ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/253/24 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/401/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 січня 2024 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою слідчого судді клопотання прокурора Салтівської окружної прокуратури м. Харкова задоволено та накладено арешт на квартиру 48-49, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 106.3, житлова площа (кв.м): 74.3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, та на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Також цією ухвалою заборонено органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, але не обмежуючись, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, акредитованим суб`єктам, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, нотаріусам, державним виконавцем, приватним виконавцям та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії (реєстрації прав власності, скасування реєстрації прав власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) на нерухоме майно належне на праві приватної власності ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: квартиру, загальною площею (кв.м): 106.3, житлова площа (кв.м): 74.3, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

В апеляційній скарзі представник власника майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_3 .

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 є законним власником вищенаведеної квартири, що встановлено рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 травня 2023 року у справі №643/11256/20 та постанови Харківського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року, оскільки вказаними судовими рішеннями електронні торги, проведені Державним підприємством «Сетам» 05.06.2020 року із реалізації вказаного майна за лотом №420711, визнано недійсним, а тому переможець вказаних торгів ОСОБА_8 не є власником вказаного майна.

Представник власника майна та прокурор, будучи повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином, не з`явилися, про причини своєї неявки не повідомили, а тому апеляційний розгляд відбувся за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів судового провадження вбачається, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні розпочато за заявою адвоката ОСОБА_9 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , про те, що невстановлена особа, шахрайським шляхом, вчинила замах на заволодіння належним йому майном, а саме квартири АДРЕСА_3 , шляхом звернення до уповноважених на здійснення реєстраційних дій осіб, які здійснюють свою діяльність на території Салтівського району м. Харкова, за для перереєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості, вартість якої у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Встановлено, що у 2020 році ОСОБА_8 вирішив придбати лот №420711 на електронних торгах, які проводяться Державним підприємством «СЕТАМ», за яким продажу підлягала квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 106,3 кв.м.

Електронні торги з продажу вказаної квартири відбулися 5 червня 2020 року. Згідно Протоколу проведення електронних торгів №483496 від 05.06.2020 року, складеного їх організатором Державним підприємством «СЕТАМ», торги за лотом відбулися, а ОСОБА_8 визначено переможцем вказаних торгів.

19 червня 2020 року ОСОБА_8 виконав фінансові вимоги, пов`язані із перемогою в електронних торгах, та 22 червня 2020 року приватним виконавцем ОСОБА_10 було складено Акт про проведенні електронні торги за Виконавчим провадженням №60792042, який був посвідчений 23.06.2020 приватним нотаріусом ОСОБА_11 , про що зроблено запис в реєстрі за №1807.

23 червня 2020 року приватним нотаріусом ОСОБА_11 було видано ОСОБА_8 . Свідоцтво про право власності на вказану квартиру, та здійснено державну реєстрацію його права власності.

Таким чином, 23 червня 2020 року ОСОБА_8 добросовісно набув право власності на житлову квартиру загальною площею 106,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

В липні 2020 року ОСОБА_8 отримав від Дзержинського районного суду м. Харкова ухвалу про відкриття провадження у справі № 643/11256/20, в якому він був залучений в якості співвідповідача разом із приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області ОСОБА_10 та ДП «СЕТАМ». При цьому, як стало відомо, позивачем виступила раніше невідома ОСОБА_8 громадянка ОСОБА_6 , яка була дружиною колишнього власника придбаної на торгах квартири ОСОБА_12 . Позовними вимогами ОСОБА_6 були визнання електронних торгів з продажу квартири недійсними, та скасування всіх документів, які були складені за результатами проведених електронних торгів.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.05.2023 у справі №643/11256/20 позовні вимоги ОСОБА_6 було задоволено, та визнано недійсними електронні торги, проведені з реалізації арештованого майна за лотом №420711, а саме квартира АДРЕСА_4 ; а також визнано недійсним Свідоцтво, видане на ім`я ОСОБА_8 . нотаріусом ОСОБА_11 про право власності на таку квартиру.

