Справа № 703/103/16-к

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

представника відділу пробації ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 від відбування покарання в зв`язку із закінченням строків виконання вироку суду, -

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого вказує на те, що вироком Апеляційного суду Черкаської області від 21.11.2016 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого я. 2 ст. 204 КК України та на підставі ст.. 70 КК України йому призначено покарання у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому еквіваленті становить 51000 грн. Вирок набрав законної сили 21.11.2016.

Із витягу з інформаційно аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» йому стало відомо, що станом на сьогодні у нього наявна судимість відповідно до вказаного вироку. Даний вирок не був виконаний з незалежних від нього причин.

В судовому засіданні заявник підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Представник Черкаського районного відділу № 3 філії Державної установи «Центр пробації» в Черкаській області в судовому засіданні пояснив, що Центра пробації лише з 2018 року почали виконувати виконання покарань у вигляді штрафу, а до 2018 року виконання таких вироків було покладено на суд.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, вказав, що засуджений свідомо ухилявся від сплати штрафу, про покарання він був обізнаний про призначене покарання, однак штраф не сплатив.

Заслухавши учасників по справі, вивчивши клопотання, матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Встановлено, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 вересня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 та 2 ст. 204 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 1 ст. 204 КК України штраф в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн з конфіскацією незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення;

- за ч. 2 ст. 204 КК України штраф в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн з конфіскацією незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання штраф в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн з конфіскацією незаконно виготовленої продукції та обладнання для її виготовлення.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 21 листопада 2016 року вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 вересня 2016 року щодо ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204, ч. 1 ст. 70 КК України змінено, виключивши із його резолютивної частини посилання на призначення йому як за кожний із цих злочинів, та і за їх сукупністю додаткового покарання у виді конфіскації незаконно виготовленої продукції та обладнання для їх виготовлення. Вважати ОСОБА_3 засудженим за:

- за ч. 1 ст. 204 КК України штраф в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн;

- за ч. 2 ст. 204 КК України штраф в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання штраф в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Статтею 53 КК України передбачено поняття штрафу та підстави його заміни на інший вид покарання, стаття 389 КК України передбачає наслідки ухилення від виконання покарання у виді штрафу.

Проте, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1ст. 389 КК України, є злочином. Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

В той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять.

Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст. 389 КК України ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Суду не надано доказів того, що компетентними органами по виконанню покарання у виді штрафу вживалися заходи щодо з`ясування підстав, з яких засуджений не сплачував штраф. Сама по собі несплата штрафу не свідчить про ухилення від виконання вироку, достовірних доказів того, що ОСОБА_3 ухилявся від сплати штрафу суду не надано. А тому підстав для зупинення перебігу давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 з підстав ухилення засудженого від відбування покарання не було.

Відповідно до ч.4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Вбачається, що вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07.09.2016, який був змінений ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 21.11.2016, ОСОБА_3 був засуджений за ч. 1 ст. 204 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн; за ч. 2 ст. 204 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено остаточне покарання штраф в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки, зокрема, два роки у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Існування в КК України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу. Загальними умовами, за яких особа, крім тих, що засуджені за злочини, передбачені ст. ст. 437-439 і ч. 1 ст. 442, або за інші злочини до довічного позбавлення волі, звільняється від відбування покарання відповідно до ст. 80, є: 1) закінчення зазначених у ч. ч. 1 і 3 ст. 80 строків; 2) невчинення протягом цих строків нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; 3) неухилення засудженого від відбування покарання.

Таким чином, судом було встановлено, що з 21 листопада 2016 року (день набрання ухвалою Апеляційного суду Черкаської області законної сили) вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 вересня 2016 відносно ОСОБА_3 , яким його було засуджено до штрафу, не було виконано, зокрема вирок не був виконаний протягом семи років, факт ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді штрафу не був встановлений. Зазначене свідчить про наявність законних підстав для задоволення клопотання ОСОБА_3 , у зв`язку з чим останній підлягає звільненню від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Керуючись ст.ст. 53, 80 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання ОСОБА_3 від відбування покарання в зв`язку із закінченням строків виконання вироку суду - задовольнити.

ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 07 вересня 2016 року за ч.2 ст 204 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 51 000,00 гривень, у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги .

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1