Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1911/24
Провадження № 1-кс/376/361/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2024 р. м. Сквира, Київської області

Сквирський районний суд Київської області в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю серкретяря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Селезенівка, Сквирського району, Київської області, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з професійною технічною освітою, перебуваючого у цивільному шлюбі, непрацюючого, не судимого в силу ст. 89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся старший слідчий СВ ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенант поліції ОСОБА_4 (надалі слідчий) з клопотанням, що погоджено з процесуальним керівником про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що в його провадженні знаходяться матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000170 від 16.06.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до поданого клопотання, підставами звернення до суду стало те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до семи років, не має стійких соціальних зв`язків і власної сім`ї, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні та вчинити інший злочин, що свідчить про наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України та свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Із повідомлення про підозру вбачається, що 15.06.2024 приблизно о 19.50, ОСОБА_5 , перебуваючи біля сільського магазину, що за адресою: АДРЕСА_2 , умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, зневажаючи існуючі у суспільстві правила поведінки і норми моралі, усвідомлюючи, що він знаходиться в громадському місці, безпричинно, з хуліганських мотивів, з метою самоствердження за рахунок інших осіб, діючи з особливою зухвалістю, тримаючи у правій руці ручну осколкову гранату ф.1, спеціально пристосовану для нанесення тілесних ушкоджень, розуміючи, що завдасть шкоди ОСОБА_7 , яка йшла до вказаного магазину, кинув гранату на землю, внаслідок чого заподіяв потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді осколкових сліпих поранень правого гомілкового суглобу та потиличної частини голови.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у хуліганстві тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Окрім цього досудовим розслідуванням встановлено, що на початку квітня 2024, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння, що полягає у незаконному поводженні із вибуховими пристроями, перебуваючи в кінці АДРЕСА_1 , із використанням металошукача, не маючи передбаченого законом дозволу, чим порушив вимоги Постанови Верховної Ради України №2471 XII від 17.06.1992 року «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року, Інструкцію «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ України від 21 серпня 1998 року №622 зі змінами та доповненнями, придбав-знайшов, переніс та в подальшому зберігав за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 до 15.06.2024 включно ручну осколкову гранату ф.1, без передбаченого законом дозволу.

Таким чином ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у носінні, зберіганні, придбанні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

16 червня 2024 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

- протоколом огляду місця події від 15.06.2024;

- протоколом огляду приміщення від 15.06.2024;

- Актом перевірки об`єкта на наявність вибухових матеріалів від 15.06.2024;

- довідкою про категорію вибухонебезпечності виявлених вибухових матеріалів від 15.06.2024;

- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені злочину від 16.06.2024;

- протоколом обшуку від 16.06.2024 за місцем мешкання ОСОБА_5 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 16.06.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 16.06.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 16.06.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 16.06.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 16.06.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 16.06.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 16.06.2024;

- протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 16.06.2024;

- протоколом додаткового допиту підозрюваного ОСОБА_5 від 16.06.2024;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Підозрюваний ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно із ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів та за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, розуміючи не відворотність покарання та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_5 , може переховуватися від органу досудового розслідування, прокурора та суду, тобто існує ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Оскільки підозрюваний ОСОБА_5 з метою ухилення від подальшого покарання чи спотворення об`єктивної картини може впливати на свідків, які допитані під час досудового розслідування і повністю підтверджують його винуватість, тобто підозрюваний ОСОБА_5 умовлянням, підкупом чи погрозами зможе змусити свідків та потерпілу змінити показання, тобто існує ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, під час введення на території України воєнного стану, а тому це прямо вказує на відсутність будь-яких стримуючих факторів, щодо вчинення протиправних діянь, в тому числі кримінальних правопорушень, враховуючи вищевикладене існує ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор та слідчий підтримали дане клопотання та просили його задовольнити.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували щодо задоволення клопотання посилаючись на відсутність будь-яких підстав для перебування підозрюваного під вартою, просили суд обрати більш м`який запобіжний захід, оскільки підозрюваний наміру переховуватися від слідства та суду, продовжувати займатися злочинною діяльністю, впливати на свідків у справі не має. Вказали на те, що ризики зазначені слідчим у клопотанні є необґрунтованими і непідтвердженими, ОСОБА_5 наразі проживає в будинку матері, має фактичні шлюбні відносини.

Заслухавши прокурора та слідчого, думку підозрюваного та його захисника, дослідивши копії матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, слідчий суддя, приходить до наступного висновку.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

У ході розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України і подане слідчим СВ ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області клопотання відповідає вимогам ст.ст. 179, 184 КПК України.

16 червня 2024 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, тобто у хуліганстві, грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень, а також у носінні, зберіганні, придбанні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу.

Згідно з статті 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до статті 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого та інші відомості.

