ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/597/24 Справа № 194/246/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ :

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

заявника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, -

В С Т А Н О В И Л А :

16 лютого 2024 року до Тернівського міського суду Дніпропетровської області, в порядку ст.303 КПК, надійшла скарга ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення слідчого судді у зв`язку з незаконністю та невмотивованістю.

В обґрунтування, посилаючись на положення Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1377, зазначає, що кримінальний процесуальний закон не вимагає від заявника зазначення в заяві усіх складових кримінального правопорушення. Так, у поданій ним заяві (повідомленні) від 13.02.2024 року про кримінальне правопорушення зазначено, що кримінальне правопорушення вчинено свідком ОСОБА_7 , що зафіксовано в протоколі допиту свідка від 16.10.2023 року, яка у відповідності до ст.67 КПК України (далі-КПК) була попереджена про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст.384,385 КК України (далі-КК), а також, які саме неправдиві показання вона надавала, що говорить про те, що дане повідомлення повинно було бути внесене в ЄРДР і по ньому розпочато досудове розслідування.

Крім того зазначає, що відповідно до узагальнення ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування» у разі, якщо зі звернення особи вбачається що вона порушує перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, ініціюючи здійснення ним дій, визначених КПК, то навіть за умови, що результати аналізу наведених особою відомостей свідчать про відсутність ознак складу злочину, такі відомості мають бути внесені до ЄРДР з подальшим закриттям кримінального провадження відповідно до ст.284 КПК України.

Тому, на переконання апелянта його заява (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення від 13.02.2024 року містить у собі всі відомості про склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.384 КК.

На підставі викладеного заявник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року та постановити нову, якою зобов`язати органи поліції СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР на підставі його заяви від 13.02.2024 року про злочин, про що надати йому витяг з ЄРДР.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення заявника на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, який наполягав на її задоволенні, просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати органи поліції СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області внести відомості до ЄРДР на підставі його заяви від 13.02.2024 року про злочин та надати йому витяг з ЄРДР, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 КПК України (далі-КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що слідчим суддею дотримано зазначених вимог закону у повному обсязі.

Відповідно ст.55 Конституції України, права і свободи громадянина України захищаються судом. Суть такого захисту полягає в тому, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, а порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора під час досудового розслідування регламентовано главою 26 КПК.

До повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні (п.18 ч.1 ст.3 КПК), а згідно п.1 ч.1 ст.303 КПК на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

У межах процедури оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий, дізнавач, прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого, дізнавача або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, слідчий суддя у своєму рішенні, посилаючись на положення ст. 214 КПК та ст.384 КК зазначив, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань, крім іншого, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередня кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, а також, що встановлення факту надання органу досудового розслідування завідомо неправдивих показань є виключно прерогативою суду за результатами розгляду кримінального провадження по суті (або закриття на стадії досудового розслідування) та, як наслідок, зумовлює прийняття відповідного кінцевого процесуального рішення, оскільки саме суд під час розгляду справи, дає оцінку показам свідка (орган досудового розслідування при винесенні кінцевого процесуального рішення), і тільки після цього, за наявності підстав, сторонами можуть бути ініційовані питання про притягнення свідка до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиве свідчення.

Слідчий суддя дослідивши подану скаргу встановив, що у заяві ОСОБА_6 посилається на те, що під час ознайомлення з матеріалами досудового розслідування №0000046 від 23.05.2023 року, а саме з протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , яка будучи попередженою про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК та ст. 385 КК, надала завідомо неправдиві показання відносно нього, у зв`язку з чим, він просить внести повідомлення про кримінальне правопорушення до ЄРДР, а саме за завідомо неправдиві показання свідка ОСОБА_7 , розпочати досудове слідство по даному факту та надати йому витяг з ЄРДР.

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя дійшов висновків, що з тексту заяви не вбачається зазначення скаржником конкретних обставин, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, оскільки в заяві не зазначено, що судовим рішенням або кінцевим процесуальним рішенням органу досудового розслідування встановлені інші обставини, аніж ті, про які свідчив, на думку скаржника, свідок ОСОБА_7 під час досудового розслідування, а тому твердження скаржника про вчинення кримінального правопорушення є виключно його суб`єктивною думкою та має характер припущення, що не може свідчити про те, що існує ймовірність вчинення кримінального правопорушення і що описані в його заяві факти потребують перевірки засобами кримінального процесу.

При цьому слідчий суддя зазначив, що доводи заяви ОСОБА_6 зводяться до його незгоди із показаннями свідка ОСОБА_7 , які були надані нею у кримінальному провадженні №0000046 від 23.05.2023 року, початок розслідування якого було ініційовано у тому числі ОСОБА_6 , тобто за заявами ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та без зазначення конкретних та відповідних відомостей у заяві про вчинення кримінального правопорушення така заява розцінюється слідчим суддею, як поза процесуальний спосіб впливу на оцінку доказів в іншому кримінальному провадження, що знаходиться на розгляді органу досудового розслідування.

З такими висновками слідчого судді погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Згідно ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

При цьому зміст ч.1 ст. 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує зі змісту матеріалів судового провадження, в заяві від 13.02.2024 року поданої начальнику ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП після ознайомлення з матеріалами досудового розслідування №0000046 від 23.05.2023 року, а саме з протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_6 просив внести відомості до ЄРДР, згідно ст.214 КПК за фактом надання свідком ОСОБА_7 , відповідно до протоколу допиту свідка (а.с. без нумерації) у кримінальному провадженні №0000046 від 23.05.2023 року неправдивих показань відносно нього (а.с.2).

Згідно листа заступника начальника СВ ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 від 13.02.2024 року, у зв`язку з відсутністю даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення, та неможливістю у зв`язку з цим внести відповідну інформацію до ЄРДР, матеріали зареєстровані в ЖЄО ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області 13.02.2024 року №903 для їх розгляду згідно із ЗУ «Про звернення громадян» або КУпАП (а.с.15).

Однак, як вірно зазначив в ухвалі слідчий суддя, ОСОБА_6 в заяві не зазначив об`єктивних даних та обставин, які могли б свідчити про вчинення зазначеними в повідомленні особами кримінально-караного діяння та не зазначено фактичного існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину, що на переконання колегії суддів, дозволяє зробити висновок про відсутність правової підстави для виникнення обов`язку вчинити певні дії за такою заявою щодо початку досудового розслідування кримінального провадження, відповідно до положень ст. 214 КПК.

Такий висновок апеляційного суду узгоджується із правовою позицією Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеною у постанові від 30.09.2021 року (справа № 556/450/18), згідно якої слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Тобто, підставою для початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР. При цьому, виходячи зі змісту ст.214 КПК повноваженнями щодо оцінки відомостей, наведених у заяві чи повідомлених потерпілим, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення наділені слідчий, прокурор.

Відтак, на переконання апеляційного суду, висновки слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність слідчого ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, належним чином мотивовані, ґрунтуються на змістовному дослідженні усіх обставин кримінального провадження та доводів апелянта.

Отже, перевіркою матеріалів даного провадження судом апеляційної інстанції не встановлено будь-яких порушень слідчим суддею вимог КПК щодо процесуального порядку судового розгляду скарги, які, згідно ст.412 КПК, слід було би визнати істотними та які б тягнули за собою скасування рішення суду першої інстанції.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновків, що апеляційна скарга заявника ОСОБА_6 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року є законною, обґрунтованою, належним чином вмотивованою та відповідає вимогам ст.370 КПК.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого ВП №1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4