Справа № 750/8703/24 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/286/24
Категорія - продовження строків тримання під вартою. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

04 липня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участі сторін кримінального провадження

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

Розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Чернігові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Цією ухвалою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.5 ст. 361 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Мена Чернігівської області, громадянину України, зареєстрованому в АДРЕСА_1 , фактично проживаючому в АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимому, продовжений строк тримання під вартою до 27 липня 2024 року.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вказав на обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.5 ст. 361 КК України, а також наявність існування ризиків, передбачених п.1 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що з урахуванням тяжкості можливого покарання, в співставленні з характеризуючими даними та процесуальною поведінкою підозрюваного, який після оголошення підозри зник і був оголошений в розшук, дають підстави вважати, що жоден з інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою відмовити слідчому у задоволенні клопотання, а у разі необхідності застосування до його підзахисного запобіжного заходу, просить обрати такий, який не буде пов`язаний з триманням під вартою.

Звертає увагу колегії суддів, що з огляду на мотивувальну частину рішення слідчого судді, судом не перевірялися підстави для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Вважає, що слідчий суддя, без посилання на докази, які обґрунтовують встановлені ним обставини, допустив припущення наявності наведених ризиків, обмежившись вказівкою щодо їх наявності, що не може бути безумовною підставою для продовження запобіжного заходу.

Переконаний, що судом фактично залишено нерозв`язаним клопотання сторони захисту про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою. При цьому не враховано характеризуючі дані підозрюваного, а саме наявність тісних соціальних зв`язків, постійного місця проживання, де він проживає з матір`ю, що на думку сторони захисту, давало суду можливість застосувати запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Відсутність в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали висновків з цього приводу вказує на неповноту судового розгляду. Сама ж тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення не може бути підставою для обрання чи продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, захисника, який підтримав апеляційну скаргу, просив ухвалу слідчого судді скасувати, у зв`язку з необґрунтованістю та невмотивованістю судового рішення, та постановити нову, якою відмовити у продовженні запобіжного заходу підозрюваному або застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, позицію прокурора, який наполягав на обґрунтованості судового рішення, оскільки ризики, заявлені стороною обвинувачення продовжують існувати і на сьогоднішній день, а з урахуванням необхідності проведення слідчих дій такий запобіжний захід цілком обґрунтований, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Як убачається з клопотання слідчого та матеріалів провадження ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні ряду крадіжок, в умовах воєнного стану, у несанкціонованому втручанні в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, що призвело до витоку та блокуванню інформації, вчиненому під час дії воєнного стану, а також в крадіжці офіційного документу, вчиненій з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.5 ст. 361 КК України.

13 червня 2024 року ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 червня 2024 року до ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 01 липня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку передбаченому КПК України.

Частиною 3 ст. 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених в ст. 184 КПК України, повинно містити: 1) виклад обставин які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Згідно з ч. 5 зазначеної норми, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені в ч. 3 ст. 199 КПК України виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Висновки слідчого судді щодо необхідності продовження строку тримання під вартою підозрюваному є правильними.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчий зазначених вимог кримінального процесуального закону дотримався, адже клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 обґрунтовано належним чином, а його доводи підтверджуються доданими до нього матеріалами.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні слідчого доводи свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри та підтверджуються доказами, достатніми, на етапі досудового розслідування, для вирішення питання про продовження застосування запобіжного заходу.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Ризик це ймовірність того, що підозрюваний може ухилитися від кримінальної відповідальності та незаконно впливати на свідків.

Особливість запобіжних заходів полягає у тому, що вони застосовуються не за конкретну недобросовісну поведінку підозрюваного, а превентивно, як гарантія настання правосуддя в майбутньому. При цьому слід враховувати, що якась ймовірність того, що підозрюваний зможе спробувати ухилитись від відповідальності, існує завжди.

ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, один з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких умисних злочинів, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, підозрюваний не має легального джерела доходу, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень проти власності, та через незначний проміжок часу після звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні нових кримінальних правопорушень.

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника не спростовують висновків суду щодо наявності обґрунтованих ризиків неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_8 , а відтак, та не спростовують ризику про можливість допущення неналежної процесуальної поведінки підозрюваним при обранні іншого більш м`якого виду запобіжного заходу, що фактично і свідчить про повноту судового розгляду слідчим суддею.

Що стосується твердження адвоката про наявність тісних соціальних зв`язків, то вони не можуть нівелювати в даному випадку ні ризик, переховування від органу досудового розслідування та/або суду, ні ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема і тому, що вказані обставини існували до протиправних дій в яких підозрюється ОСОБА_8 .

Обставини справи, характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 , зважаючи на необхідність у здійсненні ряду слідчих та процесуальних дій, що правильно враховано слідчим суддею, вказують на те, що при більш м`якому запобіжному заході не буде забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваного, а заявлені ризики є реальними, на час розгляду клопотання не зменшились та не зникли, і слідчий суддя вірно це врахував при прийнятті рішення про продовження строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Тобто, на даний час існують об`єктивні причини через які досудове розслідування не може бути завершене до закінчення дії попередньої ухвали про обрання запобіжного заходу, проведення вказаних слідчих та процесуальних дій необхідно для всебічного, повного та об`єктивного розслідування.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Наявність фактичного місця проживання, при офіційно зареєстрованому в іншому населеному пункті, а також відсутність своєї родини, не гарантують належного виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не вказують на міцність його соціальних зв`язків, з огляду на ті характеризуючи дані, які встановив слідчий суддя, зокрема, відсутність офіційного стабільного джерела доходів, а також підозру у вчиненні злочинів проти власності, що, на переконання колегії судді, додатково підвищує ризик можливості продовження злочинної діяльності та переховування від органів досудового розслідування.

Усупереч твердженням захисника щодо відсутності в мотивувальній частині рішення слідчого судді оцінки щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, не свідчить про те, що такі підстави не перевірялися. Так, з журналу судового засідання, а також технічної фіксації судового розгляду вбачається, що при розгляді клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, була вислухана не лише думка прокурора, а й захисника та підозрюваного, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, що на переконання апеляційного суду свідчить про врахування усіх підстав, з якими пов`язане продовження запобіжного заходу, а також можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З матеріалів судового провадження вбачається, що після оголошеної підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, 06 травня 2024 року він зник з місця проживання та реєстрації. У зв`язку з цим був оголошений в розшук 13.05.2024 року і тільки після його затримання 13 червня 2024 року було відновлене досудове розслідування.

У даному випадку, з огляду на всі з`ясовані апеляційним судом обставини, підстав для застосування, як про це вказує апелянт, запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою колегія суддів не вбачає, оскільки мало місце з боку підозрюваного переховування від органу досудового розслідування та суду .

Отже, рішення слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 повністю узгоджується з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 27 червня 2024 року про продовження строків тримання під вартою підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185, ч.1 ст. 357, ч.5 ст. 361 КК України, ОСОБА_8 , без змін.

Ухвала набуває законної сили після її проголошення й касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11