Справа № 732/1375/20
Провадження № 1-в/732/36/24
У Х В А Л А

Іменем України

05 червня 2024 року м. Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , у присутності секретаря ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня подання начальника Чернігівського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Маріуполь Донецької області, без зареєстрованого місця проживання, засудженого вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2020 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт,

УСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання начальника Чернігівського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 .

Вимоги подання обґрунтовано тим, що вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2020 року ОСОБА_5 було засуджено за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт.Вирок набрав законної сили 26 жовтня 2020 року. ОСОБА_5 перебуває на обліку Чернігівського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області з 23 грудня 2020 року. 28.12.2020 засуджений був ознайомлений порядком та умовами відбування покарання та останньому було видано направлення на відбування призначеного йому судом покарання у виді громадських робіт до Кіптівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. У січні 2021 року ОСОБА_5 відбув лише 16 годин громадських робіт, а вже у лютому 2021 року останній залишив місце свого проживання та на відбуття громадських робіт не з`являвся. Як убачається з подання, Чернігівським районним сектором №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській та органами поліції, за поданням органу пробації, протягом 2021-2024 років здійснювались першочергові розшукові заходи щодо встановлення місцезнаходження засудженого ОСОБА_5 , останнього 11.05.2021, 24.02.2023 було оголошено у розшук. Також орган пробації неодноразово скеровував до органів Національної поліції подання про притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України, проте відомості про кримінальне правопорушення до ЄРДР не вносились, оскільки факт ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт не знайшов свого підтвердження.

Ініціатор подання вважає, що дворічний строк виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 сплив, у зв`язку з чим, керуючись положеннями ст. 80 КК України, просить звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Представник Чернігівського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області у судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд подання без його участі.

Засуджений ОСОБА_5 про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся за адресою проживання, вказаною органом пробації, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі.

Відповідно абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення подання.

Заслухавши прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.

Згідно статті 152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.

Згідно вимог ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: 1) два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Громадські роботи відповідно ст. 56 КК України є менш суворим видом покарання ніж обмеження волі.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст. 80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: 1) закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; 2) не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; 3) не вчинення нею нового злочину.

Згідно частини 3 статті 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого для відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності подвоюються.

Відповідно до частини 4 статті 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

За таких обставин застосування статті 80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Правова природа вказаного виду звільнення від відбування призначеного покарання зумовлюється одностороннім обов`язком держави примусово реалізувати через спеціально уповноважені нею органи призначене особі покарання протягом певних строків. Особа, засуджена до певного виду покарання, не несе правового обов`язку застосовувати правообмеження, які входять до його змісту, сама до себе, це виключна одностороння компетенція спеціальних державних органів, які виконують покарання. Водночас засуджений до певного виду покарання не може перебувати в потенційному очікуванні виконання покарання невизначений проміжок часу, у зв`язку із чим законодавчо встановлюються імперативні строки, сплив яких припиняє наявні між державою і засудженою особою кримінальні правовідносини, а отже, унеможливлює виконання покарання.

Вказані положення свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

Перебіг строку давності виконання обвинувального вироку починається з дня набрання чинності вироком суду.

Судом встановлено, що вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2020 року ОСОБА_5 було засуджено за ч. 1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт.Вирок набрав законної сили 26 жовтня 2020 року. (а.с.22-24,31)

Вирішуючи питання про наявність чи відсутність в діях обвинуваченого ухилення від виконання вироку суду, суд виходить з наступного.

Ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України є злочином.

Отже, особа визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку.

Відомостей щодо притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт), матеріали провадження не містять та суду не надано.

Крім того, з досліджених у судовому засіданні матеріалів особової справи №08-2020 та пояснень ОСОБА_5 убачається, що останньому було відомо про те, що він перебував у розшуку, але через скрутне матеріальне становище, відсутність постійного місця проживання та часткову відсутність у нього однієї кінцівки, що позбавляє його можливості повноцінно пересуватися та працювати, він не з`являвся до органу пробації та не відбував громадські роботи (т.2 а.с.17 о/с №08-2020). Твердження ОСОБА_5 щодо стану його здоров`я об`єктивно підтверджується наявними в особовій справі фотокартками (а.201 зв.т1, а.18зв т.2 о/с №08-2020).

Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дії або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

Таким чином, єдиною та безумовною підставою для визнання особи такою, що ухиляється від виконання покарання, призначеного їй за вироком суду, є лише наявність обвинувального вироку суду, яким особа буде визнана винною саме в ухиленні від відбування покарання.

Відповідно до частини 1 статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Момент, з якого особа вважається винуватою, є саме той час, коли вина особи доведена в законному порядку, тому альтернативна процедура встановлення винуватості особи є неприпустимою.

Отже, в матеріалах провадження відсутні дані про ухилення засудженого ОСОБА_5 від відбування покарання, призначеного вироком суду, а відтак, відсутні підстави для зупинення перебігу строку виконання обвинувального вироку і застосування частини третьої статті 80 КК України, висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відтак, враховуючи обставину, що факт ухилення від виконання вироку суду не доведено, суд вважає, що строки виконання вироку, визначені статтею 80 КК України, закінчились, а тому наявні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання у зв`язку зі спливом строку давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст. 80 КК України, ст.537,539 КПК України, ст.152,165,166 КВК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Чернігівського районного сектору №4 філії Державної установи «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від відбування покарання у виді громадських робіт у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку Городнянського районного суду Чернігівської області від 24 вересня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду або через Городнянський районний суд Чернігівської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1