1-кп/205/507/24
Провадження №1-кп/205/507/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2024 року Ленінський районний суд

м.Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілих: ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представника потерпілого: адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду, в м.Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000611 від 20 вересня 2023 року, за обвинуваченням:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, раніше не засудженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.125 ч.1, 125 ч.2 КК України;

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, раніше не засудженого, офіційно не працевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 , 15 вересня 2023 року, близько 23 години 20 хвилин, знаходився неподалік від буд. АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , який перебував неподалік від нього. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_7 , в той же день, близько 23 години 25 хвилин, перебуваючи у зазначеному вище місці, підбіг до потерпілого ОСОБА_5 та знаходячись у безпосередній близькості, стоячи навпроти нього, наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область верхньої щелепи, причинивши йому тілесні ушкодження у вигляді: крововиливу на червоній каймі верхньої губи по центру та ліворуч з переходом на слизову оболонку відповідно, забійної рани на червоній каймі верхньої губи ліворуч з переходом на слизову оболонку відповідно, травматичної екстракції 1-го (частково) та 2-го зубу (повної) на верхній щелепі ліворуч, трьох крововиливів на слизовій оболонці нижньої губи по центру та ліворуч, на червоній каймі губи ліворуч, садна на слизовій оболонці нижньої губи дещо праворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, як таких, що спричиняють короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше як три тижні (21 день).

Обвинувачений ОСОБА_8 , 15 вересня 2023 року, близько 23 години 20 хвилин, також знаходився неподалік від буд. АДРЕСА_3 , де у нього виник злочинний умисел на заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_4 , який перебував неподалік від нього. Реалізуючи свій злочинний умисел, обвинувачений ОСОБА_8 , в той же день, близько 23 години 22 хвилин, перебуваючи у зазначеному вище місці, підбіг до потерпілого ОСОБА_4 та знаходячись у безпосередній близькості, стоячи навпроти нього, наніс потерпілому один удар кулаком правої руки в область нижньої щелепи зліва. Після цього, обвинувачений ОСОБА_7 , в той же день, близько 23 години 30 хвилин, який також перебував у зазначеному вище місці, реалізуючи свій злочинний умисел на спричинення потерпілому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, підбіг до нього та знаходячись у безпосередній близькості, стоячи навпроти потерпілого, який сидів на бордюрі, наніс ОСОБА_4 один удар лівою ногою збоку в область носу.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_8 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: травматичного перелому третього зубу на нижній щелепі ліворуч, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминучі наслідки, а обвинувачений ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді: синця на верхній повіці правого ока в проекції зовнішнього кута з переходом на нижню повіку на всьому протязі та на проекцію гайморової пазухи праворуч, внутрішньо-шкіряного крововиливу на спинці носу по центру, які за своїм характером відносяться до легких тілесних ушкоджень, що мають незначні скороминущі наслідки.

В судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 свою вину визнали повністю, у вчиному покаялися та пояснили суду, що 15 вересня 2023 року, близько 23 години, неподалік від буд. АДРЕСА_3 , у них виник конфлікт з компанією невідомих осіб. Під час конфлікту вони побачили потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які проходили біля них, після чого вони, вважаючи, що потерпілі належать до компанії, з якою у них виник конфлікт, нанесли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кілька ударів в область обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження.

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілих та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинувачених.

Таким чином, допитавши обвинувачених та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_9 за ст.125 ч.1 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження та за ст.125 ч.2 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я; обвинуваченого ОСОБА_8 за ст.125 ч.1 КК України, як умисне заподіяння легкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєних ними кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, належать до категорії кримінальних проступків, дані про особу кожного із обвинувачених, які раніше не судимі, характеризуються позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебувають, а ОСОБА_8 , крім того, має на утриманні двох малолітніх дітей.

Обставиною, яка пом`якшуює покарання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , передбаченою ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинувачених, а також позиції прокурора, суд вважає можливим призначити обвинуваченим покарання у виді громадських робіт і таке покарання буде необхідним та достатнім для їх виправлення і досягнення інших цілей покарання.

Вирішуючи питання щодо заявленого потерпілим ОСОБА_5 цивільного позову про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 : майнової шкоди на суму 46 768 грн. та моральної шкоди на суму 100 000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно із положеннями ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову.

Стаття 128 КПК України передбачає, що особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.ст.22, 1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування.

Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Шкода завдана неправомірними діями майну фізичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала.

Під час розгляду кримінального провадження встановлено, що в результаті дій обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілому ОСОБА_5 були спричинені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. В результаті отримання тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_5 поніс витрати, пов`язані з лікуванням в сумі 31768,01 грн., які підтверджені документально. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Розглядаючи цивільний позов ОСОБА_5 в частині стягнення моральної шкоди, суд вважає, що він підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода полягає у тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

В пункті 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» вказано, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Таким чином, враховуючи наявність моральної (немайнової) шкоди у потерпілого ОСОБА_5 , яка була завдана йому незаконними діями обвинуваченого ОСОБА_7 шляхом спричинення тілесних ушкоджень, враховуючи характер, обсяг та тривалість душевних страждань, яких зазнав потерпілий, суд, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, вважає заявлений розмір моральної шкоди у сумі 100 000 грн. завищеним, в зв`язку з чим приходить до висновку, що сума в розмірі 60 000 грн., повністю відповідає глибині моральних страждань та переживань потерпілого і підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_7 .

Крім того, суд вважає обґрунтованим цивільний позов в частині стягнення судових витрат (понесені витрати на професійну правничу допомогу) в сумі 12 000 грн., оскільки вони підтверджені належними доказами.

Речові докази та судові витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.125 ч.1, 125 ч.2 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.125 КК України у виді 100 (ста) годин громадських робіт;

- за ч.2 ст.125 КК України у виді 200 (двухсот) годин громадських робіт.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити покарання у виді 200 (двухсот) годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 - не обирати.

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді 160 (ста шестидесяти) годин громадських робіт.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 - не обирати.

Позовні вимоги потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5 :

- в рахунок відшкодування майнової шкоди 31 768 гривень 01 копійка;

- в рахунок відшкодування моральної шкоди 60 000 гривень;

- в рахунок відшкодування судових витрат (понесених витрат на професійну правничу допомогу) 12 000 гривень.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_5 - відмовити.

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1