБА_4 , не оспорюючи доведеність винуватості, у судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання у виді штрафу у розмірі визначеному судом. Цивільний позов просив залишити без розгляду.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 просила врахувати період часу невиконання судового рішення обвинуваченим - більше трьох років, зазначила про нещире каяття ОСОБА_3 , з огляду на його неодноразові клопотання до суду про звільнення від кримінальної відповідальності, також зазначила, що поновлення її на посаді відбулося через боязнь обвинуваченого суворої кримінальної відповідальності. Моральну шкоду заявлену нею у цивільному позові у розмірі 25000 грн. обвинуваченим сплачено під час судового розгляду, хоча з огляду на її бажання, така сплата повинна була відбутися на підставі рішення суду. Цивільний позов підтримала. Просила призначити обвинуваченому суворе покарання пов`язане із позбавленням волі.

Прокурор у судовому засіданні зазначила, що у судовому засіданні було встановлено вчинення інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, тому просила суд визнати ОСОБА_3 винуватим та призначити покарання за ч. 2 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права обіймати посади з позбавленням права обіймати посади обіймати посади з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими повноваженнями строком на 2 роки. Цивільний позов просиал залишити без розгляду

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого їй органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_3 правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає під примусом.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілу, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особистість обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_3 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України, а саме умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили, вчинене службовою особою.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_3 установлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього є щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутність обставин, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують його покарання.

Ці висновки суду ґрунтуються на тому, що як свідчать матеріали досудового розслідування, ОСОБА_3 беззаперечно визнавав свою винуватість, співпрацював з органом досудового розслідування, кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не завдано, добровільно відшкодував моральну шкоду потерпілій.

Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії ОСОБА_3 як щире каяття, а отже підставою для врахування як обставини, що пом`якшує покарання.

Також суд бере до уваги, що і державне обвинувачення в особі прокурора ОСОБА_9 , уважає наявність такої обставини, що пом`якшує покарання, - щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення та вказана в обвинувальному акті. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України.

Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, що покарання є необхідним у тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відносяться до категорій нетяжких злочинів відповідно до ст. 12 КК України, обставини, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання. Їх вид та суспільну небезпечність. Наслідки вчинення злочину, зокрема, негативні наслідки для потерпілої у зв`язку із порушенням її основних конституційних прав - права на працю, а також те, що кримінальним правопорушенням не завдано матеріальної шкоди та добровільне відшкодування обвинуваченим моральної шкоди потерпілій.

Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який має зареєстроване місце проживання, із вищою освітою, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2014 та 2018 року народження, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, являється учасником бойових дій, наявність у нього нагород та відзнак, у тому числі "За участь у антитерористичній операції" та "За заслуги перед Буковиною",

При цьому в судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статями 69, 69-1 КК України, не встановлено.

З урахуванням викладених обставин по справі, суд уважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом призначення ОСОБА_3 покарання у виді у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн.

При цьому, оскільки ОСОБА_3 учинив злочин перебуваючи на посаді директора КНП "Путильська Багатопрофільна лікарня", тобто будучи службовою особою, зловживаючи своїм службовим становищем, а також наявності додаткового виду покарання за ч. 2 ст. 382 КК України, як то позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, ОСОБА_3 слід призначити додаткове покарання в виді позбавлення права обіймати посади з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими повноваженнями строком на 2 роки.

Зазначене судом покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-67 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченої, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень та відповідатиме особистості обвинуваченого.

Бо примус зі сторони держави здійснити платіж на корить останньої, а також позбавлення права фактично наразі обіймати посаду директора КНП "Путильська Багатопрофільна лікарня" протягом двох років, є не лише дієвим інструментом перевиховання, а й нагадуванням, негативним досвідом, з метою утриматися в майбутньому учинення повторних дій, що відповідає меті притягнення до кримінальної відповідальності, визначеної ст. 50 КК України.

Наведене свідчить, що відповідно до ч.1 ст.75 КК України підстави для призначення покарання з іспитовим строком - відсутні.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішення цивільного позову

Судом прийнятий до розгляду цивільний позов ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди у розмірі 25000 грн.

Згідно ч.ч.1, 5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 127 КПК України підозрюваний, обвинувачений, а також за його згодою будь-яка інша фізична чи юридична особа має право на будь-якій стадії кримінального провадження відшкодувати шкоду, завдану потерпілому, територіальній громаді, державі внаслідок кримінального правопорушення.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 129. КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи 14.12.2023 року обвинуваченим ОСОБА_3 відповідно до платіжної інструкції банку сплачено 25000 грн потерпілій ОСОБА_5 у рахунок відшкодування моральної шкоди за цивільним позовом у справі.

З огляду на позицію потерпілої ОСОБА_5 щодо підтримання цивільного позову, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 під час розгляду справи у суді повністю відшкодував моральну шкоду у розмірі заявленому в цивільному позові, відповідно до норм ст. 129 КПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення цивільного позову.

Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторона обвинувачення не заявляла клопотання про таке, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 382 КК України та призначити йому покарання в виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп, з позбавленням права обіймати посади з адміністративно-господарськими та організаційно-розпорядчими повноваженнями строком на два роки.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди - відмовити.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду через Путильський районний суд Чернівецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Суддя ОСОБА_10