КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №758/2732/24 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/3286/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000235 від 16.08.2023.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, з доповненнями в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу захисника ОСОБА_6 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 та скасувати повідомлення про підозру від 24.11.2023 відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000235 від 16.08.2023, повідомленого старшим слідчим слідчого відділу Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_9 , погодженого прокурором Подільської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_8 .

На обґрунтування вимог апеляційної скарги, з доповненнями апелянт зазначає, що слідчим суддею не враховано, що під час розгляду скарг цієї категорії предметом перевірки є не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту "достатніх підстав (доказів)" для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, зважаючи при цьому на рівень обмеження прав, свобод та інтересів особи внаслідок повідомлення її про підозру та строк здійснення досудового розслідування.

На переконання апелянта, підозра ОСОБА_7 не відповідає визначеним критеріям обґрунтованості, оскільки на момент її оголошення жодних фактів, що могли б поза розумним сумнівом переконати неупередженого спостерігача, що ОСОБА_7 можливо вчинив злочин не було та більше того, таких фактів стороною обвинувачення не встановлено й дотепер.

Апелянт також зазначає, що у змісті повідомлення про підозру відсутні чітко зафіксовані фактичні обставини події, підтвердженні допустимими, достовірними і достатніми доказами, які вказують на наявність складу злочину в діях ОСОБА_7 , зокрема те, що кримінальне правопорушення справді відбулось, а також те, що діяння підозрюваного містить склад конкретного кримінального правопорушення.

Крім того, апелянт вказує на те, що приймаючи рішення про виплату премії відносно себе як заступника генерального директора Центру - ОСОБА_7 діяв у власних інтересах, а приймаючи рішення про виплату премій іншим заступникам генерального директора - своїм колегам, він діяв в їх інтересах. В такій ситуації кваліфікувати одні і ті самі дії ОСОБА_7 як вчинення розтрати у власних інтересах та інтересах інших осіб протирічать диспозиції правової норми, якою встановлена кримінальна відповідальність.

Апелянт наголошує на тому, що у повідомленні про підозру слідчий стверджує, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, разом з цим, слідчий вказує, що підписання наказів про преміювання ОСОБА_7 підписав у період листопада-грудня 2021 року, то до введення в Україні воєнного стану, та у період лютого-березня 2024 року. А тому, кваліфікація дій ОСОБА_7 , вчинених у листопаді-грудні 2021 року, не відповідає диспозиції ч. 4 ст. 191 КК України.

Разом з цим, апелянт зазначає, що у повідомленні про підозру необґрунтовано наявності в діях ОСОБА_7 прямого умислу, корисливого мотиву та корисливої мети на розтрату чужого майна шляхом зловживання своїм службовим становищем, а саме, що підозрюваний, будучи службовою особою, переслідував прямий умисел і корисливий мотив на розтрату грошових коштів Центру у розмірі 510, 44 тис. грн.

На переконання апелянта навіть якби ОСОБА_7 й допустив безпідставну виплату премій працівникам, то мав би нести відповідальність в обсязі, що передбачений ч. 2 ст. 133 Кодексу законів про працю України.

Апелянт звертає увагу на те, що сторона обвинувачення помилково ототожнює термін "керівник установи" з "керівництвом установи", вважаючи, що заступники керівника установи також відносяться до керівників, але це не відповідає жодній правовій нормі і є припущенням.

Апелянт вказує на те, що ОСОБА_7 не був ознайомлений з Колективним договором та Положенням про преміювання працівників Центру, що виключає у нього наявність хоча б гіпотетичного умислу на вчинення будь-яких протиправних дій.

Також апелянт вважає, що підозра ґрунтується тільки на тому, що ОСОБА_7 не дотримано порядку погодження премій, передбаченого постановою Кабінету Міністрів. Так, органом досудового розслідування не наведено жодних належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Апелянт зазначає, що під час розгляду скарги на повідомлення про підозру у суді першої інстанції, прокурор не надавав матеріали кримінального провадження, зазначаючи, що матеріали кримінального провадження направленні на проведення судово-економічної експертизи до ТОВ "Центр Експертизи Власності". Відтак, відповідно до повідомлення про підозру та матеріалів кримінального провадження не містить жодних даних, які б вказували на заподіяння збитків.

Так, апелянт вказує на те, що слідчим суддею залишено поза увагою, що саме підозра та інші матеріали кримінального провадження не містять безсумнівної системи належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, які б вказували на можливу наявність складу злочину в діянні ОСОБА_7 .

В судове засідання захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги був повідомлений завчасно та належним чином, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не надсилав.

З урахуванням викладеного, а також вислухавши думку прокурора та підозрюваного, які не заперечували проти розгляду апеляційної скарги за відсутності захисника, колегія суддів дійшла висновку про можливість проведення апеляційного розгляду у відсутність останнього, у відповідності до положень ч. 4 ст. 405 КПК України та вимог, передбачених ст. 422 КПК України.

Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи підозрюваного, який підтримав апеляційну скаргу, з доповненнями та просив її задовольнити з наведених в ній підстав, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту, з доповненнями, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Подільським УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 0000235 від 16.08.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191. ч.2 ст.367 КК України.

Процесуальне керівництво у вказаному кримінальному провадженні здійснюється Подільською окружною прокуратурою м. Києва.

24 листопада 2023 року старшим слідчим СВ Подільського УП ГУНП в місті Києві ОСОБА_9 , за погодженням з прокурором Подільської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_8 , складено та вручено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , відповідно до якого він підозрюється у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненого у великих розмірах та в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

07.03.2024 захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , звернувся до слідчого судді Подільського районного суду м. Києва зі скаргою на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000235 від 16.08.2023.

