БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/473/24
Провадження №1-кс/497/172/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

29.02.2024 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання слідчого Слідчого відділу Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2024 року через канцелярію до суду надійшло клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженню № 0000108 від 14.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначає, що 14.02.2024 до відділення поліції № 2 Болградського РВП ГУНП в Одеській області надійшла заява від мешканки смт. Тарутине Болградського району Одеської області ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про те, що 12.02.2024 в період часу з 14:00 по 15:00 годину невстановлена особа, діючи в умовах воєнного стану, викрала мобільний телефон марки NOKIA моделі С22, з житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , чим спричинила майнову шкоду (ЄО № 318 від 14.02.2024).

За даним фактом 14.02.2024 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000108, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Під час проведення першочергових слідчих (розшукових) дій направлених на встановлення особи причетної до вчинення даного злочину встановлено місце збуту викраденого майна, а саме зловмисник з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, звернув майно на свою користь, здійснивши продаж викраденого ним мобільного телефону марки NOKIA моделі С22, сірого кольору , з міжнародними ідентифікаторами обладнання ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із зарядним пристроєм, та отримав за нього грошові кошти.

Таким чином, 23.02.2024 мешканець с. Підгірне Болградського району Одеської області ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 надав слідству письмову заяву про добровільну видачу ним мобільного телефону марки NOKIA моделі С22, сірого кольору, з міжнародними ідентифікаторами обладнання ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із зарядним пристроєм, який був тимчасово вилучений органом досудового розслідування, про шо відповідно складений письмовий протокол, з дотриманням вимог ст.ст. 104-107, ст.ст. 167-168 КПК України.

Попередньо, 23.02.2024 ОСОБА_6 допитаний в якості свідка, зі свідчень якого встановлені обставини кримінального правопорушення, що мають суттєве значення для подальшого доказування по кримінальному провадженні.

23.02.2024 постановою слідчого тимчасово вилучене майно мобільний телефон марки NOKIA моделі С22, сірого кольору, з міжнародними ідентифікаторами обладнання ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із зарядним пристроєм, визнані речовими доказами та залучені до матеріалів кримінального провадження.

З метою забезпечення збереження речових доказів в ході досудового розслідування кримінального правопорушення виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно, як заходу забезпечення кримінального провадження.

Слідчий у судове засідання не прибув, на адресу суду надіслав заяву про розгляд клопотання без його участі, наполягав на задоволенні клопотання (а.с.13).

Володілець майна, ОСОБА_6 також до суду не прибув, в матеріалах справи наявна заява про добровільно видачу мобільного телефону співробітникам поліції (а.с.10).

Розглянувши матеріали поданого клопотання та матеріали кримінального провадження, обставини та підстави наведені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає задоволенню на підставі наступного.

Судом встановлено, що слідчими Відділення №1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженню № 0000108 від 14.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України (а.с.3).

Нагляд за додержанням законності під час досудового розслідування у вигляді процесуального керівництва здійснюється групою прокурорів Болградської окружної прокуратури (а.с.7).

23.02.2024 року в с.м.т. Тарутине, в період часу з 12:10 години по 13:00 годину слідчим СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області, лейтенантом поліції ОСОБА_3 було вилучено:

- мобільний телефон марки NOKIA моделі С22, сірого кольору, з міжнародними ідентифікаторами обладнання ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із зарядним пристроєм, про що було складено протокол тимчасового вилучення майна від 23.02.2024 року (а.с.11).

Постановою слідчого від 23.02.2024 року мобільний телефон марки NOKIA моделі С22, сірого кольору, з міжнародними ідентифікаторами обладнання ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із зарядним пристроєм визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання власнику, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження...

Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів ...

Разом з тим, п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст.98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Положеннями ст.171 КПК України встановлено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Положеннями частини 5 ст.171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так згідно протоколу тимчасового вилучення майна від 23.02.2024 року слідчим було вилучено майно, згідно до переліку зазначеному у клопотанні слідчого, на яке слідчий просить накласти арешт.

23.02.2024 року (п`ятниця) слідчим було складено, 26.02.2024 року (понеділок) погоджено з прокурором (а.с.2) клопотання про арешт тимчасово вилученого майна та 26.01.2024 року передано до "Нової пошти", ТТН №0320 (а.с.16).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.115 КПК України строки, встановлені цим Кодексом, обчислюються годинами, днями і місяцями. Строки можуть визначатися вказівкою на подію. При обчисленні строку годинами строк закінчується в останню хвилину останньої години. При обчисленні строку днями строк закінчується о двадцять четвертій годині останнього дня строку.

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

Таким чином, слідчим дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Разом з цим, враховуючи, що наразі досудове розслідування триває не значний час, підозра жодній особі не повідомлена, орган досудового розслідування збирає докази, та здійснює перевірку всіх обставин вчиненого кримінального правопорушення, а вилучене майно визнано речовими доказами в цьому кримінальному провадження, та з метою забезпечення його збереження є підстави для застосування арешту вилученого майна шляхом заборони його відчуження, розпорядження та користування.

На підставі зазначеного та з урахуванням розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважаю, що клопотання слідчого підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження, користування, знищення на вилучене майно на підставі протоколу тимчасового вилучення майна від 23.02.2024 року, в кримінальному провадженні № 0000108 від 14.02.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а саме:

- мобільний телефон марки NOKIA моделі С22, сірого кольору, з міжнародними ідентифікаторами обладнання ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , із зарядним пристроєм, які передані на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідальність за збереження вилучено майна покласти? на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконання ухвали покласти? на слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області, лейтенанта поліції ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1