Справа № 199/3252/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.05.2024 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в кримінальне провадження № 0000447 від 19.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Вимоги клопотання й узагальнені доводи особи, яка її подала.

До початку підготовчого судового засідання захисником ОСОБА_5 заявлено клопотання про повернення прокурору обвинувального акту (з додатками), затвердженого прокурором Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000447 від 19.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, з підстав невідповідності обвинувального акту вимогам кримінально процесуального законодавства.

Обґрунтовуючи клопотання захисник ОСОБА_5 посилається на те, що, мовою оригінала та стисло:

1) неналежне та неповно проведено досудове розслідування;

2) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 , які прокурор вважав встановленими та формулювання обвинувачення не відповідає дійсним обставинам справи;

3)не дотримано вимог кримінально процесуального законодавства в частину обв`язку вручення обвинуваченому ОСОБА_4 та його захисникам обвинувального акту з додатками.

Позиції інших учасників судового провадження.

В підготовчому судовому засіданні:

- захисник ОСОБА_5 підтримав заявлене ним клопотання;

- обвинувачений ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 підтримали клопотання, заявлене захисником ОСОБА_5 , про повернення обвинувального акту з додатками прокурору за обґрунтуванням, викладеним у клопотанні;

- прокурор ОСОБА_3 проти клопотання захисника ОСОБА_5 заперечувала.

Мотиви суду.

Суд вважає, що клопотання, заявлене захисником ОСОБА_5 , задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Суд не погоджується з думкою сторони захисту про повернення обвинувального акта на підставі того, що:

1) неналежне та неповно проведено досудове розслідування;

2) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, інкримінованого ОСОБА_4 , які прокурор вважав встановленими та формулювання обвинувачення не відповідає дійсним обставинам справи;

3)не дотримано вимог кримінально процесуального законодавства в частину обв`язку вручення обвинуваченому ОСОБА_4 та його захисникам обвинувального акту з додатками.

Фактично захисником в клопотанні латентне визначається і пропонується повернення обвинувального акту прокурору щодо положень «повернення для додаткового розслідування», тобто до норми права, яка не міститься у чинному, діючому КПК України, з прийняттям якого усунуте безпідставне затягування судового розгляду при застосуванні «додаткового розслідування», а, також оцінка доказів.

Суд вважає, що таке вільне тлумачення закону на власний розсуд з боку сторони захисту про повернення обвинувального акту прокурору не є вірним та не відповідає вимозі закону, свідчить про намагання дослідити докази під час підготовчого судового засідання, хоча відповідно до КПК України зазначені клопотання та доводи, які містяться в них, повинні бути досліджені тільки під час судового розгляду, а не під час підготовчого провадження, коли суду будуть надані сторонами докази, після їх дослідження на допустимість та належність.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 pоку, яка закріплює право на справедливий суд, кожна людина має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

З аналізу ст.314-316 КПК України вбачається, що підготовче судове засідання є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якого є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду. Зазначені норми визначають перелік дій, які суд проводить під час підготовчого судового засідання, що пов`язані виключно з підготовкою до судового розгляду.

З огляду на вказану специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, в межах цієї стадії суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а також робити висновки щодо законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

У відповідності до вимог чинного КПК України, обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст. 291 цього Кодексу.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, суд вправі з підготовчого судового засідання повернути обвинувальний акт прокурору у випадку, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

Положеннями ст. 291 КПК України законодавець встановив процесуальний порядок складення обвинувального акту у кримінальному провадженні, навів вичерпний перелік ряду відомостей, що їх має містити обвинувальний акт, а також чітко визначив ті процесуальні документи, що в обов`язковому порядку додаються органом досудового розслідування до обвинувального акту.

Положеннями п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено вимоги до обвинувального акта, згідно з якими обвинувальний акт має містити, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на статтю закону про кримінальну відповідальність, та формулювання обвинувачення.

Як вбачається зі змісту п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.

Таким чином, формулювання обвинувачення та правова кваліфікація кримінального правопорушення викладається в обвинувальному акті у такому виді, як це вважає за правильне прокурор.

Суд, перевіривши обвинувальний акт у кримінальному провадженні вважає, що вказаний документ відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зокрема, в обвинувальному акті викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, вказана правова кваліфікація кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення.

Суд вважає, що повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд, що на думку колегії суддів, відсутнє в клопотанні сторони захисту.

Суд вважає, що вказані стороною захисту підстави про повернення обвинувального акту прокурору не є вірним та не відповідають вимозі закону, свідчять про намагання дослідити докази під час підготовчого судового засідання, хоча відповідно до КПК України зазначені клопотання та доводи, які містяться в них, повинні бути досліджені тільки під час судового розгляду, а не під час підготовчого провадження, коли суду будуть надані сторонами докази, після їх дослідження на допустимість та належність.

Щодо посилення захисника про те, що в обвинувальному акті не повністю викладені фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор та слідчий вважають встановленими, а також, в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення, а також, не встановлені всі обставини вчинення злочину, слід вказати на наступне.

Питання про узгодженість викладення в обвинувальному акті, власне, фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацію кримінального правопорушення, як і конкретизація правової кваліфікації кримінального правопорушення не можуть бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин.

Тобто, діючим КПК України не передбачено вимогу для суду або право чи обов`язок на стадії підготовчого судового засідання оцінювати викладення фактичних обставин провадження та формулювання обвинувачення в обвинувальному акті з точки зору конкретності обвинувачення, а також наявності певних елементів об`єктивної або суб`єктивної сторони кримінального правопорушення, давати оцінку обставинам, які підлягають розгляду в процесі судового провадження, оскільки у даному випадку суд вийде за межі наданих йому ст. 314 КПК України повноважень.

