490/5921/22 15.03.2024
н/п 1-кп/490/346/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/5921/22
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001314 від 22.11.2022 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянином України, має професійно-технічну освіту, розлучений, має на утриманні малолітню дитину 2018 року народження, офіційно не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

13.01.2022 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.185 КК України до 100 годин громадських робіт;

06.02.2024 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.389, ст.71 КК України до 1 місяця 1 дня арешту,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

21.05.2022 року близько 12:30 години, більш точного часу в ході проведення досудового розслідування встановити не надалось можливим, ОСОБА_3 перебував на законних підставах за тимчасовим місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де збирав особисті речі, та в приміщенні житлової кімнати на стільці побачив ноутбук марки "Lenovo G570", чорного кольору, яким користувалась його дружина ОСОБА_6 , та який на праві приватної власності належить її матері ОСОБА_5 .. Вказаний ноутбук марки "Lenovo G570", ОСОБА_3 вирішив взяти на тимчасове користування.

Через деякий час у ОСОБА_3 раптово виник корисливий умисел, направлений на таємне викрадення вказаного ноутбуку. Реалізуючи свій намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, розуміючи, що діє в умовах воєнного стану, із корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно, шляхом вільного доступу, заволодів вищезазначеним ноутбуком марки "Lenovo G570", вартістю 2875,00 гривень, який належить потерпілій ОСОБА_5 , яким у подальшому розпорядився на власний розсуд, шляхом реалізації вказаного майна під заставу у ломбарді.

В результаті своїх умисних протиправних дій, ОСОБА_3 спричинив матеріальний збиток ОСОБА_5 на загальну суму 2875,00 гривень.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, винним себе визнав частково та суду пояснив, що більш точної дати та часу вже не пам`ятає, він переїхав жити до бабусі, а його колишня дружина виїхала за кордон. Він прийшов забрати речі за тимчасовим місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де разом із колишньою дружиною вони винаймали житло. Окрім речей він вирішив взяти ноутбук для користування, який на його думку належав його колишній дружині. Даний ноутбук його дружині подарувала її мати ОСОБА_5 , яка проживала окремо від них. У зв`язку з тим, що на той період часу він не працював і у його сестри народилась друга дитина, вирішив закласти даний ноутбук до ломбарду, а виручені кошти витрати на продукти харчування. З приводу закладення даного ноутбуку до ломбарду, він власника вказаного майна не попереджав, оскільки не міг додзвонитись до своєї дружини. Викупити ноутбук з ломбарду до повернення дружини додому не встиг, оскільки не знайшов грошей та не було роботи. Завдану шкоду так і не відшкодував, але зараз має підробітки та готовий все відшкодувати потерпілій.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї провини у вчиненому кримінальному правопорушенні, його вина підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та показаннями допитаної в судовому засіданні потерпілої.

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що обвинувачений ОСОБА_3 був її колишнім зятем. Вона придбала ноутбук марки "Lenovo" за кредитні кошти та передала його у тимчасове користування своєї доньки для навчання та роботи. Даний ноутбук перебував за місцем проживання її доньки та чоловіка останньої ОСОБА_3 .. Коли вона разом зі своєю донькою повернулись із Молдови, вона прийшла додому до своєї доньки та поцікавилась з приводу місцезнаходження свого ноутбуку. Спочатку ОСОБА_3 їм повідомив, що ноутбук знаходиться у бабусі, а вже пізніше зізнався про те, що заклав його до ломбарду. З проханням взяти даний ноутбук у користування ОСОБА_3 до неї не звертався. З приводу того, що даний ноутбук належить особисто їй, ОСОБА_3 достеменно було відомо, оскільки під час одного інциденту ОСОБА_3 взяв ноутбук та вдарив ним об стіл. Вона зауважила йому, що даний ноутбук належить особисто їй, на що ОСОБА_3 відповів згодою та сказав, що більше так робити не буде. Завдана шкода так і не була їй відшкодована.

Показання допитаної потерпілої є послідовними, логічними та такими, що узгоджуються з матеріалами кримінального провадження, з огляду на що суд приймає їх до уваги та кладе в основу вироку.

Як вбачається із заяви ОСОБА_5 , зареєстрованої в інформаційно-телекомунікаційній системі "Інформаційний портал Національної поліції України" відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області 22.11.2022 року за №20448, ОСОБА_5 просить вжити заходів до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який у період часу з 21.04.2022 року по 21.11.2022 року здійснив крадіжку належного їй майна, а саме: ноутбуку марки "Lenovo", який перебував у робочому належному стані.

З договору про надання фінансового кредиту та застави № від 12.07.2022 року вбачається, що між позикодавцем (заставодержателем) ПТ "Климчук і компанія "Ломбард Капітал", відділення №290, що знаходиться за адресою: Миколаївська обл., місто Миколаїв, Центральний район, проспект Героїв України, буд.55, та позичальником (заставодавцем) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено договір про надання фінансового кредиту та застави, якими у відповідності до специфікації №1 (прийняття закладу) від 12.07.2022 року є: п.3. сума фінансового кредиту 1130,00 гривень; п.9. опис застави ноутбук Lenovo G570/::Intel Mobile Pentium B950/::4GB/::40 Gb/::98%, к-сть 1 шт. Згідно п.5. специфікації, дата повернення фінансового кредиту 25.07.2022 року.

