У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.05.2024 Справа №607/7760/24 Провадження №1-кс/607/2163/2024

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в місті Тернополі скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із скаргою, в якій просять скасувати постанову від 29 вересня 2023 року слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного буро розслідувань, розташованого у місті Львові про закриття кримінального провадження №0000088 від 30.05.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 КК України та вказати слідчому у кримінальному провадженні №0000088 на невиконання ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду по справі №607/8634/23 щодо реєстрації в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення за частиною другою статті 366 КК України за заявою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від 10.05.2023.

Скарга мотивована тим, що слідчий ОСОБА_5 прийняв рішення про закриття кримінального провадження без проведення належного розслідування всіх фактів, викладених у заяві про кримінальні правопорушення за частиною другою статті 367 та частиною другою статті 366 КК України, у якій вказано, що слідчий ОСОБА_6 за пособництва прокурора ОСОБА_7 вчинив службову недбалість в ході досудового розслідування кримінального провадження №0000003 від 25 лютого 2013 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.365, ч.2 ст.366. ч.2 ст.366, ч. 1 ст.384, ч. 1 ст.383. ч. 1 ст. 366, 4.2 ст. 365, 4.2 ст.372, ч. 1 ст.367, ч. 1 ст.366, ч.2 ст.384, ч.2 ст.366, ч.З ст.365, ч.2 ст.367, ч.2 ст.372, 4.2 ст.372, ч.2 ст.366 КК України, як службова особа, використовуючи своє службове становище умисно перекрутив істину в офіційному документі. Зокрема, вчинили недбалість при дослідженні доказів, не перевірив докази по справі, проявили недбалість при дослідженні доказів, не перевірили твердження ОСОБА_3 про проведення розслідування відносно нього без порушення кримінального провадження.

Від слідчого четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Тернополі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові надійшло заперечення на скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в якій останній просить відмовити в задоволенні скарги. Зазначає, що за результатами здійснення досудового розслідування 21.10.2022 слідчим ОСОБА_6 прийнято рішення про закриття кримінального провадження № 0000003 від 25.02.2013 на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 фактично скаржаться на неналежне здійснення досудового розслідування слідчим ОСОБА_6 та неналежне процесуальне керівництво прокурором ОСОБА_7 у вказаному кримінальному провадженні. Стосовно твердження заявників щодо неналежного здійснення слідчим досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні, то статтею 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Статтями 304-307 КПК України передбачено порядок відповідного оскарження. Таким чином, всебічність та об`єктивність проведення досудового розслідування, законність прийнятого рішення, дії або бездіяльність у кримінальному провадженні з боку прокурорів та слідчих органів досудового розслідування вправі перевіряти суд. КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скаргу підтримали з підстав, викладених у ній.

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явилися, слідчий звернувся із заявою, в якій просив розглядати справу у його відсутності.

Розглянувши скаргу слідчий суддя доходить такого висновку.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно пункту 18 частини першої статті 3 КПК України слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Статтею 24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303 і 308 КПК України.

Відповідно до статті 284 КПК України закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження.

Частиною другою статті 9 КПК України передбачено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з частини п`ятої статті 38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Положеннями пунктів 1, 2 частини першої статті 91 КПК України встановлено, що у кримінальному провадженні, окрім іншого, підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищенаведених положень КПК України дає підстави для висновку, що прийняттю рішення про закриття кримінального провадження за будь-якою із підстав, що визначені у частині першій 284 КПК України, має передувати повне, всебічне та неупереджене дослідження усіх обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно пункту 2 частини п`ятої статті 110 КПК України мотивувальна частина постанови про закриття кримінального провадження повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви такого рішення, їх обґрунтування з посиланням на положення цього Кодексу.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку, що слідчим з метою встановлення об`єктивної істини в справі, проведено допит як свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та долучено ряд доказів.

Слідчий суддя вважає, що оскаржувана постанова про закриття кримінального провадження ґрунтується на зібраних в ході досудового розслідування кримінального провадження доказах, а також відповідає формальним вимогам, визначеним у частині п`ятій статті 110 КПК України, в тому числі у ній викладено мотиви та обґрунтування рішення про закриття кримінального провадження з посиланням на положення КПК України.

На переконання слідчого судді, під час досудового розслідування кримінального провадження було проведено необхідні слідчі дії для належного встановлення обставин кримінального правопорушення, вжито достатньо заходів, спрямованих на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, в результаті чого органом досудового розслідування було прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 367 КК України.

Так, закриваючи провадження у справі слідчий виходив із того, що у ході досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні факту невиконання або неналежного виконання службових обов`язків, а також спричинення тяжких наслідків не встановлено.

Слідчий суддя погоджується із такими висновками.

