Справа № 530/218/24
Номер провадження 1-кп/530/72/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" березня 2024 р. м. Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в закритому судовому засіданні в залі суду, в місті Зіньків Полтавської області кримінальне провадження №0000436 від 27.10.2023 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Млини Борзнянського району Чернігівської області, українця, громадянина України, призваний до Збройних Сил ІНФОРМАЦІЯ_2 26.12.2022, перебуваючий у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 10.10.2023, Борзнянським районним судом Чернігівської області за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень

у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 призвано на військову службу по мобілізації третім відділом ІНФОРМАЦІЯ_3 26.12.2022.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.06.2023 № 153, солдата ОСОБА_4 з 21.06.2023 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , на всі види забезпечення та призначено на посаду гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону. ОСОБА_4 вважається таким, що з 21.06.2023 року посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2023 № 244, солдат ОСОБА_4 вважається таким, що вибув у щорічну основну відпустку за 2023 рік до Чернігівської області, строком на 10 діб з 15.09.2023 по 24.09.2023.

Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 26.09.2023 № 256, солдат ОСОБА_4 , гранатометник 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , який не прибув з відпустки 25.09.2023 вважається таким, що самовільно залишив військову частину. З 25.09.2023 солдата ОСОБА_4 знято зі всіх видів забезпечення при військовій частині.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.10.2023 № 278, солдата за призовом по мобілізації ОСОБА_4 , гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону з 17.10.2023 увільнено від займаної посади та зараховано в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до приписів ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на момент вчинення злочину, солдат ОСОБА_4 вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період.

Вимоги ст.ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують солдата ОСОБА_4 захищати Вітчизну, суверенітет і територіальну цілісність України.

У відповідності до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 №551-XIV, солдат ОСОБА_4 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків та виконувати завдання, пов`язані із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України та інше.

Пунктом 3 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» передбачено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби: на території військової частини або в іншому місці роботи протягом робочого часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком; на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби; поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Згідно вимог ст.ст. 12, 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків він зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові. Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника.

Статтями 129, 130, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, визначено необхідність забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, зобов`язують військовослужбовців у службовий час постійно знаходитись в розташуванні військової частини або місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, достовірно знав та усвідомлював, що повинен неухильно дотримуватись вимог ст.ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV, які зобов`язують його: свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, захищати суверенітет і територіальну цілісність України, забезпечувати її економічну та інформаційну безпеку, віддано служити українському народу, сумлінно, чесно та зразково виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, не допускати негідних вчинків.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» на території України введено воєнний стан.

Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2119-IX від 15.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

21.04.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 19.04.2022 №259/2022 до 25.05.2022.

22.05.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17.05.2022 № 341/22 на 90 діб.

15.08.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12.08.2022 № 573/2022, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 90 діб до 21.11.2022.

18.11.2022 Верховна Рада прийняла Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.11.2022 № 757/2022, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні на 90 діб.

07.02.2023 Верховна Рада прийняла Закон України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 06 лютого 2023 року № 58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

02.05.2023 Верховна Рада прийняла Закон України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб.

27.07.2023 Верховна Рада прийняла Закон України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб.

08.11.2023 Верховна Рада прийняла Закон України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким затверджено Указ Президента України від 06 листопада 2023 року № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», згідно якого строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Так, 15.09.2023, солдат ОСОБА_4 вибув з військової частини НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (приміщення школи), у щорічну основну відпустку за 2023 рік у Чернігівську область, строком на 10 (десять) діб, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 14.09.2023 № 244, з якої мав повернутися до військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 25.09.2023.

Однак, солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем призваним під час мобілізації, перебуваючи на посаді гранатометника 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, з мотивів небажання виконувати обов`язки військової служби та з метою тимчасово незаконно ухилитися від неї, не маючи об`єктивних та поважних підстав для нез`явлення вчасно на службу, в умовах воєнного стану, у порушення вимог ст. ст. 65, 68 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, не одержавши дозволу відповідних командирів або начальників, за відсутності поважних причин, не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 у АДРЕСА_2 та перебував поза її межами, при цьому час проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів до повернення у військову частину НОМЕР_1 , або звернення до правоохоронних, інших державних органів чи органів військового управління за наявності реальної можливості для цього.

16.01.2024 солдата ОСОБА_4 було затримано внаслідок чого кримінальне правопорушення було припинено.

Таким чином, 25.09.2023 гранатометник 1 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 2 стрілецької роти 1 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , умисно не з`явився вчасно на службу без поважних причин, в умовах воєнного стану та незаконно перебував за її межами до 16.01.2024.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України при вищезазначених обставинах визнав повністю, на запитання суду відповів що дійсно вибув у відпустку , але не повернувся з відпустки , ніяких поважних причин цьому не було , перебував вдома , де його і затримали , також на запитання суду відповів що він дійсно знає що альтернативного покарання окрім позбавлення волі за злочин який він вчинив немає , тому якщо буде можливість після внесення змін у законодавство про дозвіл воювати засудженим, він піде добровільно воювати , щиро каявся, прохав призначити мінімальне покарання .

Адвокат обвинуваченого ОСОБА_5 прохала суд взяти до уваги при призначенні покарання , та враховуючи що нажаль немає альтернативних видів покарання за вчинення такого злочину відповідно до правового поля - що її підзахисний визнає вину та розкаюється, тому прохала призначити мінімальний строк покарання .

Суд, за згодою всіх учасників судового провадження, обмежився допитом обвинуваченого, оголошенням документів, які характеризують особу обвинуваченого, докази по справі не досліджувалися, в зв`язку з тим, що суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження цих доказів, які ніким не оспорюються та виніс протокольну ухвалу з цього приводу .

Суд, враховуючи пояснення надані обвинуваченим в судовому засіданні при допиті, вивчивши документи надані прокурором, приходить до висновку, що своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у нез`явленні вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому військовослужбовцем в умовах воєнного стану, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

При призначенні виду та міри покарання ОСОБА_4 суд враховує тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, відповідно до ст.12 КК України, кримінальне правопорушення передбачені ч. 5 ст. 407 КК України відноситься до тяжкого злочину, особу винного, який раніше судимий, обставини, що пом`якшують покарання: щире каяття, із обтяжуючих обставин це рецидив та враховуючи безальтернативність призначення іншого покарання - суд приходе до висновку, що виправлення ОСОБА_4 не можливе без ізоляції його від суспільства, призначивши йому покарання у виді реального позбавлення волі мінімальним строком.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у виді тримання під вартою залишити до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання відраховувати з дня затримання ОСОБА_4 - 16.01.2024.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Полтавського апеляційного суду через Зіньківський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

СуддяОСОБА_1