Справа №463/5248/23
Провадження №1-кс/463/2225/24
У Х В А Л А

15 березня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , 15 березня 2024 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши клопотання про надання тимчасового доступу до речей та документів захисника - адвоката ОСОБА_3 у кримінальному провадженні за № 0000746 від 04.05.2023, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

08.03.2024 року на адресу суду надійшло клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), а саме: у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за номером 0000080 (з об`єднаним КП 0000082) від 22.02.2023 за ч.4 ст. 191 ККУ - до доручень прокурора ОСОБА_4 оперативному підрозділу в порядку ст.41 КПК України та відповідей про їх виконання 4 відділу 6 ІНФОРМАЦІЯ_2 (крім відомостей, що складають нерозсекречену державну таємницю);

у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за номером 0000070 від 28.09.2023 за ч.4 ст.191 ККУ - до доручень прокурора ОСОБА_4 оперативному підрозділу в порядку ст.41 КПК України та відповіді про їх виконання 4 відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 (крім відомостей, що складають нерозсекречену державну таємницю);

у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за номером 0000071 (з об`єднаним 0000072) від 25.04.2023 за ч. ст.426-1 ККУ (закрите 18.08.2023 п.2ч.1ст.284) - до матеріалів наглядового провадження (крім відомостей, що складають нерозсекречену державну таємницю);

у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за номером 0000073 від 25.04.2023 за ч.4 ст.191 ККУ (закрите 30.06.2023 п.2ч.1ст.284) - до матеріалів наглядового провадження (крім відомостей, що складають нерозсекречену державну таємницю);

у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за номером 0000117 від 08.05.2023 за ч.4 ст.191 ККУ - до доручень прокурора ОСОБА_4 оперативному підрозділу в порядку ст.41 КПК України та відповіді про їх виконання 4 відділу ІНФОРМАЦІЯ_2 (крім відомостей, що складають нерозсекречену державну таємницю);

у кримінальному провадженні відомості про яке внесені до ЄРДР за номером 0000022 від 17.01.2023 за ч.3 ст.206 ККУ - до матеріалів наглядового провадження (крім відомостей, що складають нерозсекречену державну таємницю).

Своє клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 здійснюється захист ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000746 від 04.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, що здійснюється слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові.

Разом з тим, у сторони захисту є підстави вважати, що органом досудового розслідування було неправильно встановлено обставини кримінального провадження, а відтак існує необхідність у перевірці зазначених обставин.

Вважає, що мотив «підставити» його та надавати неправдиві свідчення виник у ОСОБА_5 внаслідок принципової прокурорської позиції у кримінальних провадженнях: 0000080, 0000070, 0000071, 0000072, 0000073, 0000082, 0000117 (матеріали яких спростовують підозру щодо ОСОБА_4 підтверджуючи мотиви Каленського та містять докази які дискредитують останнього), - а також у зв`язку з реєстрацією вищезгаданого кримінального провадження 0000022, яке містить докази, які підтверджують мотиви його висловлювань та розмов з ОСОБА_5 як такі, що спрямовані не на отримання чи дачу правомірної вигоди, а встановлення неправомірної поведінки останнього.

Вважає, що ймовірно, саме керівник Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону - ОСОБА_6 (Львів) ініціював реєстрацію кримінального провадження №000746 від 04.05.2023 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України, із залученням ОСОБА_5 , який подав рапорт від 01.05.2023 року із відомостями, що об`єктивного підгрунтя в собі не містять. Підставою для цього рапорту, як зазначає сам ОСОБА_5 в своїх показаннях, будучи попередженим про настання кримінальної відповідальності за надання неправдивих показань, під час допиту в якості свідка зазначив, що він після службової наради у в.о. заступника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , 01.05.2023 звернувся з відповідним рапортом до представництва ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки вважаю, що в діях полковника ОСОБА_7 та в.о. заступника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 369 КК України», стверджував, що ОСОБА_4 наполягає на проведенні зустрічі з ним та його керівником ОСОБА_8 для обговорення певних питань у кримінальному провадженні щодо розслідування обставин причетності службових осіб ІНФОРМАЦІЯ_4 до розкрадання бюджетних коштів.

Пояснює, що реєстрація даного кримінального провадження відбулась з внесенням до ЄРДР завідомо недостовірних безпідставних відомостей, які жодним чином не підтвердились. При цьому, процесуальні дії керівництва ІНФОРМАЦІЯ_1 з усвідомленням безпідставності пред`явленого йому «обвинувачення» та щодо зміни підслідності вчинялись очевидно з виключно однією метою - збереження адміністративного та процесуального впливу ОСОБА_9 на хід даного кримінального провадження в межах підпорядкованої йому прокуратури.