Так, частиною другою статті 367 КК України передбачено кримінальну відповідальність за вчинення службової недбалості, тобто невиконання або неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам або інтересам окремих юридичних осіб , якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

Об`єктивну сторону службової недбалості складає сукупність трьох ознак: 1) діяння у формі невиконання чи неналежного виконання службовою особою своїх службових обов`язків через недбале чи несумлінне ставлення до них (дія чи бездіяльність); 2) суспільно небезпечні наслідки у виді істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, або інтересам окремих юридичних осіб (ч. 1 ст. 367 КК) або тяжкі наслідки (ч. 2 ст. 367 КК); 3) причинний зв`язок між діянням та наслідками.

Службова недбалість може проявлятися у формі невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків. Невиконання службових обов`язків означає невиконання службовою особою дій, передбачених як безумовних для виконання нею по службі. Неналежне виконання службових обов`язків це такі дії службової особи в межах службових обов`язків, які виконані не так, як того вимагає службові інтереси. Відповідальність за статтею 367 КК України настає лише у випадку, якщо дії, невиконання чи неналежне виконання яких спричинило передбачені у зазначеній статті наслідки, входили у коло службових обов`язків цієї службової особи.

У своїй заяві ОСОБА_8 , ОСОБА_4 фактично скаржиться на неналежне здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні 0000003. Разом з тим, статтею 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження. Статтями 304-307 КПК України передбачено порядок відповідного оскарження. Таким чином, всебічність та об`єктивність проведення досудового розслідування, законність прийнятого рішення, дії або бездіяльність у кримінальному провадженні з боку прокурорів та слідчих органів досудового розслідування вправі перевіряти суд.

Частиною п`ятою статті 40 КПК України передбачено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до статті 39 КПК України, керівник органу досудового розслідування уповноважений відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування.

З наведеного випливає, що у випадку незгоди із прийнятими рішеннями слідчого або прокурора у кримінальному провадженні, заявник вправі звернутись з відповідною скаргою до суду, керівника органу досудового розслідування або прокурора вищого рівня.

Водночас, повноваження слідчого у конкретному кримінальному провадженні регулюються статтею 40 КПК України, а також цим кодексом передбачено процесуальні підстави для їх реалізації. Однак, алгоритм дій, визначення порядку проведення досудового розслідування у конкретному кримінальному провадженні, а також обсяг застосовуваних процесуальних та слідчих дій, передбачених процесуальним законом, для встановлення обставин конкретного кримінального правопорушення належить до дискреційних повноважень слідчого, який здійснює досудове розслідування конкретного кримінального провадження.

Тактика здійснення досудового розслідування та обсяг застосовуваних повноважень слідчим завжди має елемент суб`єктивності, а тому пунктом 18 статті КПК України закріплено право на здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні за слідчим суддею, що відповідно включає в себе право на оскарження дій, рішень, бездіяльності осіб, уповноважених на здійснення досудового розслідування.

Відповідно до частини першої статті 94 КПК України прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Слідчий суддя наголошує, що доводи скарги щодо неоцінки доказів та нездійснення слідчих дій, як на підставу для притягнення до кримінальної відповідальності слідчого та прокурора є фактично незгодою з діями, бездіяльності слідчого, та такі дії можуть бути оскаржені в порядку, визначеному КПК. Здійснення під час досудового розслідування вказаних дій не зможе спростувати висновки слідчого про відсутність складу кримінального правопорушення та відсутності заподіяної шкоди. На правильність висновків та повноту досудового розслідування вказана обставина не впливає і не є підставою для скасування постанови слідчого, який здійснюючи свої повноваження, є самостійним у своїй процесуальній діяльності та на власний розсуд визначає об`єм дій, спрямованих на перевірку наведених заявником обставин, достатній та необхідний, на переконання слідчого чи прокурора для прийняття мотивованого рішення.

Крім того, слідчим правильно враховано об`єктивну сторону злочину, передбаченого статтею 367 КК України, який є злочином з матеріальним складом, тобто наявність шкоди є обов`язковою ознакою складу кримінального правопорушення.

Відповідно до примітки до статті 364 КК України істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Тяжкими наслідками у статтях 364-367 вважаються такі наслідки, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподатковуваний мінімум доходів громадян.

Істотна шкода чи тяжкі наслідки є обов`язковою умовою складу злочину, передбаченого статті 367 КК України. Якщо ж така шкода не заподіяна, то відсутній склад кримінального правопорушення, відповідно кримінальне провадження підлягає закриттю.

Під час досудового розслідування факту спричинення істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам заявників чи тяжких наслідків не встановлено. Не наведено жодних підтверджуючих відомостей про спричинення діями слідчого майнової, моральної або фізичної шкоди.