Суд зауважує, що відповідно до припису ч. 1 ст. 338 КПК України, з метою зміни правової кваліфікації та/або обсягу обвинувачення прокурор має право змінити обвинувачення, якщо під час судового розгляду встановлені нові фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачується особа або взагалі відмовитися від підтримання державного обвинувачення за наявності для цього підстав.

Суд зазначає, що може встановити наявність або відсутність у діях ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення лише за результатами оцінки усіх доказів, які будуть досліджені під час судового слідства, в тому числі доказів сторони обвинувачення. Відтак з цих підстав обвинувальний акт не може бути повернутий прокурору, бо це буде передчасною процесуальною дією зі сторони суду.

Щодо доводів захисника про відсутність формулювання обвинувачення слідчим та прокурором, то суд зазначає. Кваліфікація кримінальних правопорушень - це встановлення та юридичне закріплення точної відповідності між ознаками вчиненого діяння та ознаками кримінального правопорушення, передбаченого нормою закону про кримінальну відповідальність. В обвинувальному акті відображена така кваліфікація, яку сторона обвинувачення вважає правильною. Спростувати чи підтвердити таке твердження сторони обвинувачення суд зможе лише в результаті дослідження усіх доказів при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а не на підготовчому судовому засіданні.

Стосовно відсутності, на переконання захисту, в обвинувальному акті достатніх відомостей щодо події кримінального правопорушення, часу, місця, способу вчинення, форми вини, мотиву злочину, то суд зазначає, що дані обставини входять до обсягу обвинувачення. Формулювання обсягу обвинувачення належить до дискреційних повноважень прокурора. У випадку не доведення стороною обвинувачення наявності у діях обвинуваченого усіх елементів інкримінованого складу злочину, суд буде зобов`язаний ухвалити виправдувальний вирок.

Посилання сторони захисту на той факт, що висунуте обвинувачення є незрозумілим та не конкретизованим також не знаходить свого підтвердження, оскільки, на переконання суду, встановлені прокурором та викладені в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення є достатніми для повного розуміння обвинуваченим суті висунутого проти нього обвинувачення.

Суд наголошує, що оскільки в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як їх було встановлено під час досудового розслідування, суд позбавлений процесуальної можливості вимагати від сторони обвинувачення вказувати ті обставини, які не були нею встановлені під час досудового розслідування на переконання сторони захисту.

Водночас, зі змісту поданого клопотання вбачається, що викладені у ньому доводи зводяться до необхідності надання судом оцінки доказам, в тому числі з точки зору їх допустимості, у зв`язку з порушеннями норм кримінального процесуального законодавства під час їх збирання, які, на думку захисника були допущенні стороною обвинувачення.

На думку суду, викладені у клопотанні аргументи потребують аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, а відтак, твердження захисника щодо допущених порушень під час досудового розслідування, заперечення з цього приводу сторони обвинувачення, підлягають дослідженню судом під час судового розгляду шляхом оцінки законності прийняття процесуальних рішень та дій під час досудового розслідування, дослідження процесуальних документів та відповідних доказів, що має бути здійснено під час судового розгляду.

При цьому, відповідно до ст. 89 КПК України, суд вирішує питання допустимості доказів, надаючи їм оцінку в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі ж встановлення очевидної недопустимості доказу суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Вказане також можливо виключно на стадії судового розгляду.

На теперішній час прокурором вручені копії обвинувального акту та реєстр матеріалів досудового розслідування як обвинуваченому так і захисникам.

Посилання захисників про «не отримання обвинуваченим ОСОБА_4 обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування», як і захисниками, за процедурою, передбаченою діючим КПК України, у розумінні вимог норми, яка закріплена ст. 290 КПК України, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору, відповідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України та ст. 291 КПК України.

На думку суду повернення обвинувального акту прокурору з підстави «не отримання обвинуваченим ОСОБА_4 , захисниками, обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування», є неприпустимим, оскільки подібна практика може призвести до зловживання обвинуваченими своїми процесуальними правами з метою перешкоджання судовому розгляду кримінальних проваджень або вчиненню окремих процесуальних дій.

Щодо доводів захисника про невручення обвинуваченому обвинувального акту, суд, враховуючи запис на розписки щодо відмови в отриманні копії обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, виходячи з положень ст. 26 КПК України відповідно до якої сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, приходить до висновку, що обвинуваченим самостійно не реалізовано право на отримання копії обвинувального акту шляхом відмови від цього та вважає відсутніми в цій частині процесуальні порушення з боку прокурора

Крім того, за наявності відповідних сумнівів, суд вправі перевірити цей факт самостійно або запропонувати прокурору вручити обвинуваченому копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування в судовому засіданні, що жодним чином не обмежило б його процесуальні права та виконано прокурором.

Одночасно, суд наголошує та роз`яснює стороні захисту, що доводи викладені у клопотанні про повернення обвинувального акту прокурору будуть розглянуті на стадії судового розгляду, зокрема, під час дослідження доказів, а також під час надання їм оцінки в нарадчій кімнаті.

На підставі викладеного, керуючись п.3) ч.3 ст. 314, ст.ст. 369, 371, 372, 376 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити захиснику ОСОБА_5 в задоволенні клопотання про повернення прокурору обвинувального акту (з додатками), затвердженого прокурором Дніпропетровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0000447 від 19.02.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, з підстав невідповідності обвинувального акту вимогам кримінально процесуального законодавства.

Ухвала оскарженню не підлягає, а заперечення можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1