При цьому, вважає за необхідне наголосити на тому, що ОСОБА_5 (заявник, свідок у порушеному відносно мене кримінальному провадженні) є особисто зацікавленою особою у тому, щоб шляхом порушення проти ОСОБА_4 кримінального провадження, притягнення його до дисциплінарної відповідальності була досягнута кінцева мета - звільнення ОСОБА_4 з органів прокуратури.

Вказує, що з метою тиску на процес прийняття рішень в даному кримінальному провадженні та дисциплінарному провадженні було задіяно наближеного журналіста ОСОБА_10 . Відповідна публікація з завідомо недостовірними в ній відомостями була ним розміщена 23.06.2023 року на його телеграм каналі. При цьому слід зауважити про те, що про наближеність даного журналіста до задіяних в даній справі осіб в правоохоронних органах, на яких покладено обов`язок забезпечувати таємницю досудового розслідування можуть свідчити чисельні його публікації з питань діяльності цих самих правоохоронних органів, що містять фото безпосередньо з місця здійснення слідчих дій та учасників таких дій, які могли бути одержаними виключно працівниками правоохоронних органів та в подальшому переданими безпосередньо даному журналісту для публікації з аналогічною метою.

Перевірка версії подій, повідомлених ОСОБА_4 , дозволить підтвердити інші, аніж стверджувані стороною обвинувачення, обставини його поведінки що свідчитимуть одночасно як і про упередженість відносно ОСОБА_4 свідка ОСОБА_11 та заінтересованість останнього в усуненні ОСОБА_4 з посади прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони так і про відсутність будь-якого інкримінованого ОСОБА_4 злочинного умислу - а отже і спростувати підозру щодо нього.

Захисник та підозрюваний ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися належним чином. Щодо проедення засідання в режимі ВКЗ з використанням власних технічних засобів, то таке не вдалося провести із технічних причиин.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, попередньо на адресу суду скерував заяву про слухання справи у його відсутності.

Дослідивши клопотання, суд приходить до наступних висновків.

ОСОБА_3 здійснюється захист ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000746 від 04.05.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369 КК України, що здійснюється слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові.

Відповідно до п.п.8, 12 ч.3 ст.42 КПК України підозрюваний, обвинувачений має право, зокрема, збирати і подавати слідчому, прокурору, слідчому судді докази; заявляти клопотання про проведення процесуальних дій.

Згідно з ч.3 ст.93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Згідно ст.31 Конституції України кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншим способом одержати інформацію неможливо.

У ч. 1, 2 ст. 333 КПК України встановлено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються під час судового провадження згідно з положеннями розділу ІІ цього Кодексу з урахуванням особливостей, встановлених цим розділом.

Заходи забезпечення кримінального провадження - це передбачені КПК України заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є тимчасовий доступ до речей і документів.

Аналіз ст. 132, 159-166 КПК України дає можливість зробити висновок, що чинне процесуальне законодавство передбачає загальні та спеціальні умови, сукупна наявність яких є необхідною підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

При цьому загальні умови встановлюють підстави, які стосуються всіх заходів забезпечення кримінального провадження, а спеціальні встановлюють підстави для тих заходів забезпечення кримінального провадження, для яких вони передбачені.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Аналогічне положення міститься у ч. 2 ст. 159 КПК України, в якій встановлюється, що тимчасовий доступ до речей та документів надається на підставі ухвали слідчого судді або суду, якщо відповідне клопотання подається під час судового провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 159 КПК України тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).

Відповідно до ч. 1 ст. 160 КПК України сторони кримінального провадження мають право звернутися до слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження із клопотанням про тимчасовий доступ до речей і документів, за винятком зазначених у статті 161 цього Кодексу. Слідчий має право звернутися із зазначеним клопотанням за погодженням з прокурором.

Відповідно до ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 3) не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

При цьому якщо речі та документи, про тимчасовий доступ до яких подається клопотання стороною кримінального провадження, містять охоронювану законом таємницю (ст. 162 КПК України), то у відповідності до ч. 6 ст. 163 КПК України слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів у такому разі лише, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Отже, тимчасовий доступ до речей та документів - це примусовий захід забезпечення кримінального провадження, що може бути застосований під час кримінального провадження з метою забезпечення виконання його завдань та досягнення його дієвості.

На основі вищевикладених положень процесуального законодавства суд приходить до наступних висновків щодо суті заявлених захисником клопотань про надання тимчасового доступу до речей та документів.

В аспекті п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України суд звертає увагу, що відповідно до ч. 1 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

У системному зв`язку з ч. 6 ст. 132 КПК України, яка вимагає від сторін кримінального провадження під час розгляду питання застосування заходу забезпечення кримінального провадження подавати докази на підтвердження обставин та фактів, на які вони посилаються, суд приходить до висновку, що під час розгляду судом питання про надання тимчасового доступу до речей та документів сторони кримінального провадження на основі змагальності самостійно обстоюють свої позиції щодо поданого ним клопотання з підтвердженням їх доводів та аргументів відповідними доказами.