Основні доводи внесеного стороною кримінального провадження клопотання зводяться до наявності кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , а наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовується тим, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні та вчинити інший злочин.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, при вирішені питання, чи було особу «обвинувачену в кримінальному правопорушенні» для цілей статті 6 Конвенції, необхідно виходити з таких трьох критеріїв: категорія даного провадження згідно з національним законодавством; суттєві характерні риси цього провадження; вид та суворість міри покарання, яке може бути призначено заявникові. [«O. v. Norway», n. 33926].

«Законність» тримання під вартою з погляду національного закону не завжди є вирішальним чинником. Європейський суд з прав людини зазначає, що тримання під вартою протягом зазначеного періоду має відповідати меті пункту 1 статті 5 Конвенції, яка забороняє безпідставне позбавлення свободи. [«Гаважук проти України», п. 63654]; [«Мурукін проти України», п. 34]; [«Буряга проти України», п. 54655]; [«Фельдман проти України», п. 68656].

Тримання під вартою у відповідності до пункту 1(с) статті 5 Конвенції має задовольняти вимогу пропорційності. Взяття заявника під варту має бути конче необхідним для забезпечення його присутності в суді, але водночас інші, менш суворі заходи можуть бути достатніми для досягнення цієї мети. (Рішення : «Ladent v. Poland», n. 55660; «Ambruszkiewicz v. Poland», n.n. 29-33661; «Хайредінов проти України», n. 28).

Затримання особи є настільки серйозним запобіжним заходом, що воно є виправданим, лише якщо інші, менш суворі, заходи були розглянуті та визнанні недостатніми для забезпечення захисту індивідуальних або суспільних інтересів, які можуть вимагати затримання відповідної особи. (Рішення : «X. v. Finland», n. 151).

ЄСПЛ визнав, що абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для обґрунтування обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Виходячи із правової позиції ЄСПЛ при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи її переконливість. При цьому прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам передбачених ст. 177 КПК України.

З урахуванням обґрунтованої підозри та встановлених ризиків кримінального провадження, на цьому етапі кримінального провадження застосування запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості відповідного кримінального провадження і забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної.

У той же час, у ході розгляду клопотання слідчим суддею було встановлено, що виключних обставин для тримання ОСОБА_5 під вартою немає, оскільки даних, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та в судовому засіданні не доведено і на переконання слідчого судді, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде становити непропорційне втручання у його права.

Так, ОСОБА_5 в силу ст. 89 КК України не судимий, має зареєстроване місце проживання, де проживає на данний час, має фактичні шлюбні відносини, винним себе визнає в повному обсязі, що знайшло своє відображення в протоколі допиту та протоколі додаткового допиту від 16.06.2024, сприяє проведенню досудового розслідування.

Крім того, на переконання слідчого судді, інтенсивність ризиків не має того ступеню, який би давав підстави вважати тримання під вартою єдино можливим запобіжним заходом за цих обставин. Про це свідчать як відомості про особу підозрюваного (вік, стан здоров`я), так і наявність у нього міцних соціальних зв`язків.

Враховуючи те, що прокурор та слідчий не довели суду виняткових обставин, які б виправдовували подальше обмеження права підозрюваного на свободу та свідчили б про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід, передбачений ст. 181 КПК України, у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , який є співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками. При цьому, такий режим може перериватись необхідністю отримання медичної допомоги та прослідуванню до укриття цивільного захисту.

При цьому, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Крім того, за нормою ч. 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 263 КК України, які відноситься до тяжких злочинів.

За змістом ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Строк застосування цього запобіжного заходу слідчий суддя визначає два місяці. Необхідність визначення саме такого строку обумовлена тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершене, а підстави вважати, що наведені ризики можуть зникнути чи зменшитися раніше цього строку, відсутні. Водночас, строк дії запобіжного заходу не може перевищувати строк досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні.

З метою мінімізації ризиків, встановлених у судовому засіданні, а також запобігання поза процесуальній поведінці підозрюваного, наявні підстави для покладення на ОСОБА_5 обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України та необхідність покладення яких була доведена стороною обвинувачення, а саме:

1) невідкладно з`являтися на виклик слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) заборонити покидати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначені обов`язки релевантні встановленим ризикам та здатні їм запобігти.

Відповідно до ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців.

Строк дії обов`язків слідчий суддя визначає у межах, передбачених ч. 7 ст. 194 КПК України, - два місяці.

За таких обставин клопотання старшого слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає частковому задоволенню.

Виходячи з вищевказаного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176- 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 202, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, з покладанням на нього строком на два місяці з дня постановлення даної ухвали наступних обов`язків:

1) невідкладно з`являтися на виклик слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2) заборонити покидати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 .

Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Контроль за виконанням умов та обов`язків пов`язаних з домашнім арештом покласти на ВП № 1 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області в межах території обслуговування якого проживає підозрюваний.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ознайомити та вручити підозрюваному під розпис копію ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1