Справа №613/779/24 Провадження № 1-кп/613/133/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження № 0000143 від 13.03.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухова, Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, учасника бойових дій, інваліда II групи, одруженого, який має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2024 року інспектор сектору реагування патрульної поліції Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області капітан поліції ОСОБА_7 та інспектор сектору реагування патрульної поліції Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_8 , які перебували у форменному одязі, поверх якого розміщувалися спеціальні жетони з індивідуальними номерами, що видаються поліцейським, з № НОМЕР_1 та № 0087441, відповідно посвідчують їх належність до органів, закладів та установ Національної поліції України, підтверджують повноваження, встановлені Законом України «Про Національну поліцію», у складі екіпажу групи реагування патрульної поліції №1 Богодухівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, на службовому автомобілі Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_2 на синьому фоні, згідно з п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про Національну поліцію», виконували свої службові обов`язки із забезпечення публічної безпеки та порядку в АДРЕСА_2 .

В цей же день, тобто 12.03.2024 о 21.57 год. старший лейтенант поліції ОСОБА_8 та капітан поліції ОСОБА_7 , знаходячись на АДРЕСА_2 , керуючись п.11 ч.1 ст.23, п.2 ч.1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», пп. (б) п.9.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 зі змінами (далі - ПДР), ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), у зв`язку з не перемиканням дальнього світла фар на ближнє при зустрічному роз`їзді в темну пору доби, зупинили автомобіль ВАЗ 2106, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та висловили водію вимогу про надання посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційного документу на транспортний засіб, що передбачено пунктом 2.1 ПДР, та запропонували ОСОБА_5 пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху.

При цьому, ОСОБА_5 було повідомлено, що відносно нього буде складено постанову за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Крім того, працівниками поліції в останнього були виявленні ознаки алкогольного сп`яніння, але водій ОСОБА_5 , дізнавшись про це, факт перебування у стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом заперечив. Після чого йому було повідомлено, що відносно нього також буде складено протокол за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

ОСОБА_5 , усвідомлюючи, що вчинені ним дії є порушенням вимог ПДР та містять склади адміністративних правопорушень за скоєння яких передбачена відповідальність чинним КУпАП, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за порушення вимог вищевказаних норм, у зв`язку з чим у останнього виник умисел на надання неправомірної вигоди поліцейському за невчинення ними в його інтересах дії з використанням його службового становища, а саме не притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.2 ст.122 та ч. 1 ст.130 КУпАП.

Достовірно знаючи, що старший лейтенант поліції ОСОБА_8 та капітан поліції ОСОБА_7 є працівниками поліції та виконують свої службові (професійні) обов`язки, перебувають у форменому одязі, тобто які згідно із п. 1 примітки до ст. 364 КК України, є особами, які постійно здійснюють функції представника Національної поліції України - центрального органу виконавчої влади, які служать суспільству, шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, тобто є службовими особами, ОСОБА_9 , реалізуючи злочинний умисел, спрямований на надання неправомірної вигоди службовій особі органів Національної поліції України, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою уникнення адміністративної відповідальності за адміністративні правопорушення, передбачені ч.2 ст.122 та ч.1 ст.130 КУпАП, надав ОСОБА_8 грошові кошти загальною сумою 2000 гривень, 2 купюрами номіналом по 1000 грн. кожна, серії АС 4862987 та АС 4862986, які поклав на полицю у багажному відділенні службового автомобіля Renault Duster, реєстраційний номер НОМЕР_2 на синьому фоні, за вирішення питання про не притягнення його до адміністративної відповідальності, тобто надав неправомірну вигоду за невчинення щодо нього, службовою особою, дій з використанням свого службового становища.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковані як кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України, а саме: надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою дій в інтересах того, хто надає таку вигоду, з використанням наданого їй службового становища.

26 квітня 2024 року між прокурором Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та ОСОБА_5 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 470 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений ОСОБА_5 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст.369 КК України, обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі висунутого обвинувачення беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_5 має понести за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд доходить до такого.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Прокурор під час підготовчого судового засідання, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в них покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні також просили затвердити угоду про визнання винуватості і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, за обставин, як вони викладені в обвинувальному акті.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно зі ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 369 КК України, тобто надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою дій в інтересах того, хто надає таку вигоду, з використанням наданого їй службового становища.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 369 КК України згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, потерпілі у провадженні відсутні.

З даних про особу вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судимий, одружений, має на утриманні малолітню доньку - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є учасником бойових дій, інвалідом ІІ групи.

Суд, заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, переконався, що укладення угоди є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_5 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст. ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, даних про його особу, обставин, що пом`якшують покарання у виді щирого каяття у вчиненні злочину та активного сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її затвердження.

Згідно з ч.5 ст. 65 КК України у випадку затвердження вироком угоди про визнання винуватості, суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, відсутні, долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст. 100 КПК України, запобіжний захід не обирався.

Згідно ч. 1 ст. 96-1 КК України, спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Дві грошові купюри номіналом 1000 грн. кожна, серії АС4862987 та АС4862986 є предметом кримінального правопорушення та були використані як засіб вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України та підлягають спеціальній конфіскації на підставі ст. ст. 96-1, 96-2 КК України.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26 квітня 2024 року, укладену між обвинуваченим ОСОБА_5 у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 та прокурором Богодухівської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000143 від 13.03.2024 за ч.1 ст.369 КК України.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави.

Речові докази: флеш карту MicroSD «Kingston technology» 32 gb, 100 mb/s, що містить відеозапис з проведенням огляду місця події від 12.03.2024, DVD-RW диск марки «VIDEX» вихідний номер 2286 від 15.04.2024, на якому маються відеозаписи з боді камер поліцейських - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді від 15.03.2024.

На підставі ст.ст. 96-1 ,96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави речові докази - грошові кошти в сумі 2000,00 грн. двома купюрами номіналом 1000 грн. кожна, серії АС4862987 та АС4862986, передані на відповідальне зберігання до Дніпровського макрорегіонального управління AT КБ «ПриватБанк», що розташоване за адресою: м. Дніпро, вул. Херсонська, 26.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області з підстав, передбачених ст. 394 КПК України протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя -