КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваного ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.02.2024 частково задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 , та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06.04.2024, взявши під варту в залі суду.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 грн.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави та звільнення його з-під варти, наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками, спеціалістами, відповідно до наданого слідчим переліку, з підозрюваною ОСОБА_9 спілкуватися з

______________________________________________________________________________

Справа № 757/6618/24-к Слідчий суддя - ОСОБА_10

Апеляційне провадження № 11-сс/824/2477/2024 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

урахуванням встановлених слідчим обмежень; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді та термін дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків визначено до 06.04.2024.

Також цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_11 щодо передачі підозрюваного ОСОБА_6 на поруки.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого або застосувати запобіжний захід у виді особистої поруки ОСОБА_11 .

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначала, що стороною обвинувачення не доведена наявність обґрунтованої підозри та невірно кваліфіковані дії ОСОБА_12 , оскільки викладені у підозрі фактичні обставини за кожним з двох епізодів є ідентичними, проте кваліфіковані за різними статтями КК України.

Твердження прокурора про безтоварність операцій, фіктивність підприємницької діяльності та не відвантаження продуктів харчування, є припущенням, яке не підтверджено жодними належними і допустимими доказами та спростовується відповідними документами та поясненнями свідків.

Висновок економічного дослідження №9/03/24-1 від 24.01.2024, на який посилається сторона обвинувачення, по суті є висновком спеціаліста, а не висновком експерта, а тому, в розумінні положень ч. 2 ст. 84 КПК України, цей висновок не є процесуальним джерелом доказів, як і постанова про залучення спеціаліста.

Крім того, підозра вручена старшим слідчим ОСОБА_13 , яка відповідно до витягу з ЄРДР не входить до групи слідчих, якими проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні.

На думку апелянта, стороною обвинувачення не доведена наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий та прокурор, а також не доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

При розгляді клопотання слідчим суддею не враховано міцність соціальних зв`язків ОСОБА_14 та дані про його особу, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та роботи, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, забезпечує роботою найманих працівників та сплачує податки.

Також слідчий суддя безпідставно відмовив у застосуванні до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистої поруки ОСОБА_11 , який є почесним працівником МВС України, та висловив готовність забезпечити явку підозрюваного до органу досудового розслідування або суду за першою вимогою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001350 від 05.10.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 201-2, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 364, ч. 5 ст. 191 КК України за фактами зокрема розкрадання активів благодійної організації Благодійний фонд «Ми різні - ми рівні» під час воєнного стану.

Згідно даних клопотання, ОСОБА_6 в умовах воєнного стану, будучи організатором та співвиконавцем вчинюваних організованою групою кримінальних правопорушень, усупереч ст. ст. 1, 3, 5, 6, 7, 11, 16 Закону № 5073-VI п.п. 1.4, 2.1, 2.2, 3.4, 5.6, 5.7, 7.3 статуту БФ «Ми різні - ми рівні», організував розтрату протягом 11.03.2022-25.03.2022 активів (грошових коштів) БФ «Ми різні - ми рівні», які надходили до вказаної благодійної організації як благодійні пожертви від благодійників, на загальну суму 439 714 гривень, що становить великий розмір згідно п. 3 примітки до ст. 185 КК України, організувавши перерахування вказаних грошових коштів директором БФ «Ми різні - ми рівні» ОСОБА_15 , яка постійно обіймала у БФ «Ми різні - ми рівні» посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто є службовою особою згідно ч. 3 ст. 18 КК України, на користь своєї дружини - ФОП ОСОБА_9 та оформлення відповідних документів для приховування витрачання благодійних пожертв, видаючи таке витрачання під виглядом начебто придбання харчової продукції.

Крім того, ОСОБА_6 під час воєнного стану, будучи організатором та співвиконавцем вчинюваних організованою групою кримінальних правопорушень, усупереч ст. ст. 1, 3, 5, 6, 7, 11, 16 Закону № 5073-VI п.п. 1.4, 2.1, 2.2, 3.4, 5.6, 5.7, 7.3 статуту БФ «Ми різні - ми рівні», організував використання благодійних пожертв БФ «Ми різні - ми рівні» протягом 05.04.2022-29.04.2022 на загальну суму 610 260 гривень, що становить значний розмір згідно п. 2 примітки до ст. 201-2 КК України, а також укладання правочинів щодо придбання начебто харчової продукції за вказані грошові кошти, отримані БФ «Ми різні - ми рівні» як благодійні пожертви, з метою отримання прибутку, організувавши перерахування вказаних грошових коштів директором БФ «Ми різні - ми рівні» ОСОБА_15 , яка постійно обіймала у БФ «Ми різні - ми рівні» посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, тобто є службовою особою згідно ч. 3 ст. 18 КК України, на користь своєї дружини - ФОП ОСОБА_9 та оформлення відповідних документів для приховування витрачання благодійних пожертв, видаючи таке витрачання під виглядом начебто придбання харчової продукції.

06.02.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру в організації розтрати чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому у великих розмірах, із умовах воєнного стану, організованою групою, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України; та в організації використання благодійних пожертв, укладання інших правочинів щодо розпорядження таким майном з метою отримання прибутку, вчинених у значному розмірі службовою особою з використанням службового становища та організованою групою під час воєнного стану, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 201-2 КК України.

09.02.2024 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просила застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на 60 діб, із визначенням застави у розмірі 350 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 058 050 грн., та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13.02.2024 частково задоволено клопотання слідчого та застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 06.04.2024, взявши під варту в залі суду, із визначенням застави у розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 грн.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_6 , у разі внесення застави та звільнення його з-під варти, наступні обов`язки: прибувати за першим викликом до слідчого, прокурора, суду; не відлучатися з м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, свідками, спеціалістами, відповідно до наданого слідчим переліку, з підозрюваною ОСОБА_9 спілкуватися з урахуванням встановлених слідчим обмежень; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.

Строк дії ухвали слідчого судді та термін дії покладених на ОСОБА_6 обов`язків визначено до 06.04.2024.

Також цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_11 щодо передачі підозрюваного ОСОБА_6 на поруки.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду,

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні,

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 вказаних кримінальних правопорушень підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_6 характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_6 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, у відповідності до вимог ч. 4, 5 ст. 182, ч. 3 ст. 183 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваного, обставини інкримінованих йому кримінальних правопорушень, та суму збитків, заподіяння яких інкриміновано ОСОБА_6 у складі організованої групи, дійшов обґрунтованого висновку про визначення йому застави у межах, передбачених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 757 000 гривень.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, та вважає, що вказаний розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 . Підстав вважати його завідомо непомірним для підозрюваного колегія суддів не вбачає.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованим, та підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, або застосування щодо ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Викладені в апеляційних скаргах доводи про недоведеність обґрунтованості повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 27 ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 201-2 України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 зазначених злочинів.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апелянта про те, що посилання прокурора про безтоварність операцій, фіктивність підприємницької діяльності та не відвантаження продуктів харчування не підтверджено жодними належними і допустимими доказами та спростовується відповідними документами та поясненнями свідків, а також доводи про неналежність та недопустимість як доказу висновку економічного дослідження №9/03/24-1 від 24.01.2024, та невірну кваліфікацію дій ОСОБА_6 , колегія суддів вважає передчасними, оскільки вказані обставини підлягають встановленню під час розгляду по суті.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованих злочинів, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання захисника на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

Так, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_14 , характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, посилання захисника на дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання та роботи, одружений, має на утриманні неповнолітнього сина, враховані слідчим суддею, проте не є достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу або зменшення йому визначеного слідчим суддею розміру застави.

Доводи захисника про те, що повідомлення про підозру ОСОБА_6 вручене старшим слідчим ОСОБА_16 , яка відповідно до витягу з ЄРДР не входить до групи слідчих, якими проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, спростовуються долученими до клопотання матеріалами, зокрема даними витягу ЄРДР та даними постанови першого заступника начальника ГСУ НП України ОСОБА_17 від 31.01.2024 про визначення групи слідчих, яким доручено здійснювати досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001350, з яких убачається, що слідчий ОСОБА_18 входить до групи слідчих у даному кримінальному провадженні.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 13 лютого 2024 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3