В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"01" липня 2024 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві кримінальне провадження № 0000771 від 18.05.2024 року відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з базовою загальною середньо освітою, працюючого не офіційно, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.223 року за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн (не виконав), у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

18.05.2024 року ОСОБА_3 , будучи засудженим 14.08.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив нове кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , будучи особою, яка періодично вживає наркотичні засоби, перебуваючи в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше 18.05.2024 року, приблизно о 18:30, а саме, до часу фактичного затримання працівниками поліції, перебуваючи біля будинку АДРЕСА_2 , де на землі біля дерева побачив фрагмент блістеру, всередині якого знаходились дві таблетки білого кольору та припустив, що у вказаних таблетках міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон.

У подальшому, підняв із землі знайдений ним фрагмент блістеру з двома таблетками білого кольору, та впевнившись, що дійсно у даному блістері з таблетками білого кольору міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон, сховав вказаний блістер до правої кишені кофти, в яку він був одягнений, та направився за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, вчинивши тим самим незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу, обіг якого обмежено - метадон(фенадон), для власного вживання без мети збуту.

Того ж дня, 18.05.2024 року приблизно о 18:45, за адресою: АДРЕСА_2 , працівниками поліції було затримано громадянина ОСОБА_3 , який зберігав у правій кишені своєї кофти, в яку останній був одягнений, фрагмент блістеру з таблетками білого кольору у кількості 2 штуки.

У подальшому, 18.05.2024 року в період часу з 19:25 до 19:30 працівником поліції у присутності понятих було проведено обшук затриманої особи, під час якого було виявлено та вилучено фрагмент блістеру, в середині яких знаходились дві таблетки білого кольору.

Згідно висновку експерта, за результатами проведеної у кримінальному провадженні судової експертизи матеріалів речовин та виробів, а саме - 2 (двох) таблеток білого кольору, які вилучено 18.05.2024 року працівниками поліції у ОСОБА_3 під час проведення обшуку затриманої особи:

1. У наданих на дослідження таблетках білого кольору, виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено.

2. У наданих на дослідження таблетках білого кольору, виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон).

Загальна маса метадону (фенадону) у таблетках становить 0,044 г.

Метадон (фенадон), згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 ''Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів", ''Список № 1 наркотичні засоби, обіг яких обмежено в "Таблиці II " є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно наказу МОЗ України № 188 від 01.08.2000 року «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться в незаконному обігу», кримінальна відповідальність за придбання та зберігання наркотичного засобу метадону (фенадону), у невеликих розмірах настає в тому разі, коли таке придбання та зберігання перевищує вагу зазначеної в таблиці граничної величини, а саме: 0,02 г.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, визнав у повному обсязі та пояснив суду, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується з обставинами, встановленими під час досудового розслідування, із зібраними у кримінальному провадженні доказами як достовірними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбачені КК України за вказаний злочин, і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок. Обвинувачений показав, що дійсно, 18.05.2024 року о 18:30 за адресою: АДРЕСА_2 , знайшов блістер, всередині якого знаходились дві таблетки білого кольору, що є наркотичним засобом, обіг якого обмежено - метадон, та помістив його до кишені своєї кофти. 18.05.2024 року приблизно о 18:45 він був зупинений працівниками поліції за адресою: АДРЕСА_2 , на їх запитання він зізнався, що у нього є заборонені речовини, тому працівниками поліції було проведено обшук та у нього було виявлено та вилучено наркотичний засіб, який він придбав та зберігав для власного вжитку. Зокрема показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце вчинення ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності. Визнав, що знав про кримінальне провадження щодо нього за ч. 1 ст. 309 КК України у 2023 році. У скоєному щиро каявся, готовий понести покарання відповідно до діючого законодавства.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст їх обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Винуватість ОСОБА_3 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 309 КК України як незаконне придбання та зберігання наркотичного засобу без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують її покарання.

Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання судом має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Так, суд відповідно до ст. 65 КК України при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 виду та міри покарання бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів; особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; відсутність завданої шкоди; дані про його особу, а саме: має постійне місце проживання, задовільний стан здоров`я, спосіб життя (раніше судимий, працює неофіційно); на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з діагнозом: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин синдром залежності, пом`якшуючу обставину; відношення обвинуваченого до вчиненого (вину визнає, кається у вчиненому, готовий понести покарання відповідно до законодавства України); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст.ст. 71, 72 КК України.

У зв`язку з наведеним, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 реальне покарання у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі, із визначенням остаточного покарання у порядку ст. 71 КК України, ураховуючи його засудження за вироком суду від 14.08.2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Щодо вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 14.08.2023 року, яким ОСОБА_3 визнано винним за ч. 1 ст. 309 КК України і призначено покарання виді штрафу у розмірі 17 000 грн, однак дані про його сплату відсутні (не виконано), то воно підлягає самостійному виконанню відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України.

Суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України. Речові докази у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ураховуючи його засудження за цим вироком до позбавлення волі на строк 1 (один) рік та за вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 14 серпня 2023 року до штрафу в сумі 17000 гривень, визначити остаточне покарання за сукупністю вироків у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та штрафу на користь держави у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень, який виконувати самостійно.

У строк відбування покарання ОСОБА_3 зарахувати строк його перебування в ІТТ 18.05.2024 року - 1 (один) день. Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його фактичного затримання в порядку виконання цього вироку.

Запобіжний захід ОСОБА_3 під час судового розгляду кримінального провадження не обирався. Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено. Стягнути зі ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової експертизи № СЕ-19/111-24/30533-НЗПРАП від 24.05.2024 року у сумі 3029 грн 12 коп.

Речові докази, а саме:

-оптичний носій інформації DVD-R диск - залишити в матеріалах кримінального провадження;

-фрагмент блістеру, в якому міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено - метадон (фенадон), масою 0,044 г., що переданий в камеру схову речових доказів Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві відповідно до квитанції № 022081 від 27.05.2024 року - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1