Однією з вимог надання тимчасового доступу до речей та документів відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України є вимога доведення того, що запитувані речі та документи знаходяться у володінні конкретної фізичної та юридичної особи, або наявні істотні та розумні підстави вважати, що вони можуть перебувати у їх володінні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сторона кримінального провадження, подаючи клопотання про надання тимчасового доступу повинна надати переконливу та обґрунтовану позицію щодо того, що запитувана інформація та відомості перебувають у володінні конкретної особи. Обґрунтованість позиції забезпечується шляхом подання стороною доказів на підтвердження істинності та правильності своїх доводів. При цьому суд, окрім як оцінки поданих доказів, що стосуються клопотання про надання тимчасового доступу, жодним чином не бере участі у доказовій діяльності.

У той же час п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України спрямований запобіганню непропорційного втручання у права, свободи та законні інтереси осіб таким чином, щоб унеможливити випадки надання тимчасового доступу до власності чи володіння особи, які насправді не мають запитуваних речей та документів або інформації.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що у клопотанні про надання тимчасового доступу до інформації, що перебуває у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 , стороною захисту жодним чином не доведено, що запитувана нею інформація дійсно перебуває у володінні цієї юридичної особи.

У той же час п. 2 ч. 5 ст. 163 КПК України вимагає, щоб речі, документи або інформація, доступ до яких запитується стороною кримінального провадження, самі по собі або у сукупності з іншими речами та документами матеріалів кримінального провадження дають можливість встановити або спростувати обставини та факти, що мають важливе значення для кримінального провадження. Тобто, стороною кримінального провадження, яка запитує доступ до певної інформації, повинно бути належним чином обґрунтовано яким саме чином запитувана інформація дасть можливість встановити важливі обставини та факти.

На переконання суду хоча обставини та факти, які хоче встановити сторона захисту, мають важливе значення, однак не можуть бути встановлені шляхом надання доступу до запитуваної інформації та нічим не підтверджено.

Крім того, що запитувана інформація жодним чином не стосується обставин та фактів, на які посилається сторона захисту, отримання доступу до неї може призвести до непропорційного втручання до державної таємниці.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 162 КПК України до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить державна таємниця.

Разом з тим, ст. 8 Закону України «Про державну таємницю» встановлено, що до державної таємниці у порядку, встановленому цим Законом, відноситься інформація: про результати перевірок, здійснюваних згідно з законом прокурором у порядку відповідного нагляду за додержанням законів, та про зміст матеріалів оперативно-розшукової діяльності, досудового розслідування та судочинства з питань, зазначених у цій статті сфері.

Аналогічні по суті приписи містять і ч.ч. 1,2 ст. 8 Закону України «Про доступ до публічної інформації», згідно з якими таємна інформація - інформація, доступ до якої обмежується відповідно до ч. 2 ст. 6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі. Таємною визнається інформація, яка містить державну, професійну, банківську таємницю, таємницю досудового розслідування та іншу передбачену законом таємницю. Порядок доступу до таємної інформації регулюється цим Законом та спеціальними законами.

Суд вкотре звертає увагу, що відповідно до загальних правил застосування заходу забезпечення кримінального провадження, що передбачені ст. 132 КПК України, їх застосування має виключний та винятковий характер, внаслідок чого суд оцінює можливість встановлення обставин та фактів без застосування відповідного заходу забезпечення кримінального провадження.

У той же час на основі доводів сторони захисту та матеріалів поданого клопотання судом не встановлено наявність достатніх та розумних підстав, які свідчать про наявність виняткової та виключної необхідності надання тимчасового доступу до запитуваної інформації.

Тому надання тимчасового доступу за таких умов призведе до дисбалансу інтересів, що є неприпустимим з огляду на те, що надання тимчасового доступу має здійснюватися лише у випадку привалювання інтересів та завдань кримінального провадження над приватними інтересами, правами та свободами конкретної особи.

Таким чином, запитувана стороною захисту інформація належить до охоронюваної законом таємниці.

Відповідно до ч. 6 ст. 163 КПК України - слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

Враховуючи, що стороною захисту не доведено, що запитувана інформація перебуває у володінні конкретної юридичної особи, може стосуватися та використана як доказ важливих обставин та фактів кримінального провадження, а також неможливість підтвердження цих обставин в інший спосіб, то суд вважає за необхідне у задоволенні клопотання про надання тимчасового доступу відмовити у повному обсязі.

Керуючись статтями 131, 132, 159-166, 314, 315, 372, 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_3 про надання тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1