Справа№ 642/2911/24
Провадження №1-кп/642/479/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000485 від 05.04.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Городище, Біловодського р-ну., Луганської області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

24 лютого 2022 року о 05:00 годині, за наказом Президента РФ, Російська Федерація незаконно вторглась на територію України та здійснила збройний напад, застосовуючи Збройні Сили РФ, Федеральну службу військ національної гвардії РФ, та інші військові та незаконні збройні формування.

Згідно з Конституцією України, Україна є суверенною та незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаагськими конвенціями 1907 року, IV Женевськими конвенціями 1949 року, а також усупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї, Договору про дружбу, співробітництво та партнерство між Україною та РФ (далі - РФ) 1997 року та іншими міжнародно-правовими актами є окупацією частини території суверенної держави та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, строк дії якого в подальшому неодноразово продовжено по теперішній час.

ОСОБА_5 , у невстановлений досудовим слідством час, але не пізніше липня 2022 року, використовуючи власний мобільний телефон марки «Хіaоmі», моделі «11Т Рrо», іmеі1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , із сім картами операторів мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , за допомогою застосунку- менеджеру «Signal», використовуючи власний аккаунт налагодив постійний зв`язок з невстановленою досудовим розслідуванням особою, яка в застосунку-месенджеру «Signal» використовує нікнейм « ОСОБА_6 » та перебуває на тимчасово окупованій території.

У ході особистого спілкування із вищевказаною особою, у ОСОБА_5 прибуваючої на території Лозівського ковальсько-механічного заводу, за адресою АДРЕСА_2 , 27 березня 2024 року о 18 год. 06 хв., виник злочинний умисел, направлений на поширення інформації про переміщення, рух або розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, при умові не розміщення вказаної інформації у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, в умовах воєнного стану.

З метою реалізації вищезазначеного кримінально-протиправного наміру, діючи умисно та свідомо, ОСОБА_5 , шляхом власного спостереження, здійснив дії, направлені на здобуття інформації та її подальшого використання щодо знаходження та руху підрозділів сил оборони України, які задіяні в наданні відсічі збройній агресії РФ, а саме здійснив фотографування за допомогою власного мобільного телефону марки «Хіаоmі», моделі «11Т Рrо», іmеі1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , із сім картами операторів мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 військової техніки, яка розташовувалася у господарських приміщеннях, нежитлових приміщеннях та інших спорудах на території Лозівського ковальсько-механічного заводу, який розташований за адресою, АДРЕСА_2 .

Продовжуючи реалізацію вищезазначеного кримінально-протиправного наміру, діючи умисно та свідомо, ОСОБА_5 , шляхом власного спостереження, здійснив дії, направлені на здобуття інформації та її подальшого використання щодо знаходження та руху підрозділів сил оборони України, які задіяні в наданні відсічі збройній агресії РФ, а саме 02 квітня 2024 о 06 год. 31 хв. здійснив фотографування за допомогою власного мобільного телефону марки «Хіаоті», моделі «11T Pro», imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , із сім картами операторів мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які розташовувалася у приміщеннях та інших спорудах на території в/ч НОМЕР_5 у АДРЕСА_3 .

Разом з цим, ОСОБА_5 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, використовуючи власний мобільний термінал, марки «Хіаоті», моделі «11Т Pro», imeil: НОМЕР_1 , imei2: НОМЕР_2 , із сім картами операторів мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , перебуваючи на території Холодногірського району, м. Харкова, Харківської області, діючи з ідеологічних переконань, ініціативно, не раніше 21 год. 20 хв 02 квітня 2024 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, за допомогою застосунку-месенджеру «Signal», використовуючи власний аккаунт надіслав повідомлення (вкладені фотографії та скріншоти) з відомостями щодо переміщення техніки та транспортних засобів сил оборони України на території Харківської області, щодо розташування Збройних Сил України чи інших утворених відповідно до законів України військових формувань на території Миколаївської області із зазначенням напрямку розташування, невстановленій досудовим розслідуванням особі, яка в застосунку- месенджеру «Signal» використовує нікнейм « ОСОБА_6 » та перебуває на тимчасово окупованій території.

Згідно отриманих від військової частини НОМЕР_6 відомостей, у період часу з 00 год. 00 хв. 01 квітня 2024 року по 10 год. 00 хв. 05 квітня 2024 року в районах визначених адрес та прилеглих до них місцевостях, дислокувалися та здійснювали переміщення Сили оброни України, що були задіяні при виконанні завдань з відсічі збройної агресії рф на території Харківської області та у АДРЕСА_3 .

При цьому, зазначена поширена ОСОБА_5 інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Таким чином, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вказаних обставин обвинувачується у поширенні інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

28.05.2024 між обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 та прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 , була укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. ст. 468, 469, 470, 472, 473, 476 КПК України.

Зі змісту угоди вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 та прокурор дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 114-2 КК України, наслідків укладання та затвердження угоди, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести ОСОБА_5 .

Так, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, беручи до уваги інтереси суспільства, вказаною угодою сторони погодили на призначення покарання ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені статтею 473 КПК України, та наслідки її невиконання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості, призначити ОСОБА_5 узгоджене покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 в підготовчому судовому засіданні вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому та пояснив, що під час укладення угоди діяв добровільно, розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, просив суд затвердити угоду про визнання винуватості, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання.

Захисник ОСОБА_4 підтримав пояснення обвинуваченого та просив призначити ОСОБА_5 узгоджену міру покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти, зокрема, рішення про затвердження угоди.

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Судом, встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, віднесено до тяжких злочинів.

Встановлено, що сторони кримінального провадження уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України. При укладенні угоди про визнання винуватості прокурором враховані обставини, визначені ст. 470 КПК України.

У судовому засіданні суддею було встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє роз`яснені йому права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, суть обвинувачення та вид покарання.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 114-2 КК України, як у поширення інформації про переміщення, рух та розташування Збройних Сил України та інших утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану.

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що він на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має місце постійного проживання та реєстрації, раніше не судимий, характеризується позитивно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд вважає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

На переконання суду, узгоджені сторонами вид і міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, даним про особу обвинуваченого та іншим обставинам, які підлягають врахуванню при призначенні покарання. Підстави відмови у затвердженні угоди, передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України, судом не встановлені.

Судом встановлено, що укладена угода про визнання винуватості не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод та інтересів сторін провадження та інших осіб. Обставин, які б вказували на неможливість виконання обвинуваченого взятих на себе зобов`язань за угодою судом не встановлено.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 05 квітня 2024 року.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Витрати на залучення експертів відсутні.

Відповідно до ст. 96-2 КПК України, суд застосовує спеціальну конфіскацію до предметів кримінального правопорушення, а саме мобільного телефону обвинуваченого.

Долю речових доказів, суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 174, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28 травня 2024 року по кримінальному провадженню № 0000485 від 05.04.2024, укладену між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_4 .

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 в ДУ «Харківський слідчий ізолятор» залишити без змін до набрання чинності цим вироком.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 слід рахувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 05 квітня 2024 року.

Застосувати спеціальну конфіскацію, звернувши на користь держави мобільний телефон марки «Хіaоmі», моделі «11Т Рrо», іmеі1: НОМЕР_1 , іmеі2: НОМЕР_2 , із сім картами операторів мобільного зв`язку НОМЕР_3 , НОМЕР_4 .

Планшет «iPad», сірого кольору, в чохлі чорного кольору, з серійним номером: НОМЕР_7 , номер моделі: MNXD3LL/A повернути ОСОБА_8 .

Ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 24.04.2024 про накладення арешту скасувати.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому частиною 4 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1