БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/669/24
Провадження №1-кс/497/238/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення клопотання

18.03.2024 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області, ОСОБА_1 , розглянувши матеріали клопотання слідчого відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_2 про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

18.03.2024 року засобом поштового зв`язку «Нова пошта» до суду надійшло клопотання слідчого відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000166 від 13.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України, за фактом організації незаконного переправлення громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через державний кордон України до Республіки Молдова, поза межами пункту пропуску.

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що 13.03.2024 до чергової частини відділення поліції № 2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення від працівників НОМЕР_1 прикордонного загону про те, що ними на блок посту НОМЕР_2 , розташованого на в`їзді в АДРЕСА_1 зупинені дві особи, які нібито намагались незаконно перетнути державний кордон України, та як вони вважають одна з цих осіб здійснила організацію незаконного переправлення другої особи державного кордону України поза межами пунктів пропуску.

В ході виїзду слідчо-оперативної групи на місце події за повідомленням працівників прикордонної служби встановлено, що 13.03.2024 приблизно о 10:30 годині на блок-посту НОМЕР_2 при в`їзді в АДРЕСА_1 працівниками прикордонної служби був зупинений автомобіль марки ВАЗ моделі 21099, реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням мешканця с. Вознесенка Друга Бородінської територіальної громади Болградського району Одеської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Слідчий стверджує, що з пояснень водія ОСОБА_5 встановлено, що 13.03.2024 приблизно о 07:00 годині, останній на автомобілі марки ВАЗ моделі 21099, реєстраційний номер НОМЕР_3 виїхав до Білгород-Дністровського району, де там біля одного з населених пунктів він повинен був зустрітись зі своїм знайомим на ім`я ОСОБА_6 , котрий заборгував ОСОБА_5 грошові кошти з минуло місця його роботи в м. Одеса, та очікував там їх йому повернути. По приїзду до місця зустрічі особа на ім`я ОСОБА_6 передав ОСОБА_5 борг грошових коштів у сумі 800 доларів США, після чого попросив ОСОБА_5 підвезти на своєму автомобілі на у зворотному напрямку до смт. Тарутине Одеської області його пасажира, молодика на вигляд 20-22 роки, на що ОСОБА_5 погодився. За вказану послугу, щоб підвезти цього молодика до смт. Тарутине Одеської області особа на ім`я ОСОБА_6 , додав ОСОБА_5 ще 200 доларів США, на паливо для поїздки.

Надалі, без перерви у часі, ОСОБА_5 сів назад до салону свого автомобіля разом вже з цим молодиком, який вже представився ОСОБА_7 , та поїхали у напрямку смт. Тарутине Одеської області.

При в`їзді в смт. Тарутине Одеської області їх автомобіль був зупинений працівниками прикордонної служби.

Як встановлено під час відпрацювання пасажиром даного автомобіля виявився уродженець м. Одеса ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мав намір перетнути кордон. Яким саме чином та при яких обставинах він не знає та йому невідомо. Чи повинен був водій ОСОБА_5 його кудись відвезти ОСОБА_4 не знає, оскільки вони це не обговорювали. Подальшу вказівку та координаційні дані щодо переміщення, ОСОБА_4 стверджує, що повинна була йому надати його мати. При яких обставинах і як це повинно було бути він не знає.

Зі слів водія ОСОБА_5 , перед тим, як його знайомий ОСОБА_6 попросив підвезти ОСОБА_4 до смт. Тарутине Одеської області, то він повідомив ОСОБА_5 , що при прибутті ОСОБА_4 заберуть знайомі, тільки необхідно сповістити його про це, що вони доїхали до смт. Тарутине Одеської області.

Оскільки в даній ситуації встановлені розбіжності між поясненнями учасників та обставинами події, є підстави вважати, що ОСОБА_5 можливо таким чином вводить в оману орган досудового розслідування, під прикладом вигаданого грошового боргу перед ним від знайомого на ім`я ОСОБА_6 .

