Справа № 645/1/24
Провадження № 1-кс/645/562/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2024 р. місто Харків

Слідчий суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

власника майна - ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Фрунзенського районного суду м. Харкова клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0001852 від 31.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

29.03.2024 року до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшло клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна, а саме арешту з легкового автомобіля Renault Logan р.н.з. НОМЕР_1 , який зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 .

В обґрунтування вказує, що ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.01.2024 року задоволено клопотання прокурора про накладення арешту у кримінальному провадженню, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001852 від 31.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та накладено арешт на легковий автомобіль Renault Logan р.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження. Зберігання легкового автомобіля марки Renault Logan р.н.з. НОМЕР_1 здійснювати на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів, за адресою: АДРЕСА_2 . Постановою слідчого кримінальне провадження закрите, однак питання щодо скасування арешту майна не вирішено.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_5 повністю підтримав свою заяву та просив скасувати арешт вищевказаного майна. Крім того, наголосив, що у органу досудового розслідування було достатньо часу з 31.01.2023 року по 28.03.2024 року для проведення всіх необхідних досліджень з його автомобілем, та просив у разі, якщо неможливо на цей час скасувати арешт, змінити місце зберігання автомобіля з майданчика тимчасового утримання транспортних засобів, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , на місце його постійного зберігання за адресою: АДРЕСА_1 , посилаючись на те, що він переживає за схоронність та цілісність автомобіля.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_5 про скасування арешту майна, а саме арешту з легкового автомобіля Renault Logan р.н.з. НОМЕР_1 , посилаючись на те, що постановою прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_6 від 29.03.2024 року, яку долучено до матеріалів справи, скасовано постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_7 від 28.03.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001852 від 31.12.2023 року за ч. 1 ст. 286 КК України. Матеріали кримінального провадження № 0001852 від 31.12.2023 року за ч. 1 ст. 286 КК України направлено до СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області для подальшого досудового розслідування.

Крім того, прокурором долучено до матеріалів справи копію супровідного листа старшого слідчого ВР злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_8 на адресу директора ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_9 " ОСОБА_10 за № 8793/119.24.2024 від 08.04.2024 року про направлення постанови про призначення судової автотехнічної експертизи та матеріалів кримінального провадження № 0001852 від 31.12.2023 року.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 174 КПК України слідчий суддя має право зняти накладений раніше арешт у разі доведення того, що раніше арешт був накладений необґрунтовано, або в його продовженні відпала необхідність.

При цьому, розглядаючи клопотання, подане в порядку ст. 174 КПК України, слідчий суддя не надає оцінку дотриманню вимог закону при постановленні ухвали про арешт майна та її законності, що є виключною прерогативою суду апеляційної інстанції, а лише оцінює обґрунтованість підстав для скасування арешту.

Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.01.2024 року задоволено клопотання прокурора про накладення арешту у кримінальному провадженню, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001852 від 31.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та накладено арешт на легковий автомобіль Renault Logan р.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його ремонтування, користування, розпорядження та відчуження.

Вказана ухвала слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.01.2024 року була направлена до регіонального сервісного центру ГСЦ МВС.

Постановою старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту в Харківській області від 28.03.2024 року кримінальне провадження №001852 від 31.12.2023 року за фактом дорожньо-транспортної події закрито, за відсутністю ознак складу злочину, передбачених ст. 289 КК України.

Зі змісту постанови слідчого вбачається, що кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. При цьому, під час закриття кримінального провадження не вирішено питання щодо скасування арешту майна в цьому кримінальному провадженні.

Правовідносини щодо арешту майна, накладеного в межах кримінального провадження, регулюються главою 17 КПК України. За змістом статті 173 цього Кодексу питання про накладення арешту на майно вирішують слідчий суддя або суд.

В ході розгляду клопотання заявника про скасування арешту слідчим суддею встановлено, що постановою прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_6 від 29.03.2024 року скасовано постанову старшого слідчого відділу розсліування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_7 від 28.03.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001852 від 31.12.2023 року за ч. 1 ст. 286 КК України.

Крім того, зі змісту наданої прокурором копії супровідного листа старшого слідчого ВР злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_8 на адресу директора ННЦ "Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_9 " ОСОБА_10 за № 8793/119.24.2024 від 08.04.2024 року вбачається, що на адресу експертної установи направлено постанову про призначення судової автотехнічної експертизи та матеріали кримінального провадження № 0001852 від 31.12.2023 року.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1)збереження речових доказів; 2)спеціальної конфіскації; 3)конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя,суд повинен враховувати: 1)правову підставу для арешту майна; 2)можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння,передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна(якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди,завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно, вказане в клопотанні та арештоване слідчим суддею, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Слідчий суддя критично оцінює доводи заявника стосовно відсутності підстав для продовження арешту на майно, оскільки з матеріалів долучених до клопотання вбачається, що станом на день розгляду слідчим суддею клопотання заявника у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001852 від 31.12.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України не проведенні всі необхідні слідчі дії та не проведені всі необхідні експертні дослідження з автомобілем Renault Logan р.н.з. НОМЕР_1 .

Крім того, заявником ОСОБА_5 у своєму клопотанні про скасування арешту на майно не наведено належних доказів про можливість збереження речового доказу, а саме автомобіля Renault Logan р.н.з. НОМЕР_1 шляхом передачі на відповідальне зберігання.

У відповідності до ст. 98 КПК України вказаний автомобіль є речовим доказом, у вказаному кримінальному провадженні.

При цьому, слід зазначити, що слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Також, Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З урахуванням викладеного, а також того, що на підставі постанови прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_6 від 29.03.2024 року скасовано постанову старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області підполковника поліції ОСОБА_7 від 28.03.2024 року про закриття кримінального провадження № 0001852 від 31.12.2023 року за ч. 1 ст. 286 КК України, а також у зв`язку з тим, що у вказаному кримінальному провадженні призначено експертизу, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001852 від 31.12.2023 року за ч. 1 ст. 286 КК України

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання власника майна ОСОБА_5 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001852 від 31.12.2023 року за ч. 1 ст. 286 КК України - залишити без задоволення.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляція безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня проголошення ухвали.

Повний текст ухвали складено 10.04.2024 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1