Справа № 459/298/24
Провадження № 1-кп/459/21/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 квітня 2024 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0001099 від 21 листопада 2023 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Свірж Львівської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, пенсіонера, інваліда 3 групи, раніше несудимого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , 20 листопада 2023 року, близько 16 годин 35 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , що являється засобом підвищеної небезпеки, рухаючись по правій смузі вулиці Героїв Майдану у місті Червонограді Львівської області, знаходячись неподалік перехрестя вказаної вулиці з вулицею Грушевського, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, виявивши небезпеку для руху - пішохода ОСОБА_7 , яка переходила по пішохідному переході проїжджу частину вулиці Героїв Майдану з ліва на право відносно напрямку руху керованого ОСОБА_4 автомобіля, проявив неуважність і неналежно оцінив дорожню обстановку, своєчасно не застосував гальмування та не зупинив керований ним транспортний засіб. В результаті таких протиправних дій водія ОСОБА_4 на правій смузі вулиці Героїв Майдану у місті Червонограді відбувся наїзд передньою частиною автомобіля «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням останнього, на пішохода ОСОБА_7 , після чого ОСОБА_4 , беззупинно продовжуючи рух автомобілем «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , залишив місце події. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_7 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка проявилася вогнищевим забоєм головного мозку, переломом склепіння черепа, епідуральним крововиливом, травматичним субарахноїдальним крововиливом, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці небезпеки для життя в момент спричинення.

Водій автомобіля «ЗАЗ 110307-42», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , як учасник дорожнього руху грубо порушив наступні Правила дорожнього руху України, а саме:

п. 1.3. «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги правил дорожнього руху»;

п.1.5. «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 1.10 «... небезпека для руху - зміна дорожньої обстановки (у тому числі поява рухомого об`єкта, який наближається до смуги руху транспортного засобу чи перетинає її) або технічного стану транспортного засобу, яка загрожує безпеці дорожнього руху і змушує водія негайно зменшити швидкість або зупинитися. Окремим випадком небезпеки для руху є рух у межах смуги транспортного засобу іншого транспортного засобу назустріч загальному потоку;

пішохідний перехід ділянка проїзної частини, острівця безпеки чи розділювальної смуги або інженерна споруда, призначена для руху пішоходів через дорогу. Пішохідні переходи позначаються дорожніми знаками 5.38.1-5.41.2, дорожньою розміткою 1.14.1-1.14.3, пішохідними світлофорами. За відсутності дорожньої розмітки межі пішохідного переходу визначаються відстанню між дорожніми знаками або пішохідними світлофорами, а на перехресті за відсутності пішохідних світлофорів, дорожніх знаків та розмітки шириною тротуарів чи узбіч»;

п.2.3. «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну..., стежити за технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху»;

п.2.10 «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний: а) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди; б) увімкнути аварійну сигналізацію і встановити знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 цих Правил; в) не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди; г) вжити можливих заходів для надання домедичної допомоги потерпілим, викликати бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, а в разі відсутності можливості вжити зазначених заходів звернутися по допомогу до присутніх відправити потерпілих до закладу охорони здоров`я; г) у разі неможливості виконати дії, перелічені в підпункті "г" пункту 2.10 цих Правил, відвезти потерпілого до найближчого лікувального закладу своїм транспортним засобом, попередньо зафіксувавши розташування слідів пригоди також положення транспортного засобу після його зупинки, у лікувальному закладі повідомити своє прізвище та номерний знак транспортного засобу (з пред`явленням посвідчення водія або іншого документа, який посвідчує особу, реєстраційного документа на транспортний засіб) і повернутися на місце пригоди. д) повідомити про дорожньо-транспортну пригоду орган чи уповноважений підрозділ Національної поліції, записати прізвища та адреси очевидців, чекати прибуття поліцейських; е) вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди»;

п.12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди»;

п. 18.1. - «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

Вищевказані порушення Правил дорожнього руху України водія ОСОБА_4 перебувають у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пішохід ОСОБА_7 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав повністю та суду повідомив, що подія відбувалась 20.11.2023 приблизно 17.00 год. Пригадав, що він їхав із заправки та виїжджав на головну дорогу, але оскільки була ціла колона машин, то він зупинився, щоб їх пропустити, стояв близько хвилин 5, машини їхали і він не міг виїхати з бічної вулиці. Проте один добросовісний водій моргнув фарами і пропустив його. ОСОБА_4 виїхав на головну дорогу притормозив біля пішохідного переходу, подивився по сторонах і поїхав, поступово збільшуючи швидкість. Потім він приїхав додому на «Леваду» і тоді приїхала поліція, яка повідомила, що потрібно проїхати з ними, оскільки він збив дитину. Обвинувачений з працівниками поліції поїхав в лікарню, лікарі взяли аналізи, де встановили, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння. Також обвинувачений пригадав, що їхав по прямій головній дорозі і на самому переході здається когось збив, але не замітив цього, оскільки вже почало смеркати, була погана видимість і звуку ніякого не почув. Серед іншого додав, що пошкоджень на транспортному засобі не було, а якби він побачив, що збив дитину, то обов`язково зупинився б. Щодо цивільного позову зазначив, що його визнає, але вказує, що відшкодував 8 000 гривень за лікування та 15 500 грн моральної шкоди.

