Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/135/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 187 (86, 86-1, 142) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження №0000201, за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23.11.2023, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Коротяк Компаніївського району Кіровоградської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , працюючого трактористом-машиністом ПАТ ВДО "Асоціація Південна", не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, освіта професійно-технічна, військовозобов`язаного, не маючого судимостей,

визнано винним у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України та призначити йому покарання у виді восьми років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведенні експертизи в сумі 1510,24 грн.

а участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_8 ,

захисника-адвоката - ОСОБА_6 .

В апеляційній скаргі захисник-адвокат ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 просить вирок суду змінити, призначивши обвинуваченому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі та застосувати ст. 75 КК України звільнивши його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на три роки.

На досудовому слідстві і в ході судового розгляду кримінального провадження, ОСОБА_7 давав правдиві покази в повному обсязі визнав вину за ч.4 ст. 187 КК України, це підтверджується тим, що він:щиро розкаявся в скоєному і активно сприяв розкриттю злочину;добровільно відшкодував заподіяну шкоду потерпілій ОСОБА_9 , та остання через свого представника подала до суду письмову заяву в якій вказала, що не має до нього ні матеріальних ні моральних претензій, та просила суд призначити йому покарання із застосуванням ст.69 та ст.75 КК України, тобто не пов`язане з позбавленням волі.

Вище вказані обставини, являються обставинами, які пом`якшують його покарання згідно ст.66 КК України. Суд зазначив, що обставиною справи, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, у відповідності до ст.66 КК України суд визнає відшкодування завданої шкоди потерпілій та не вбачає інших пом`якшуючих обставин.

Вважає, що вказане твердження суду є хибними або помилковим, адже в судовому засіданні він дав правдиві покази і повідомив, що визнає всі фактичні обставини справи зазначені в обвинувальному акті, окрім обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Дослідивши ретельно покази обвинуваченого, які надані в судовому засіданні то можна дійти висновку, що ОСОБА_7 щиро розкаявся в скоєному, адже в них є наявні всі фактори, які відносяться до щирого каяття.

Стосовно обставини, яка обтяжує покарання обвинуваченого вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, сторона захисту звертала увагу суду першої інстанції на той факт, що наданий стороною обвинувачення доказ - квитанція до алкотестеру «Драгер» від 22.11.2022 року, відповідно якої у ОСОБА_7 встановлено 1,42 проміле алкоголю, є не належним та не допустимим доказом факту перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп`яніння під час скоєння ним кримінального правопорушення. Оскільки вказаний огляд проводився з порушенням права обвинуваченого, а саме «Драгер» був занесений з розпакованою насадкою, понятих при огляді не було, а саме основне те, що на період проведення вказаного огляду був призначений захисник, який перебував в іншому кабінеті. Адже після проведення вказаного огляду його було офіційно затримано, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Вказані порушення суд першої інстанції проігнорував та на думку захисту не дав цьому факту належну оцінку при винесенні вироку, а навпаки зазначив, що він з цих підстав не вбачає щирого каяття обвинуваченого.

ОСОБА_7 , офіційно працевлаштований, має на утриманні малолітню дитину, проживає з дружиною в цивільному шлюбі, позитивно характеризується по місцю проживання та місцю роботи. Підприємство на якому він працює подали письмове клопотання в якому просили суд призначити йому покарання яке не пов`язане з позбавленням волі (підтверджуючі документи долучені до матеріалів кримінального провадження).

Короткий зміст суті справи:

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив як напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

22 листопада 2022 року, близько 19 години 40 хвилин, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, громадянин ОСОБА_7 , рухався по вулиці Миколаївська у м. Бобринець Кіровоградської області. В той же час, ОСОБА_7 помітив попереду себе громадянку ОСОБА_9 , яка рухалась з місця роботи до місця свого проживання по АДРЕСА_2 .