Однак, Постановою Харківського апеляційного суду від 15.11.2023 у справі №643/11256/20 апеляційні скарги ДП «СЕТАМ» та приватного виконавця ОСОБА_10 задоволено частково, а саме: рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.05.2023 в частині визнання недійсним: Протоколу №483496 від 05.06.2020 р. з проведення електронних торгів реалізації арештованого майна за лотом №420711; Акту від 19.06.2020 р. про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна за лотом №420711, затвердженого приватним виконавцем ОСОБА_10 ; Свідоцтва, виданого 23.06.2020 року на ім`я ОСОБА_8 нотаріусом ОСОБА_11 про право власності на чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_4 на підставі Акту про проведені електронні торги арештованого нерухомого майна від 19.06.2020 р., затвердженого приватним виконавцем ОСОБА_10 , та державної реєстрації 23.06.2020 р. права власності ОСОБА_8 на неї скасовано і у задоволенні цих вимог відмовлено.

На теперішній час, остаточне рішення у справі судом не прийнято, оскільки сторони, в тому числі і ОСОБА_8 , активно користуються своїм правом на оскарження судових рішень.

Як зазначено потерпілою стороною, станом на теперішній час, окремі особи, використовуючи спадкову трансмісію, шляхом підроблення документів та надаючи їх до органів нотаріату, а точніше до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори, вчиняють спроби безпідставно заволодіти належним ОСОБА_8 майном, а саме квартирою за адресою: АДРЕСА_2 . Крім того, зацікавлені невстановлені особи шляхом звернення до різних нотаріусів та реєстраторів на території Салтівського району міста Харкова здійснюють спроби перереєстрації права власності на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , намагаючись безпідставно заволодіти належним ОСОБА_8 майном, шляхом введення в оману відповідних осіб, які здійснюють реєстрацію прав на нерухоме майно, або ж вчинити вказане протиправне діяння, перебуваючи у змові з відповідними особами.

З клопотання прокурора про арешт майна вбачається, що вказане нерухоме майно, а саме квартира є речовим доказом у даному провадженні, оскільки вказане майно в повній мірі відповідає положенням ст. 98 КПК України, та являє собою речовий доказ.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.

Так, ч.2 ст.170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Задовольнивши клопотання слідчий суддя дійшов висновку, що стороною обвинувачення доведено, що вказане майно, на яке прокурор просить накласти арешт, може бути речовим доказом.

Як вбачається з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

З матеріалів вбачається, що є достатні підстави вважати, що майно вказане в клопотанні відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а посилання представника власника про зворотне є безпідставними.

Окрім того, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Згідно зі ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні у разі арешту майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України.

При розгляді клопотання про арешт майна, слідчим суддею дотримані вимоги ч. ч. 2, 4 ст. 173 КПК України та ст. 172 КПК України, зміст ухвали слідчого судді в цілому відповідає вимогам ч. 5 ст. 173 КПК України.

Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали, з чим погоджується і апеляційний суд.

Задовольнивши клопотання слідчого з посиланням на зміст ст. 170 КПК України слідчий суддя врахував, що в ньому йдеться не про арешт майна підозрюваного, а арешт майна, передбачений ч.2 ст.170 КПК України, що здійснюється для забезпечення доказової бази в кримінальному провадженні.

Відповідно до порядку, передбаченого ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як обшуки з метою отримання доказів вчинення протиправних діянь, вилучення майна або арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69, 73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінальних правопорушень, вірності кваліфікації, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Посилання представника власника майна на те, що ОСОБА_6 є законним власником майна, є безпідставними, оскільки рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 03 травня 2023 року у справі №643/11256/20 та постанова Харківського апеляційного суду від 15 листопада 2023 року на даний час оскаржено.

Крім того, що предметом кримінального правопорушення є безпосередньо квартира 48-49, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 106.3, житлова площа (кв.м): 74.3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість рішення слідчого судді про накладення арешту на вищенаведене майно.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою і підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 11 січня 2024 року про накладення арешту на квартиру 48-49, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею (кв.м): 106.3, житлова площа (кв.м): 74.3, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, та на праві приватної власності належить ОСОБА_8 , РНОКПП НОМЕР_1 -залишити без змін, а апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді