Справа № 146/380/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" березня 2024 р. смт.Томашпіль

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт. Томашпіль клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виглядлі тримання під вартою у кримінальному провадженні, що зареєстроване в ЄРДР 12 січня 2024 року за № 0000014 на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Томашпільського районного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з урахуванням існування ризиків, передбачених ст. 177 КК України, які були підставою для обрання йому запобіжного заходу. Дані ризики не змінилися.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою та просив замінити його на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 заперечив щодо продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою. Просив змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

ПотерпілаОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу підтримала.

Розглянувши підстави заявленого клопотання, заслухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити з огляду на таке.

Ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 18 січня 2024 року ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15 березня 2024 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема: запобігання спробам обвинуваченого вчиняти інші правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганням спробам, у тому числі: 1) переховуватися від суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Зокрема, згідно зі ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; 4) міцність соціальних зв`язків; 6) репутацію обвинуваченого.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходить із того, ризики, які були підставою для обрання останньому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зникли та не зменшились, будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

На підставі викладеного, ст. 5 вказаної Конвенції, керуючись ст. ст. 177, 183, 331 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою задовольнити.

Запобіжний захід ОСОБА_6 обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, у вигляді тримання під вартою продовжити на строк 60 днів, а саме до 10 травня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику СІЗО м. Вінниця.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Вінницького апеляційного суду через Томашпільський районний суд.

Повний текст ухвали проголошено о 16:00 год 12 березня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1