В цей час, у ОСОБА_7 виник прямий умисел на здійснення нападу з метою заволодіння майном, що належить потерпілій ОСОБА_9 . З метою реалізації своїх злочинних намірів, ОСОБА_7 , перебуваючи неподалік потерпілої біля перехрестя вулиць Миколаївська та Гагаріна у м. Бобринець Кіровоградської області, наблизився до останньої впритул та схопивши її руками за шию, почав душити, намагаючись при цьому заволодіти шкіряною сумкою, належною ОСОБА_9 . Після того, як ОСОБА_7 не вдалось досягти очікуваного результату, він повалив потерпілу на асфальтне покриття та наніс їй кулаком правої руки не менше одного удару в область обличчя. В подальшому, коли потерпіла втратила змогу чинити опір ОСОБА_7 , останній схопив належну їй шкіряну сумочку та з викраденим майном покинув місце вчинення злочину. Далі, ОСОБА_7 перевірив вміст викраденої сумочки та заволодів грошовими коштами в сумі 780,00 грн., а також банківською карткою № НОМЕР_1 , які належать потерпілій ОСОБА_9 , залишивши зберігати при собі, іншого ж особистого майна потерпілої, ОСОБА_7 позбавився, покинувши неподалік місця свого проживання.

Заслухавши доповідача, думку захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_7 які просили подану апеляційну скаргу задовольнити, вирок суду змінити в частині призначеного покарання; думку прокурора, який просив вирок суду залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - без задоволення, дослідивши матеріали кримінального провадження та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирок суду в частині доведеності винуватості та юридичної оцінки дій обвинуваченого апелянтами не оспорюється, тому судова колегія, керуючись ст.404 КПК України, не наводить у вироку доводи на підтвердження таких висновків.

Досудове розслідування у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, повністю досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 4 ст. 187 КК України у колегії суддів сумнівів не викликає.

Колегія суддів відповідно до ч.1 ст.404 КПК України не перевіряє висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорюются і стосовно яких, не заявлялись апеляційні вимоги.

Як слідує з апеляційної скарги, поданої захисником-адвокатом ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 оскаржує вирок суду першої інстанції з мотивів невідповідності призначеного судом покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Згідно зі ст.414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін "явно несправедливе покарання" означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Згідно роз`яснень п.п.1.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінатьного покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який вважається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватись засад покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обгрунтованості та індивідуалізації покарання: визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, тощо).

Положеннями ч.2 ст.65 КК України визначено, що особі, яка вчинила злочин, мас бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Як слідує із змісту вироку обираючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, місцевий суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, ст. 12 КК України - скоєно особливо тяжкий злочин. Обставинами, що пом`якшують покарання передбачені ст.66 КК України, суд визнав відшкодування завданої шкоди потерпілій. Обставин, що обтяжують покарання передбачені ст. 67 КК України - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Поряд з цим судом враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та у лікаря психіатра не перебуває, працює та має на утриманні малолітню дитину, а також думку потерпілих, суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімальної санкції статті.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в їх сукупності, суд надав вірну оцінку показам обвинуваченого ОСОБА_7 згідно яких, він не визнає усіх обставин кримінального правопорушення, зокрема не визнає своє перебування у стані алкогольного сп"яніння під час вчинення злочину, формально вказавши на визнання своєї винуватості, що не узгоджується з мотивами стосовно визначення щирого каяття, зважаючи на відсутність критичного ставлення до скоєного. Суд вірно зауважив, що хоча обвинувачений і відшкодував шкоду потерпілій, але це сталося вже під час розгляду справи в суді та після пред"явлення нею цивільного позову до обвинуваченого.

Судом першої інстанції вірно надав оцінку доводів сторони захисту, що обвинувачений не перебував під час скоєння злочину у стані алкогольного сп"яніння, визнав належним, допустимим та достовірним доказом перебування обвинуваченого у стані алкогольного сп"яніння- квитанцію до алкотестеру "Драгер" від 22.11.2022 року, відповідно якої у ОСОБА_7 встановлено 1,42 проміле алкоголю.

Зваживши у сукупності викладені обставини, врахувавши принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням всіх пом`якшуючих обставин, відсутність обтяжуючих обставин, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що слід призначити ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України до обвинуваченого, суд знайшов, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в умовах ізоляції від суспільства, та відсутності підстав застосуванню ст.69,75 КК України, що відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» 1950 року.

Суд першої інстанції в повній мірі враховував всі обставини, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений в своїй апеляційній скаргі.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, колегією суддів не встановлено.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог колегія суддів вважає, що вирок суду є законним і обґрунтованим, підстав для зміни вироку через невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі винного і пом`якшення покарання - відсутні, а тому апеляційні вимоги необхідно залишити без задоволення.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 23.11.2023, стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК - без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції на протязі трьох місяців з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4