Справа № 492/520/24
Провадження № 1-кс/513/37/24
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 травня 2024 року слідчий суддя Саратського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Сарата Одеської області клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні, внесеним до ЄРДР за №0000038 від 09 квітня 2024 року, -

у с т а н о в и в:

30 квітня 2024 року до Саратського районного суду Одеської області з Одеського апеляційного суду для розгляду після визначення підсудності, разом із ухвалою від 25 квітня 2024 року надійшли матеріали вказаного клопотання.

Так, прокурор Болградської окружної прокуратури ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучено в ході проведення огляду місця події 08 квітня 2024 року на лівому березі річки Когильник, розташованої між селами Павлівка та Долинівка Павлівської територіальної громади Болградського району Одеської області, у районі околиці села Павлівка, а саме на: капронову сітку, розмірами 3х3 м, з розміром вічка 20 мм у полімерному спецпакеті НПУ INZ4020981; п`ять дерев`яних палиць різного діаметру та довжини, в одній зв`язці, яку було обв`язано капроновою ниткою чорного кольору кінці якої було скріплено паперовою биркою з пояснювальним написом та підписами понятих та учасників; дев`ять рибин породи «карась» у полімерному мішку білого кольору, верхня частина якого була обв`язана капроновою ниткою чорного кольору кінці якої було скріплено паперовою биркою з пояснювальним написом та підписами, позбавивши його права відчуження, розпорядження та/або користування ним, та направлені на зберігання до ПП «КЛЕСТ ЛТД» - в особі директора ОСОБА_6 , діючого на підставі Статуту підприємства, заборонивши його користування, відчуження та розпорядження.

Клопотання обґрунтовано тим, що 08 квітня 2024 року до Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 08 квітня 2024 року приблизно о 21:50 годині на правому березі річки Когильник між селами Павлівка та Долинівка Павлівської територіальної громади Болградського району Одеської області виявлено ОСОБА_7 , який за допомогою заборонених знарядь лову, в період нересту здійснював незаконний вилов риби виду «карась» в кількості 9 штук. В ході огляду місця події 08 квітня 2024 року на березі річки Когильник між селами Павлівка та Долинівка Павлівської територіальної громади Болградського району Одеської області, у районі околиці села Павлівка, виявлено та вилучено: саморобне знаряддя лову, а саме «павук», який складається з капронової сітки, розмірами 3x3 м, з розміром вічка 20 мм та п`ять дерев`яних палиць різного діаметру та довжини, які закріплені по кутам сітки. Вказане знаряддя для зручності вилучення та пакування було розібрано на місці огляду та спаковано: сітка спакована до спецпакету НПУ №ЕХР0409296, дерев`яні палиці були роз`єднані та зв`язані в одну зв`язку, яка була обв`язана ниткою кінці якої було скріплено паперовою биркою з пояснювальним написом та підписами понятих та учасників. Виявлені дев`ять рибин було спаковано до полімерного мішку білого кольору, верхня частина якого була обв`язана ниткою, кінці якої були скріплені паперовою биркою з підписами понятих та учасників. В подальшому 09 квітня 2024 року при проведенні огляду предмету: капронова сітка, розмірами 3x3 м, з розміром вічка 20 мм була перепакована до полімерного спецпакету НПУ INZ4020981; п`ять дерев`яних палиць різного діаметру та довжини, перепаковано в одну зв`язку, яку було обв`язано капроновою ниткою чорного кольору кінці якої було скріплено паперовою биркою з пояснювальним написом та підписами понятих та учасників; дев`ять рибин породи «карась» були перепаковані до полімерного мішку білого кольору, верхня частина якого була обв`язана капроновою ниткою чорного кольору кінці якої було скріплено паперовою биркою з пояснювальним написом та підписами понятих та учасників. Враховуючи, що вилучений саморобний пристрій для ловлі вилову риби відповідно до підпункту 9 пункту 1 розділу IV Правил любительського рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України «Про затвердження Правил любительського рибальства» №700 від 19 вересня 2022 року, відносяться до знарядь лову, якими забороняється добування (вилов), а також являється знаряддям вчинення кримінального правопорушення, органом досудового розслідування, у порядку ст. 98 КПК України вказане майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000038. Водні живі ресурси, незаконно виловлені в річці Когильник, являються предметом кримінального правопорушення. Вилучені незаконно здобуті водні ресурси, піддаються швидкому псуванню у зв`язку з чим на підставі ст. 100 КПК України та п. 39 Наказу Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного суду України, Державної судової адміністрації України «Про затвердження та введення в дію Інструкцію про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції)», для забезпечення належного зберігання, в повному обсязі передані до приватного підприємства ПП «КЛЕСТ ЛТД» з оформленням відповідного акту. Постановою дізнавача СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 09 квітня 2024 року саморобне знаряддя лову (а саме «павук», який складається з капронової сітки, діаметром 3x3 м, з розміром вічка 20 мм спакованої до полімерного спецпакету НПУ INZ0409296 та п`яти дерев`яних палиць різного діаметру та довжини, спакованих в одну зв`язку та дев`ять рибин породи «карась» у полімерному мішку білого кольору) та 9 рибин породи «карась», які вилучено 08 квітня 2024 року в ході огляду місця події на лівому березі річки Когильник, у районі околиці АДРЕСА_1 визнано речовим доказом. Вилучені водні біоресурси та саморобне знаряддя лову, а саме «павук» який належить ОСОБА_8 є розумною та співрозмірною завданню кримінального провадження, перед усім захисту особи, суспільства та держав від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтерес учасників кримінального провадження, а також забезпеченню швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду. Наслідки накладення арешту на вилучені у ОСОБА_8 водні біоресурси та саморобне знаряддя лову, а саме «павук», незначний в розумій забезпечення його нормальної життєдіяльності з врахуванням завдані кримінального провадження (не є знаряддям його заробітку тощо), та не призведе до інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Прокурор у судовому засіданні підтримав дане клопотання про арешт майна, просив суд його задовольнити.

