Справа № 950/1664/24
Провадження № 1-кп/950/208/24
ЛЕБЕДИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

13 червня 2024 року м. Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Лебедин клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 0000138, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.04.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Гостробури, Лебединського району, Сумської області; громадянин України; освіта вища; одружений; не працює; зареєстрований та фактично проживає: АДРЕСА_1 )

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України,

учасники кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

представник потерпілого ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

До суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000138 за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України.

Відповідно до указаного обвинувального акту, 29.04.2024 близько 21 год. 00 хв. ОСОБА_3 разом із ОСОБА_7 перебували поблизу приміщення старостату по АДРЕСА_1 . В цей час до них підійшов знайомий ОСОБА_3 ОСОБА_8 .

ОСОБА_3 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин затіяв суперечку з ОСОБА_8 . У подальшому, під час словесної суперечки, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків для життя та здоров`я ОСОБА_8 , хоча повинен був і міг їх передбачити діючи з більшою обачністю, завдав одного удару кулаком правої руки в ліву частину обличчя ОСОБА_8 в результаті чого останній, втративши рівновагу, впав на тверде покриття (каміння), вдарившись головою, та втратив свідомість. Прийшовши до свідомості, ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 вжили спиртне, після чого останні відвели потерпілого додому.

Внаслідок заподіяння ОСОБА_3 ударів, що призвели до падіння ОСОБА_8 із попереднім наданням тілу прискорення на тверде покриття, останній отримав тілесні ушкодження у вигляді набряку м`яких тканин та крововиливів в м`які тканини зі сторони кісток черепу в потиличній ділянці волосяної частини голови, крововиливу темно-червоного кольору у вигляді згустків, об`ємом до 200 мл під твердою мозковою оболонкою над потиличними долями та мозочком (відповідно до висновку проведеної в ході досудового розслідування судово-медичної експертизи № 31 від 27.05.2024 кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті, і могли утворитися від дії тупого твердого предмету при падінні з прискоренням на тверду поверхню, а саме від удару кулаком в обличчя (підборіддя), з наступним падінням та ударом потиличною ділянкою волосяної частини голови об тверду поверхню, тверде покриття каміння. Смерті потерпілого ОСОБА_8 , в разі надання своєчасної кваліфікованої допомоги можна було запобігти); синця підборіддя, садна лівої скроневої ділянки, лівого передпліччя та лівої кисті, передньої черевної стінки справа (відповідно до висновку проведеної в ході досудового розслідування судово-медичної експертиз від 27.05.2024, кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження). З указаними тілесними ушкодженнями ОСОБА_8 був госпіталізований до Сумської обласної клінічної лікарні, де 30.04.2024 о 14 год. 20 хв. помер.

За таких обставин, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, тобто вбивстві, вчиненому через необережність.

Представник потерпілого звернулась до суду із клопотанням у якому просила звільнити обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з представником потерпілого. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_3 сплатив їй 100000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, вона його пробачила, примирилася та не має до нього жодних претензій.

У судовому засіданні представник потерпілого своє клопотання підтримала.

Захисник обвинуваченого подав аналогічне клопотання у якому просив звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку із примиренням з представником потерпілого та відшкодування ним моральної шкоди. У судовому засіданні захисник та обвинувачений зазначене клопотання підтримали.

Прокурор у судовому засіданні вважав за можливе задовольнити таке клопотання з огляду на відповідність обставин вимогам ст. 46 КК України.

Заслухавши пояснення учасників судового провадження, суд зазначає наступне.

Так, дії ОСОБА_3 кваліфіковано за ч. 1 ст. 119 КК України як убивство, вчинене через необережність. З урахуванням положень ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_3 відноситься до необережних нетяжких злочинів. Обвинувачений вперше вчинив необережний нетяжкий злочин та примирився з представником потерпілої.

Стаття 46 КК України передбачає, що особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Формально обставини даної справи підпадають під дію положень ст. 46 КК України.

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

У постанові від 16.01.2019 у справі № 439/397/17 Велика Палата Верховного Суду надала висновок щодо застосування положень ст. 46 КК України в контексті вирішення питання про закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням у випадку смерті потерпілого.

Так, Велика Палата Верховного Суду вказала, що особа у кримінально-правовому розумінні є потерпілим з моменту вчинення щодо неї кримінального правопорушення, а не з моменту подання нею відповідної заяви, як це передбачено у ч. 2 ст. 55 КПК України.

Таким чином, потерпілий в кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення цього посягання, незалежно від того, чи закріплений (юридично легалізований) такий статус процесуально.

Саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно зі ст. 46 КК України.

Право на примирення у ст. 46 КК України це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане. Таке право є природним правом людини, нерозривно пов`язаним з нею, та похідним від інших прав людини, зокрема права на життя. Використання права на примирення іншими особами (в тому числі визнаними потерпілими від кримінального правопорушення у кримінально-процесуальному сенсі) є неможливим, оскільки таке право тісно пов`язане з особою, яка безпосередньо постраждала внаслідок вчинення щодо неї кримінального правопорушення. Під час примирення лише сам потерпілий може виражати свою волю, а не інші особи, які є його представниками або правонаступниками.

Потерпілий у кримінальному процесі має власні процесуальні права, проте він не наділяється правом примирюватися чи не примирюватися з винним замість безпосередньої жертви кримінального правопорушення, якій заподіяно смерть, під час вирішення питання про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Позбавлення життя людини є наслідком, що має незворотний характер. У випадку вчинення кримінального правопорушення зі смертельними наслідками, потерпілого в кримінально-правовому розумінні на момент вирішення питання про відшкодування шкоди фізично вже не існує. Якщо потерпілого (жертви кримінального правопорушення) фізично немає, то ніхто інший не може висловити його волю під час вирішення питань, пов`язаних з відшкодуванням шкоди у вигляді смерті як підстави для звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 46 КК України.

Заподіяна кримінальним правопорушенням шкода у розумінні ст. 46 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню). Смерть є наслідком, що має незворотний характер. Таким чином, шкода у вигляді смерті відшкодуванню або усуненню в розумінні ст.46 КК України не підлягає.

В межах даного кримінального провадження № 0000138 потерпілим є ОСОБА_8 , якому в результаті протиправних дій ОСОБА_3 (завдання удару в обличчя з подальшим падінням потерпілого на тверде покриття, удар головою з втратою свідомості) заподіяно смерті. Смерть потерпілого ОСОБА_8 унеможливлює примирення з обвинуваченим, оскільки ця шкода є такою, що не піддається відшкодуванню (усуненню), так як має незворотний характер.

Таким чином клопотання представника потерпілої та захисника обвинуваченого щодо звільнення останнього від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України через примирення з представником потерпілого, не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 284, 285, 288, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні клопотань представника потерпілого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_9 про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголошено о 13 год. 00 хв. 18.06.2024.

Суддя Вадим КОСОЛАП