ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/7627/22 Номер провадження 11-кп/814/643/24Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого - суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченоїОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0001864за апеляційною скаргою прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 на вирок Октябрського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2022 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Харкова, мешканка АДРЕСА_1 , громадянка України, з середньою освітою, незаміжня, непрацююча, несудима,

визнана винуватою та засуджена за ч.3 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 цього Кодексу на 3 роки позбавлення волі, з конфіскацією всього належного їй майна.

Постановлено стягнути з обвинуваченої ОСОБА_8 на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 11515, 58 грн.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 визнана винуватою у вчиненні злочину за таких обставин.

Обвинувачена, з метою отримання прибутку в результаті незаконного збуту особливо небезпечних психотропних речовин та наркотичних засобів, шляхом залишення схованок на території міста Харкова, вступила в попередню змову з невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження.

14 червня 2022 року у невстановлений час ОСОБА_8 отримала через поштомат Нової пошти посилку у вигляді картонної коробки, всередині якої в ґрунті для рослин була особливо небезпечна психотропна речовина PVP, обіг якої заборонено, загальною масою 648,8471 г., що є особливо великим розміром, яку обвинувачена незаконно придбала та зберігала з метою збуту.

Злочинна діяльність ОСОБА_8 , пов`язана з незаконним зберіганням особливо небезпечної психотропної речовини з метою збуту була викрита працівниками поліції при затриманні обвинуваченої 14 червня 2022 року о 20 год. 38 хв. за адресою: АДРЕСА_2 .

Крім того, обвинувачена повторно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленою особою, матеріали стосовно якої виділено в окреме провадження, у невстановлений час забрала зі схованки та віднесла до свого помешкання особливо небезпечний наркотичний засіб - канабіс, обіг якого заборонено, загальною масою в перерахунку на суху речовину 193,4804 г., а також психотропну речовину амфетамін, обіг якого обмежено, загальною масою у перерахунку на масу речовини 134,2927 г., що є особливо великим розміром, які ОСОБА_8 незаконно придбала та незаконно зберігала з метою збуту.

Після цього ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_3 , за допомогою електронних ваг, полімерних зіп-пакетів та ізоляційних стрічок різних кольорів здійснила фасування частини психотропної речовини та особливо небезпечного наркотичного засобу, зробивши розфасовані згортки та разом із нерозфасованими їх залишками залишила у приміщенні квартири, тим самим здійснила незаконне зберігання з метою збуту особливо небезпечних психотропних речовин, психотропних речовин та особливо небезпечних наркотичних засобів, які були виявлені та вилучені 15 червня 2022 року в період часу з 14 год. до 15 год. 40 хв. під час обшуку цього помешкання.

Кримінальне провадження розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.3 ст.307, ст.69-1 КК України на 8 років позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй майна.

При цьому вважає, що суд повинен був призначити покарання із застосуванням не ст.69, а ст.69-1 КК України.

Не погоджується з висновком суду, що мало місце активне сприяння розкриттю злочину з боку обвинуваченої, оскільки під час досудового розслідування усі докази зібрані без її допомоги (під час затримання в порядку ст.208 КПК України та під час обшуку за місцем мешкання ОСОБА_8 ).

Звертає увагу, що відсутні підтвердження того, що ОСОБА_8 вчинила злочин внаслідок збігу тяжких особистих та сімейних обставини.

Зазначає, що єдиною обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_8 , є щире каяття, однак цього недостатньою для застосування ст.69 КК України.

Наголошує, що наявність обставини, яка пом`якшує покарання, відсутність обставин, які його обтяжують, а також відсутність збитків від злочину дають достатні підстави для призначення обвинуваченій покарання у відповідності до ст. 69-1 КК України.

Стверджує, що судом першої інстанції не взято до уваги кількість заборонених речовин, що виявлені та вилучені органом досудового розслідування у ОСОБА_8 .

Також звертає увагу, що припинення протиправної діяльності обвинуваченої стало наслідком вжитих правоохоронними органами заходів.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченої та її захисника, які вважали вирок суду законним та обґрунтованим, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин та кваліфікація її дій за ч.3 ст.307 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.

Доводи прокурора щодо м`якості покарання внаслідок безпідставного застосування ст.69 КК України є непереконливими.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч.2 ст.50 цього Кодексу покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Згідно з ч.1 ст.69 КК України та приписів п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п.2 вказаної постанови, суди повинні призначати менш суворе покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

Питання щодо призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

З мотивувальної частини вироку видно, що місцевий суд належним чином врахував обставини, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, тяжкість вчиненого злочину, конкретні обставини справи, особу обвинуваченої та обґрунтовано призначив покарання із застосуванням ст.69 КК України.

Так, суд правильно звернув увагу, що ОСОБА_8 вчинила злочин невдовзі після досягнення повноліття, не маючи життєвого досвіду, щиро розкаялася, активно сприяла розкриттю злочину, раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалася, характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога чи психіатра не перебуває, дійсно засуджує свій вчинок, визнає його антигромадський характер і готова нести відповідальність.

Обґрунтовано суд звернув увагу і на беззастережне визнання обвинуваченою своєї вини; надання зізнавальних показань, подання клопотання про дослідження доказів під час судового розгляду в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України.

Щире каяття обвинуваченої прокурором під сумнів не ставиться.

Більше того, прокурор в апеляційній скарзі наголошує про наявність обставини, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що його обтяжують, а також про визнання обвинуваченою своєї вини, та прохає застосувати приписи ст.69-1 КК України, згідно з якими строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Всупереч доводам прокурора, про активне сприяння розкриттю злочину як обставину, що пом`якшує покарання, свідчить добровільна допомога ОСОБА_8 слідству, свідоме повідомлення відомостей про власну кримінальну діяльність, видача знарядь і засобів вчинення злочину, а також надання в розпорядження органу досудового розслідування всієї наявної в неї інформації з метою встановлення співучасників злочину.

Неможливість викриття цих осіб пояснюється відсутністю у ОСОБА_8 необхідних даних з огляду на спілкування з ними лише через інтернет без можливості їх ідентифікації.

Доводи прокурора про неврахування судом кількості вилучених психотропних речовин та наркотичних засобів є неприйнятними, оскільки при кваліфікації дій обвинуваченої суд зазначив про їх особливо великий розмір, що є кваліфікуючою ознакою ч.3 ст.307 КК України.

Відомості щодо вчинення обвинуваченою будь-яких інших протиправних дій, що утворюють склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.307 КК України, матеріали даного кримінального провадження не містять.

Таким чином, оцінюючи, як тяжкість вчиненого злочину, так і конкретні обставини справи, відсутність тяжких наслідків, оскільки всі психотропні речовини та наркотичні засоби були вилучені органом досудового розслідування до їх збуту, наведені дані про особу винної, її належну процесуальну поведінку протягом усього кримінального провадження, в тому числі і після постановлення вироку, місцевий суд обґрунтовано зазначив, що усі наведені обставини в своїй сукупності істотно знижують фактичний ступінь тяжкості вчиненого злочину і особливо ступінь небезпечності обвинуваченої для суспільства та утворюють підставу для висновку про можливість застосування приписів ст.69 КК України при призначенні покарання.

Отже, колегія суддів не вбачає підстав для посилення покарання, про що просив прокурор в апеляційній скарзі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Отже, апеляційна скарга прокурора не підлягає до задоволення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Октябрського районного суду м. Полтава від 20 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_9 - без задоволення.

У зв`язку з набранням вироком законної сили взяти ОСОБА_8 під варту в залі суду.

Початок строку відбування покарання рахувати з 01 травня 2024 року.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4