Інші учасники у судове засідання не прибули, належним чином були повідомлені про час та місце розгляду клопотання.

Дослідивши клопотання про арешт майна з додатками, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів, зокрема арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч.3 зазначеної статті, з метою збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як встановлено слідчим суддею при вивченні клопотання про арешт майна, зокрема: як убачається з Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань, кримінальне провадження № 0000038 від 09 квітня 2024 року, у короткому викладені обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення зазначено, що 08 квітня 2024 року до Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення про те, що 08 квітня 2024 року приблизно о 21 годині 50 хвилин на правому березі річки Когильник між селами Павлівка та Долинівка Павлівської територіальної громади Болградського району Одеської області виявлено ОСОБА_8 , який за допомогою заборонених знарядь лову, в період нересту здійснював незаконний вилов риби виду карась в кількості 9 штук, разом з тим, у своєму клопотанні прокурор зазначає, що було виявлено ОСОБА_7 , який за допомогою заборонених знарядь лову, в період нересту здійснював незаконний вилов риби виду «карась» в кількості 9 штук. Також зазначено, що вилучені водні ресурси та саморобне знаряддя лову належить ОСОБА_8 , однак до клопотання не долучено документів на підтвердження права власності на майно, яке пропонується арештувати. Також, відповідно до постанови про визнання речовими доказами від 09 квітня 2024 року в межах кримінального провадження №0000038 від 09 квітня 2024 року, зазначено про виявлення громадянина ОСОБА_7 , визначено речовими доказами майно, на яке в межах даного клопотання прокурор просить накласти арешт.

У судовому засіданні прокурором не наведено обґрунтування наявності таких розбіжностей у клопотанні та документах долучених до нього.

Крім того, частиною 5 статті 171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Частиною 6 ст.173 КПК України передбачено, що ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Положення ч. 5 статті 171 КПК України містять імперативні вимоги, що в разі якщо клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна подане пізніше наступного робочого дня після його вилучення, таке майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Як визначено в ч.ч.1, 2 ст.113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ч.ч.1, 3, 7 ст.115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку. Якщо закінчення строку, який обчислюється днями або місяцями, припадає на неробочий день, останнім днем цього строку вважається наступний за ним робочий день, за винятком обчислення строків тримання під вартою та перебування в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи.

Процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти, а для осіб, які тримаються під вартою або перебувають у лікувально-профілактичному закладі охорони здоров`я чи закладі з надання психіатричної допомоги, спеціальній навчально-виховній установі, - якщо скаргу або інший документ подано службовій особі відповідної установи до закінчення строку (ч.1 ст.116 КПК України).

Дослідженням матеріалів клопотання встановлено, що тимчасове вилучення майна під час огляду місця події відбулося 08 квітня 2024 року. Відповідно до відомостей, які долучені до клопотання про арешт майна, клопотання надійшло до Арцизького районного суду Одеської області 11 квітня 2024 року про, що проставлено штамп Арцизького районного суду Одеської області за вхідним номером 3194 11 квітня 2024 року. Також про те, що клопотання надійшло до Арцизького районного суду Одеської області 11 квітня 2024 року зазначено у поданні суду від 11 квітня 2024 року №3455/24-Вих.

У судовому засіданні прокурор не клопотав про поновлення пропущеного строку, не навів обґрунтування поважності причин пропуску такого строку та доказів подання такого клопотання у визначені строки ч.5 ст.171 КПК України.

Отже, враховуючи те, що клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано із пропуском граничних строків для звернення до суду, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання про поновлення такого строку від прокурора не надходило, клопотання містить розбіжності щодо особи у якої було вилучено майно під час проведення огляду місця події, не визначений власник майна, що в даному випадку фактично унеможливлює здійснення розгляду клопотання по суті відносно певної особи, права якої можуть бути порушені при такому загальному підході, що є підставою для відмови в задоволенні такого клопотання.

У зв`язку із викладеним, слідчий суддя доходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання прокурора.

Керуючись ст. 170-171, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеним до ЄРДР за №0000038 від 09 квітня 2024 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_1