Згідно заяви ОСОБА_5 від 28.11.2022 року, адресованої на ім`я слідчого СВ ВП №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області, остання просить долучити до матеріалів кримінального провадження №0001314 від 22.11.2022 року за ч.4 ст.185 КК України роздруковані фотозображення на 2 аркушах її ноутбуку марки Lenovo G570, чорного кольору, який в неї вкрав ОСОБА_3 у період часу з 21.04.2022 року по 01.10.2022 року, коли вона перебувала у Молдові.

З висновку експерта від 08.12.2022 року №СЕ-19/115-22/9987-ТВ вбачається, що ринкова вартість (без включення до неї суми податку на додану вартість) ноутбуку торговельної марки "Lenovo" моделі "G570" чорного кольору, із зазначеними характеристиками: "/::Intel Modile Pentium B950 /::4GB /::40 GВ", який був у використанні, станом на 21.05.2022 року могла становити 2875,00 грн (дві тисячі вісімсот сімдесят п`ять грн 00 к.).

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення по справі, дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, повністю доведена, є встановленою згідно з критерієм її доведеності "поза розумним сумнівом" (ст.17 КПК України) та підтверджуються наведеними вище показами потерпілої та дослідженими письмовими матеріалами кримінального провадження.

До показів обвинуваченого ОСОБА_3 щодо того, що він не мав умислу на вчинення крадіжки суд ставиться критично та не враховує їх, так як вони спростовуються показами потерпілої та дослідженими матеріалами справи.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_5 зазначила, що ОСОБА_3 знав з приводу належності даного ноутбуку особисто їй і що ноутбук вона передала у тимчасове користування своєї доньки для навчання та роботи. ОСОБА_5 не знала про те, що ОСОБА_3 здав її ноутбук марки "Lenovo" у ломбард та ніякого дозволу взяти цей ноутбук він у неї не просив.

На наявність прямого умислу у ОСОБА_3 свідчить і те, що він усвідомлював, що посягає на чужу власність, таємно вилучав чуже майно, на яке він не мав ніякого права та передбачав спричинення матеріальної шкоди у певному розмірі. При цьому, обвинувачений ОСОБА_3 мав корисливу мету і мотив, оскільки хотів незаконно збагатитись за рахунок чужого майна. Твердження ОСОБА_3 про ніби то намір повернути викрадене майно не спростовує того факту, що обвинувачений заклавши ноутбук до ломбарду витратив отримані кошти на власні потреби, а тому розпорядився викраденим майном на власний розсуд. Завдана шкода потерпілій так і не була відшкодована.

Тому, часткове визнання обвинуваченим ОСОБА_3 своєї вини у вчиненому кримінальному правопорушенні суд сприймає, як обраний спосіб захисту з метою уникнути відповідальності та не приймає до уваги.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Питання щодо призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер кримінальних правопорушень, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання, тощо.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням усіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Разом із тим, як раніше зазначав Верховний Суд, дискреційні повноваження суду щодо призначення покарання або прийняття рішення про звільнення від його відбування мають межі, які передбачають повноваження суду призначати покарання з врахуванням відповідності призначеного покарання тяжкості кримінальних правопорушень та особі засудженого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, його особу, а саме те, що він є раніше судимим, має невідбуте покарання за попереднім вироком, офіційно не працює, розлучений, має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , 2018 року народження, за даними КНП "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався, за місцем проживання характеризується посередньо, а також відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно досудової доповіді, складеної Центральним районним відділом філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого ОСОБА_3 , його спосіб життя, історію правопорушень, високий ризик небезпеки для суспільства, а також високий рівень вчинення повторного правопорушення, а також той факт, що ОСОБА_3 вчинив новий злочин в період відбування покарання, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 неможливе без позбавлення волі або обмеження волі. Виправлення даної особи без ізоляції від суспільства може становити майнову небезпеку для суспільства.

Крім того, суд враховує те, що ОСОБА_3 засуджений вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 06.02.2024 року за ч.2 ст.389, ст.71 КК України до 1 місяця 1 дня арешту. Вирок набрав законної сили 08.03.2024 року.

Відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.72 КК України, при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають один день арешту.

Враховуючи викладене, остаточне покарання ОСОБА_3 має бути призначене відповідно до ч.4 ст.70, 72 КК України шляхом приєднання до покарання, призначеного за новим вироком, невідбутої частини покарання за попереднім вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 06.02.2024 року.

Цивільний позов по справі не заявлено, речові докази відсутні.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, підлягають стягнення з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 08.12.2022 року №СЕ-19/115-22/9987-ТВ) в сумі 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн 46 к..

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом складання покарань, призначених цим вироком та вироком Центрального районного суду м.Миколаєва від 06.02.2024 року, за яким ОСОБА_3 був засуджений за ч.2 ст.389, ст.71 КК України до 1 /одного/ місяця 1 /одного/ дня арешту, та, з урахуванням правил співвідношення видів покарань, відповідно до ч.1 ст.72 КК України, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років 1 /один/ місяць 1 /один/ день.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 відраховувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджені витрати на провадження експертизи (висновок від 08.12.2022 року №СЕ-19/115-22/9987-ТВ) в сумі 1321 (одна тисяча триста двадцять одна) грн 46 к..

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий ОСОБА_1