Зазначення заявниками про ймовірне заподіяння їм моральної шкоди слідчий суддя не бере до уваги, зважаючи на те, що заподіяння моральної шкоди не доведено жодними доказами, а тому, не може бути інкриміновано при пред`явленні обвинувачення у кримінальному провадженні, а кримінальне звинувачення має ґрунтуватися на критеріях доказування «поза розумним сумнівом», а не на припущеннях.

До повноважень слідчого не відноситься відшукування шкоди, завданої заявнику. Зазначення заявником, що йому завдано значної шкоди, без підтвердження відповідними доказами, не відповідає вимогам чинного Кримінального кодексу України. При цьому, не надають таких доказів скаржники і у поданій скарзі.

Слід зазначити, що слідчим 28 серпня 2023 року винесено постанову про відмову у задоволенні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 потерпілими у кримінальному провадженні. Вказана постанова є чинною.

Щодо твердження скаржників про невнесення відомостей про вчинення кримінального правопорушення за статтею 366 КК України, та не прийняття з цього приводу процесуального рішення, слідчий суддя зазначає таке.

Так, відповідно до частини другої статті 214 КПК України досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Приписи статті 214 КПК України необхідно оцінювати у взаємозв`язку з частиною першою статті 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого Кримінальним Кодексом.

В силу вимог частини п`ятої статті 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань, зокрема, має бути внесений короткий виклад обставин про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

На підставі п.2 Розділу ІІ «Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення», затвердженого наказом Генерального прокурора України №298 від 30.06.2020 р., відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про його вчинення. Якщо у заяві чи повідомленні відсутні вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, вони не можуть вважатися такими, що підлягають обов`язковому внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведене узгоджуються з практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду, наведеній у постанові від 30.09.2021, справа №556/450/18, що має враховуватись судом відповідно до статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів». Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу. Підставами вважати, що в заяві чи повідомленні містяться відомості саме про злочин є об`єктивні дані, які дійсно свідчать про наявність ознак його вчинення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину.

Частина перша статті 214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача чи прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого діючим КК України.

При цьому, саме до дискреційних повноважень особи, яка вносить відомості до ЄРДР відноситься кримінально-правова кваліфікація обставин зазначених в заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Ухвала слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.05.2023 у справі №607/8634/23, на яку покликаються скаржники, не містить вказівки на обов`язок реєструвати кримінальне правопорушення за конкретним складом кримінального правопорушення, передбаченим Кримінальним кодексом, зокрема статтею 366 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що в заяві про вчинення кримінального правопорушення хоч і на сторінці 15 вказується на «внесення в офіційний документ слідчими та прокурорами неправдивих відомостей», що є об`єктивною стороною кримінального правопорушення передбаченого статтею 366 КК України, однак, не зазначено конкретні дані, а саме, в який документ, які неправдиві дані, тощо.

З огляду на викладене слідчий суддя погоджується з висновком слідчого про те, що зазначені у скарзі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 обставини щодо неналежного проведення слідчим досудового розслідування не знайшли свого підтвердження.

Під час досудового розслідування дізнавач провів необхідні слідчі та процесуальні дії для перевірки обставин, які б свідчили про вчинення кримінального правопорушення. Оскільки під час досудового розслідування такі обставини не підтвердилися, була винесена постанова про закриття кримінального провадження із зазначенням правової підстави.

Також слідчий суддя вважає, що таке розслідування кримінального провадження є елементом тиску на слідчого та прокурора у кримінальному провадженні №0000003 від 25 лютого 2013 року, який є незалежною процесуальною фігурою та втручанням у процесуальну діяльність слідчого. Слідчий у цьому кримінальному провадженні не є стороною обвинувачення чи захисту, не може тим чи іншим чином оцінити зібрані під час досудового розслідування докази, наслідком чого має стати висновок про наявність чи відсутність в діях особи у іншому кримінальному правопорушенні складу кримінального правопорушення, необхідності проведення тих чи інших процесуальних чи слідчих дій.

При вирішенні питань щодо належності, допустимості, достовірності та достатності доказів для прийняття відповідного процесуального рішення під час досудового розслідування слідчий є цілком самостійним, що узгоджується з положеннями частини п`ятої статті 40, статті 94 КПК України, за виключенням отримання доручень та вказівок прокурора, а також вказівок керівника органу досудового розслідування, що передбачено пунктом 3 частини другої статті 39 та частини четвертої статті 40 КПК України.

З огляду на викладене, слідчий суддя доходить висновку про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження

У відповідності пункту 4 частин другої статті 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може постановити ухвалу, зокрема, про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись статтями 303-306 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 29 вересня 2023 року винесену у кримінальному провадженні внесеному до єдиного державного реєстру досудових розслідувань за номером 00000 від 30.05.2023 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1