Справа № 203/4579/23
Провадження № 1-кп/0203/400/2024
В И Р О К

іменем України

13 травня 2024 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000373 від 14.05.2023, відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки міста Новомосковськ Дніпропетровської області, з базовою середньою освітою, не працюючої, не заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 13.05.2023 близько 08 години 10 хвилин перебувала на території ринку «Барахолка», розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де побачила у руках раніше знайомого їй потерпілого ОСОБА_8 мобільний телефон моделі марки «Redmi», моделі «10С», серійний номер НОМЕР_1 , ІMEI1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який належить останньому.

В цей момент, визначивши вказаний мобільний телефон предметом свого кримінально-протиправного посягання, у ОСОБА_4 раптово виник кримінально-протиправний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, шляхом обману (шахрайство), а саме мобільним телефоном марки «Redmi», моделі «10C», серійний номер НОМЕР_1 , ІMEI1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_8 .

Далі, ОСОБА_4 в той же самий день, тобто 13.05.2023, близько 08 години 15 хвилин, знаходячись у вищевказаному місці, реалізуючи свій кримінально-протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном шляхом обману, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, під надуманим приводом здійснення дзвінка, попросила у ОСОБА_8 мобільний телефон марки «Redmi», моделі «10C», серійний номер НОМЕР_1 , ІMEI1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , не маючи в подальшому наміру його повертати.

В свою чергу, потерпілий ОСОБА_8 , не усвідомлюючи прихований кримінально-протиправний намір останньої, будучи введеним в оману, погодився та добровільно передав ОСОБА_4 свій мобільний телефон марки «Redmi», моделі «10C», серійний номер НОМЕР_1 , ІMEI1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 .

Доводячи свій кримінально-протиправний умисел до кінця ОСОБА_4 , будучи впевненою, що ОСОБА_8 не здогадується про її кримінально-протиправний умисел, взяла вказаний мобільний телефон та дочекавшись, поки останній перестане спостерігати за її діями, утримуючи мобільний телефон марки «Redmi», моделі «10C», серійний номер НОМЕР_1 , ІMEI1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 при собі, з місця вчинення кримінального проступку зникла, розпорядившись вказаним майном в подальшому на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинила потерпілому ОСОБА_8 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №2964 від 26.06.2023 матеріальну шкоду у розмірі 4817,93 грн.

ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину, що їй інкримінується, визнала повністю, підтвердила всі обставини, викладені в обвинувальному акті.

Потерпілий ОСОБА_8 всудове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд кримінального провадження без його участі.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_4 не оспорює всі обставини справи і судом встановлено, що вона правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності її позиції, заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченої, дослідженням матеріалів, що її характеризують, та доказів щодо речових доказів та процесуальних витрат, визначивши відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вина ОСОБА_4 в скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення доведена повністю та її дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство).

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке є кримінальним проступком, та особи обвинуваченої ОСОБА_4 , яка в реєстрі осіб з наркологічними захворюваннями та психічними розладами не значиться, не заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не працевлаштована, раніше не судима, вину у скоєному злочині визнала у повному обсязі та щиро розкаялась, при цьому останню обставину на підставі ст.66 КК України суд відносить до таких, що пом`якшують її покарання.

Разом з цим суд зазначає, що судимість ОСОБА_4 за вироком Ленінського районного суду м.Дніпропетровська за ч.1 ст. 358, ч.4 ст. 358 КК України від 06.02.2020 року, яким їй було призначено покарання у вигляді штрафу 850 гривень, в подальшому ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська 06.01.2021 року покарання замінене на громадські роботи строком на 50 годин, судом при призначенні покарання не враховується, оскільки на даний час закінчились строки давності виконання цього вироку, факт ухилення від відбування покарання та факт зупинення строків давності не встановлений судом. Підстави для застосування при призначенні покарання ОСОБА_4 вимог ст.71 КК України відсутні.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_4 має бути призначене покарання у виді громадських робіт, що є необхідним і достатнім для виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Призначення більш м`якого виду покарання у виді штрафу не буде сприяти досягненню мети кримінального покарання, оскільки буде нереальним для виконання у зв`язку з тим, що обвинувачена не працює.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України судові витрати за проведення судової-товарознавчої експертизи №2964 від 26.06.2023 в сумі 200 (двісті) гривень підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід щодо обвинуваченої не обирався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368, 370-371, 373-376, 381-382 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Стягнути з ОСОБА_4 процесуальні витрати на залучення експерта на користь держави у сумі - 200 (двісті) гривень.

Речові докази:коробку від мобільного телефону марки «Redmi», моделі «10C», серійний номер НОМЕР_1 , ІMEI1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 передану на відповідальне зберігання ОСОБА_8 , - залишити за належністю.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його оголошення негайно вручається засудженій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1