Зазначена обставина може знайти своє підтвердження в ході досудового розслідування, оскільки ОСОБА_4 надав впевнені свідчення, що його везли конкретно для подальшого перетину кордону.

13.03.2024 на підставі письмової заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проведений огляд предмету, а саме грошових коштів у сумі 1000 (одна тисяча) умовних одиниць (доларів США) в кількості 10 купюр, номіналом 100 доларів, кожна, з яких:

- купюра номіналом 100 доларів США серія PD № 62353263C;

- купюра номіналом 100 доларів США серія PB № 56357920S;

- купюра номіналом 100 доларів США серія PD № 62353259C;

- купюра номіналом 100 доларів США серія PD № 62353258C;

- купюра номіналом 100 доларів США серія PB № 56357914S;

- купюра номіналом 100 доларів США серія PB № 56357921S;

- купюра номіналом 100 доларів США серія PD № 62353257C;

- купюра номіналом 100 доларів США серія PD № 62353260C;

- купюра номіналом 100 доларів США серія PD № 62353275C;

- купюра номіналом 100 доларів США серія PB № 56357913S, які вилучені слідством, та упаковані в прозорий сейф-пакет НПУ СУ № FPS5010663.

13.03.2024 постановою тимчасово вилучене майно, визнане речовим доказом та залучене до матеріалів кримінального провадження.

У зв`язку з тим, що наразі досудове розслідування триває незначний час, підозра жодній особі не повідомлена, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучені грошові кошти визнані речовим доказом у цьому кримінальному провадженні, та з метою забезпечення його збереження є необхідність у накладенні на них арешту, шляхом заборони права відчуження, розпоряджання та користування.

Розглянувши подане клопотання слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Пунктом 2, інструкції «Про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду» затвердженої наказом № 51/401/649/471/23/125 від 27.08.2010 передбачено, що у ході дізнання, досудового слідства і судового розгляду у кримінальних справах слідчий, працівник органу дізнання, прокурор на підставі відповідного процесуального рішення, у тому числі постанови або ухвали суду, зобов`язані вилучати:

а) речові докази;

б) предмети і документи, обіг яких заборонено (якщо у власника немає дозволу на їх придбання і зберігання);

в) документи, які засвідчують особу заарештованих підозрюваних, обвинувачених (підсудних);

г) інші документи, що мають значення у справі;

д) гроші та інші цінності, виявлені під час накладення арешту на майно підозрюваних, обвинувачених, підсудних або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за їх дії, на які може бути звернено стягнення з метою відшкодування заподіяної матеріальної шкоди або забезпечення виконання вироку в частині конфіскації майна.

Речовими доказами згідно ст.98 Кримінально процесуального кодексу України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.170 КПК України).

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.1, 2, 5 ст.171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову також цивільний позивач.

У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання (ч.1 ст.171 КПК України).

Клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено (абз.1 ч.5 ст.171 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) (п.1 та п.2 ч.2 ст.173 КПК України).

Тобто, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно, в порядку ст. ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Слідчим суддею встановлено, що слідчим не доведено підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та ненаведено відповідне обґрунтування необхідності арешту майна: вилучених грошових коштів.

Слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні (ч.3 ст.172 КПК України).

Під час вивчення даного клопотання та доданих до нього копій документів, слідчий суддя переконався, що клопотання не відповідає вимогам ст.171 КПК України, тобто містить ряд недоліків, які позбавляють слідчого суддю можливості розглянути дане клопотання по суті, а саме: слідчим не доведено підстави і мету відповідно до положень статті 170 КПК України та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

За викладених обставин, слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку, що клопотання прокурора не відповідає вимогам ст.171 КПК України та підлягає поверненню прокурору - для усунення недоліків.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.167, 168, 170, 171, 172 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділення №2 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області майора поліції ОСОБА_2 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000166 від 13.03.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.332 КК України з додатком - повернути прокурору для усунення недоліків.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години з моменту отримання копії даної ухвали.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1