Справа № 203/1732/24
Провадження № 1-кс/0203/1499/2024
УХВАЛА

30 квітня 2024 року слідчий суддя Кіровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000019,

ВСТАНОВИВ:

26.04.2024 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся слідчий за погодженням з прокурором з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0000019, в якому просить суд:

- застосувати захід забезпечення кримінального провадження у вигляді накладення арешту на майно з забороною його відчуження та розпорядження з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, а саме накласти арешт на майно, що належить підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Слов`янськ, Донецької області, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , за якою зареєстровані, зокрема:

- на праві приватної спільної часткової власності у розмірі частки 1/3, на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41);

- на праві приватної спільної часткової власності у розмірі частки 2/3, на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41);

- на праві приватної власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120);

- на праві приватної власності транспортний засіб TOYOTA CAMRY, 2018 року випуску, державний номер НОМЕР_2 ,свідоцтво про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_3 від 06.04.2024, vin T3: НОМЕР_4 ;

- на праві приватної власності транспортний засіб FORD FIESTA, 2018 року випуску, державний номер НОМЕР_5 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_6 від 26.12.2020, vin T3: НОМЕР_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. З аналізу матеріалів кримінального провадження, норм чинного законодавства слідчий дійшов висновку, що майно ОСОБА_4 буде підлягати конфіскації як виду покарання, тому на нього слід накласти арешт.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 26.04.2024 року, судову справу №203/1732/24, провадження №1-кс/0203/1499/2024, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 та передано канцелярією суду 29.04.2024 року.

Судове засідання з розгляду клопотання було призначене на 30.04.2024 року, в яке з`явилась прокурор.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 172 КПК України, суд розглянув клопотання слідчого про арешт майна без виклику власника майна та його захисника з метою забезпечення арешту майна.

Під час судового засідання прокурор підтримала вимоги клопотання у повному обсязі та просила суд їх задовольнити, підстави звернення до суду з клопотанням пояснила суду таким чином, як про це вказано вище.

Слідчий суддя, заслухавши пояснення прокурора, вивчивши доводи слідчого, викладені в клопотанні, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Судом встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що у провадженні Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, перебуває кримінальне провадження №0000019 від 10.05.2023 року.

Процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0000019 від 10.05.2023 року здійснюють прокурори Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

24.04.2024 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав, ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована власником нерухомого майна, а саме:

- 1/3 частку та на 2/3 часток квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41);

- квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120).

Відповідно до відомостей з реєстраційних карток на транспортні засоби, ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована власником:

- транспортного засобу марки «TOYOTA CAMRY», 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , vin T3: НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_3 від 06.04.2024 року;

- транспортного засобу марки «FORD FIESTA», 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , vin T3: НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_6 від 26.12.2020 року.

У ході судового засідання судом були безпосередньо досліджені, в тому числі наступні письмові докази: повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, заяви, рапорти, листи, постанови про визначення групи прокурорів, про зміну групи прокурорів, про об`єднання матеріалів досудового розслідування, про визначення підслідності, витяги з ЄРДР, про визначення групи слідчих, доручення, письмова згода, протокол попередження про недопустимість розголошення відомостей досудового розслідування, протоколи допитів свідків з додатками, протокол пред`явлення особи для впізнання з додатками щодо ОСОБА_5 , реєстраційна картка транспортного засобу, протокол огляду, копіювання та вручення заздалегідь ідентифікованих засобів грошових купюр з додатком, протокол огляду речей та документів з додатками, протокол обшуку з додатком.

Суд зазначає, що відповідно до абзацу першого частин 1, 2, 3, 4, 5, 10 статті 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до положень статті 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до частин 2, 3 статті 168 КПК України, тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Слідчий, прокурор, інша уповноважена службова особа під час затримання або обшуку і тимчасового вилучення майна або негайно після їх здійснення зобов`язана скласти відповідний протокол, копія якого надається особі, у якої вилучено майно, або її представнику.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1, частини 3 статті 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, зокрема, у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу , у разі скасування арешту.

Слідчий, прокурор після отримання судового рішення про відмову в задоволенні або про часткове задоволення клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, судового рішення про повне або часткове скасування арешту тимчасово вилученого майна повинні негайно вжити заходів щодо виконання судового рішення та направити повідомлення про його виконання слідчому судді.

Відповідно до частини 5 статті 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Відповідно до частини 6 статті 173 КПК України, ухвалу про арешт тимчасово вилученого майна слідчий суддя, суд постановляє не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно з частиною 1 статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Відповідно до частини 11 статті 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до частини 4 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Відповідно до положень статті 59 КК України, покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються.

Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Перелік майна, що не підлягає конфіскації, визначається законом України.

Санкцією ч. 3 ст. 368 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

Аналіз викладеного вище дає суду підстави для висновку про те, що у слідчого судді наявні визначені КПК України підстави для задоволення заявленого слідчим клопотання про арешт майна з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання. Оскільки арешт з метою конфіскації майна як виду покарання накладається на майно підозрюваної, яка є власником часток квартири, квартири та двох транспортних засобів. Крім того, конфіскація як вид можливого покарання полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого.

З огляду на викладене вище, суд дійшов висновку про необхідність задовольнити клопотання слідчого про арешт майна із забороною розпоряджатися вказаним майном з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Керуючись статтями 167, 168, 170, 171, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна у кримінальному провадженні №0000019 задовольнити повністю.

Накласти арешт на майно, що належить на праві приватної форми власності, у тому числі спільної часткової, підозрюваній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме на:

- 1/3 частку та на 2/3 частки квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 41);

- квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120);

- транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY», 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , vin T3: НОМЕР_4 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_3 від 06.04.2024 року;

- транспортний засіб марки «FORD FIESTA», 2018 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_5 , vin T3: НОМЕР_7 , свідоцтво про реєстрацію ТЗ: НОМЕР_6 від 26.12.2020 року, із забороною розпоряджатися вказаним майном, з метою конфіскації майна як виду покарання.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та оголошено 06.05.2024 року о 17:45 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1