На обґрунтування вимог поданої скарги захисник вказав на те, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, ґрунтується лише на припущеннях органу досудового розслідування, без достатніх доказів на підтвердження обставин інкримінованого діяння; а також зазначив, що у повідомленні про підозру відсутні підтверджені доказами фактичні обставини, які б вказували на наявність складу інкримінованого ОСОБА_7 злочину.

08.04.2024 ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва відмолено у задоволенні вказаної скарги захисника.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в скарзі захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , підстави для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 24.11.2023 року, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України у кримінальному провадженні №0000235 від 16.08.2023, перевірялись судом при розгляді даної скарги. При цьому було враховано позицію захисника та підозрюваного в підтримку поданої скарги та прокурора, який заперечував щодо її задоволення, досліджено докази сторони обвинувачення та захисту, з`ясовані інші обставини, які мають значення при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні скарги, слідчий суддя виходив з того, що покладені в основу підозри докази переконують слідчого суддю в тому, що в своїй сукупності та взаємозв`язку вони відповідають тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», що закріплений в п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України, та надають стороні обвинувачення підстави для підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Також, слідчий суддя встановив, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 відповідає вимогам, визначеним ст. 277 КПК України, в ньому логічно та послідовно викладені фактичні обставини можливого вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України. При цьому, стороною обвинувачення дотримано строк та порядок вручення повідомлення про підозру, визначений ст. 278 КПК України.

Дане рішення слідчого судді, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до положень ст. 7 КПК України, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін, диспозитивність та розумність строків розгляду справи.

Згідно зі ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають змісті спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 21 КПК України, кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. Кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Під час перегляду оскаржуваної ухвали апеляційним судом встановлено, що слідчим суддею при розгляді скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000235 від 16.08.2023, в повній мірі дотримані вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону.

Повідомлення слідчого, прокурора про підозру є рішенням, оскарження якого допускається відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Таке рішення може бути оскаржено підозрюваним, його захисником чи законним представником після спливу одного місяця з дня повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом.

Процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України: порядок повідомлення про підозру передбачено ст. 278, випадки повідомлення про підозру передбачені ст. 276, зміст повідомлення про підозру ст. 277 вказаного закону.

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Так, відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу. У випадках, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа (особа, якій законом надано право здійснювати затримання) зобов`язані невідкладно повідомити підозрюваному про його права, передбачені статтею 42 цього Кодексу. Після повідомлення про права слідчий, прокурор або інша уповноважена службова особа на прохання підозрюваного зобов`язані детально роз`яснити кожне із зазначених прав.

Згідно із ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором.

Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень. Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

У випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор (ст.279 КПК України).

В тому разі, якщо підставою скасування повідомлення про підозру є порушення вказаних процесуальних норм, то можна зробити висновок про недійсність повідомлення про підозру з моменту його (повідомлення) здійснення.

Відповідно до ст. 89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

На стадії досудового розслідування слідчий суддя може, враховуючи правову позицію ЄСПЛ щодо визначення поняття "обґрунтована підозра" як існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (п.175 Рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України" (заява N42310/04, рішення від 21 квітня 2011 року, остаточне 21.07.2011), оцінити лише достатність зібраних доказів для підозри певної особи у вчиненні кримінального правопорушення, не вдаючись до їх оцінки, як допустимих.

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру.

Як вбачається із оскаржуваної ухвали, слідчим суддею встановлено, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 24 листопада 2023 року за своїм змістом повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК Україниі містить усі необхідні відомості.

В ході розгляду апеляційної скарги встановлено, що доводи апеляційної скарги фактично зведені до питань доведення винуватості, оцінки належності та допустимості зібраних у справі доказів.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру.

Так, згідно оскаржуваного повідомлення про підозру, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

Як убачається зі змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 24 листопада 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, за формою та змістом вказане повідомлення відповідає вимогам ст. 277 КПК України, та містить усі передбачені вказаною статтею відомості, у тому числі зміст підозри, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру. Під час вручення повідомлення про підозру було дотримано вимоги ст. 278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, які давали можливість дійти висновку про ймовірну причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України та вручено в день його складання.

Таким чином, підстав для висновку про недотримання органом досудового розслідування вимог, визначених Главою 22 КПК України, під час складення повідомлення про підозру та порядку його вручення, колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що відсутні допустимі, достовірні і достатні докази, які б вказували на наявність складу злочину в діях ОСОБА_7 , а також, що кваліфікація дій ОСОБА_7 , вчинених у листопаді-грудні 2021 року, не відповідає диспозиції ч. 4 ст. 191 КК України, на переконання колегії суддів, фактично зведені до питань доведеності винуватості, наявності складу інкримінованого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Однак, з`ясування вказаних обставин не є предметом доказування при розгляді скарги на повідомлення про підозру, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості, а без такої оцінки висновок щодо обґрунтованості повідомленої особі підозри неможливий.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Такий висновок узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Відтак, під час апеляційного розгляду колегією суддів не здобуто доказів порушення стороною обвинувачення вимог ст. ст. 276-278 КПК України, які б стали підставою для скасування повідомлення про підозру ОСОБА_7 .

Доводи апелянта стосовно незаконності і необґрунтованості оскаржуваної ухвали не можуть бути визнані переконливими, оскільки слідчий суддя при розгляді скарги повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує вирішення питань, які стосуються повідомлення особи про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, про обґрунтованість такої підозри.

Під час вирішення питання щодо скасування повідомлення про підозру оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів - не знаходить.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів - не виявлено.

На підставі вищевикладеного колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною і обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу, з доповненнями захисника, - без задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 277, 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 08 квітня 2024 року, - залишити без зміни, а апеляційну скаргу, з доповненнями захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4