НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

16 квітня 2024 року Справа № 322/580/24

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференнції),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференнції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференнції),

розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глушківці Ярмолинецького району Хмельницької області, громадянина України, одруженого, який має середню спеціальну освіту, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу за мобілізацією на посаді гранатометника-розвідника 1 розвідувального відділення 3 розвідувального взводу 1 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що він, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією та проходячи її на посаді гранатометника-розвідника 1 розвідувального відділення 3 розвідувального взводу 1 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст.65 Конституції України, ст.ст.9, 11, 16, 28 - 32, 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 22 січня 2024 року, приблизно о 13 год 30 хв, перебуваючи у місці несення служби, розташованому на території Новомиколаївської територіальної громади Запорізького району Запорізької області, у присутності заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення 1 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 , який відповідно до вимог ст.ст.29, 31, 32 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України є для нього начальником за службовим становищем та військовим званням та інших військовослужбовців зазначеної військової частини, відкрито відмовився виконувати бойовий наказ заступника командира роти з морально-психологічного забезпечення 1 розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 старшого лейтенанта ОСОБА_6 заступити на бойове чергування та посилити групу закріплення 2 розвідувальної роти військової частин НОМЕР_1 на визначеному рубежі в районі АДРЕСА_2 , хоча об`єктивно міг та зобов`язаний був виконати цей наказ.

Дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковано за ч.4 ст.402 КК України, - непокора, тобто інше умисне невиконання наказу, вчинене в умовах воєнного стану.

Суд погоджується з цією кваліфікацією.

29.03.2024 між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000234 внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22 січня 2024 року, з одного боку, та підозрюваним у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з іншого, за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 була укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої на виконання вимог ст.ст.469, 472 КПК України сторони дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних, для даного кримінального провадження, обставин та правової кваліфікації дій за ч.4 ст.402 КК України.

ОСОБА_4 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, вчиненого ним за викладених обставин у повному обсязі врученого йому обвинувального акту.

ОСОБА_4 в ході досудового розслідування добровільно повідомив правоохоронні органи про обставини вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

З ОСОБА_4 домовленостей щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою не було.

Узгоджуючи покарання ОСОБА_4 сторони враховували тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, беззастережне визнання своєї винуватості, участь у відсічі збройної агресії російської федерації, і вважали за можливе, застосувати положення ст.69 КК України та погоджувалися на призначення йому покарання більш м`якого ніж передбаченого санкцією ч.4 ст.402 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Також сторони погодилися щодо необхідності застосування положень ст.62 КК України, на заміну ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні на той самий строк.

Сторони дійшли остаточної згоди на призначення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , остаточного покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України, із застосуванням ст.ст.62, 69 КК України, у виді тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

В угоді передбачені наслідки її укладення і затвердження визначені ч.2 ст.473 КПК України, зокрема обмеження для сторін права на оскарження вироку відповідно до ст.ст.394, 424 КПК України, ОСОБА_4 роз`яснено положення щодо відмови від здійснення прав, передбачених абзацами 1 і 4 п.1 ч.4. ст.474 КПК України та наслідки невиконання угоди.

До початку судового засідання від прокурора надійшло клопотання (з додатками) у якому останній просить долучити документи, які характеризують особу обвинуваченого.

Також від прокурора надійшло клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання. Підтримав клопотання щодо долучення документів.

Клопотання про продовження тримання під вартою прокурор просив розглянути лише в тому разі якщо в підготовчому засіданні не буде затверджена угода, а в інакшому випадку просив залишити його без розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_4 і його захисник не заперечували проти долучення документів і також просили ухвалити судове рішення в підготовчому засіданні, затвердити вказану угоду з прокурором і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання. Погодились з думкою прокурора щодо клопотання про продовження тримання під вартою.

ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України.

Дослідивши угоду і матеріали судового провадження, заслухавши доводи сторін, після роз`яснення їм наслідків укладення угоди, які передбачені ч.4 ст.474 КПК України, виконавши вимоги п.п.6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, виду і розміру покарання, а також наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Положеннями ст.468 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо тяжких злочинів.

Кримінальне правопорушення вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 , відповідно до ст.12 КК України, віднесено до категорії тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Кримінальне правопорушення, вчинення якого інкримінується ОСОБА_4 віднесено до цієї категорії.

У судовому засіданні судом було з`ясовано, що обвинувачений розуміючи, що кримінальне провадження стосовно нього може бути розглянуто в судовому засіданні, де він буде мати весь обсяг прав, у тому числі, допитувати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подавати клопотання про виклик свідків і подавати докази, які свідчать на його користь - просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Суд переконався, що обвинувачений свою винуватість у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав беззаперечно із розумінням того, що відмовляється від частини своїх прав, включаючи право на судовий розгляд, що угода була укладена добровільно, без будь-якого примусу.

Також, суд пересвідчився в дійсності існування обставин, які зазначалися в угоді в контексті вимог ст.ст.69 (визнання вини, щире розкаяння, участь у відсічі збройної агресії російської федерації) і 62 КК України.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 і підозрюваним ОСОБА_4 за участю його захисника.

ОСОБА_4 судом роз`яснені наслідки невиконання угоди.

Судові витрати і речові докази у провадженні відсутні.

Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні в рамках вказаного кримінального провадження, доречно залишити без змін, а відповідне клопотання прокурора залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст.373, 374, 394, 424, 468, 472-476 КПК України, суд

ухвалив:

затвердити угоду про визнання винуватості від 29 березня 2024 року, укладену у м. Запоріжжі між прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_7 і підозрюваним ОСОБА_4 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України і призначити йому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.62 КК України замінити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців на строк 2 (два) роки.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_4 , а саме з 22.01.2024.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізького області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим який утримується в той самий строк з моменту отримання копії вироку, з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України:

- обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст.474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно частини четвертої ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення направити прокурору, захиснику обвинуваченому і установі місця ув`язнення.

Суддя ОСОБА_1