Свідок ОСОБА_6 , яка являється законним представником потерпілої, суду повідомила, що після отриманих травм її дочку швидкою допомогою доставили до лікарні по вул. П. Орлика у м. Львові . Вона перебувала там 4 дні. Зауважила, що на даний час дитина відчуває слабкість, швидко втомлюється, боїться переходити сама дорогу, погано засинає, постійно приймає ліки, щоб покращити стан здоров`я, відвідує психолога, несе моральні страждання досі, тому з друзями гуляти не ходить. Додала, що обвинувачений відшкодував 8000,00 гривень матеріальної шкоди і 15500,00 гривень моральної шкоди. Просила суд суворо не карати обвинуваченого, зазначивши, що позов підтримує у повному обсязі.

У зв`язку із повним визнанням вини обвинуваченим, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України суд, з`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та порядок їх дослідження, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку, що винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване доведена повністю.

Виходячи із вимог ст. 337 КПК України, зокрема з того, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження, дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого є правильною.

Підстави для кваліфікації дій обвинуваченого за іншими статтями Кримінального кодексу України в суду відсутні.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує наступне.

Згідно з ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого.

Так, у відповідності до ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, скоєне обвинуваченим є тяжким злочином.

Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання суд вважає щире каяття.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 є особою похилого віку, пенсіонер, інвалід 3 групи безтерміново, раніше несудимий, на диспансерному обліку у лікаря нарколога не перебуває; за медичною допомогою в психоневрологічне відділення протягом 5-ти років не звертався, за місцем проживання скарг на нього не надходило.

З врахуванням наведеного, особи обвинуваченого, обставин, які пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 слід призначити покарання необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень в межах санкції статті особливої частини Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

Разом з цим, враховуючи щире каяття обвинуваченого у вчиненні даного кримінального правопорушення та характеризуючі дані на особу обвинуваченого, а також позицію прокурора, яка просила звільнити обвинуваченого від покарання із застосуванням ст. 75 КК України, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття покарання, а тому його слід звільнити від відбування основного покарання з випробуванням, визначивши іспитовий строк, з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Щодо цивільного позову, поданого представником потерпілої, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 п. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 3 Постанови Пленуму ВСУ N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Вирішуючи питання про відшкодування обвинуваченим потерпілій моральної шкоди, суд вважає доведеним завдання останній такої шкоди, оскільки така протиправна поведінка обвинуваченого призвела до порушення звичного укладу життя потерпілої, отримані ушкодження безумовно спричинили їй фізичний біль та страждання, події пережиті нею того дня призвели до нервового потрясіння, хвилювання та переживання, тобто потерпіла зазнала моральних страждань.

Однак, суд вважає, що заявлений розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 100 000 гривень є істотно завищеним та непосильним для обвинуваченого.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд врахував: характер правопорушення та наявність вини обвинуваченого; ступінь ушкодження здоров`я потерпілої; глибину її душевних страждань, що були зумовлені протиправною поведінкою щодо неї, а також те, що обвинуваченим було відшкодовано 15 500 грн відшкодування моральної шкоди.

За таких обставин суд вважає, що вимогам поміркованості, розумності та справедливості, характеру й обсягу моральних страждань потерпілої відповідає компенсація моральної шкоди у розмірі 50000,00 гривень.

Таким чином, цивільний позов підлягає до часткового задоволення.

Також у межах даного кримінального провадження було проведено інженерно-транспорті експертизи, вартість проведення яких становить 11 359 гривень, яка у відповідності до ч. 2 ст. 124 КПК України підлягає стягненню з обвинуваченого в користь держави у повному обсязі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Скасувати арешти на майно, накладені в межах даного кримінального провадження.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 371, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 2 роки.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч. 1 ст. 76 КК України, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Іспитовий строк засудженому ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку.

Цивільний позов представника потерпілої ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень відшкодувальної моральної шкоди.

Процесуальні витрати на залучення експерта, що складають 11 359 (одинадцять тисяч триста п`ятдесят дев`ять) гривень 20 копійок, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого у дохід держави.

Після набрання вироком законної сили, речові докази:

- автомобіль «ЗАЗ 110307-42», д. н. з. НОМЕР_1 - повернути обвинуваченому ОСОБА_4 ;

- відеозаписи, надані ТРЦ «Майдан» «D01_2532», «D22_2500», «D22_3411» за 20.11.2023, що записані на цифровому диску; аудіоаписи «.794753», «.794216», «.794220», на яких наявні розмови заявників від 20.11.2023 з приводу повідомлення на лінію 102 про ДТП по вул. Героїв Майдану у м. Червонограді , що записані на цифровому диску; відеозапис «01807@194810», наданий Червоноградським РВП ГУНП у Львівській області з нагрудної камери відеоспостереження працівника поліції, на якому зафіксовано опрацювання виклику, зареєстрованого в ІТС ІПНП за №10441 від 20.11.2023, що записано на цифровому диску; фотознімок «Image 2023» від 19.11.2023, наданий Червоноградським РВП ГУНП у Львівській області з камери відеоспостереження, яка знаходиться в межах Львівської області в загальнообласній системі відеоспостереження та відеоаналітики «Безпечна Львівщина», на якому зображено автомобіль «ЗАЗ 110307-42», д. н. з. НОМЕР_1 синього кольору, що записаний на цифровому диску - залишити при матеріалах справи.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Червоноградського міського суду Львівської області від 23.11.2023 на автомобіль «ЗАЗ 110307-42» р. н. з. НОМЕР_1 .

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду, і дослідження яких було визнано судом недоцільним.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Головуючий: ОСОБА_1