Справа №295/3245/24
УХВАЛА

Іменем України

11.03.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Житомирської спеціалізованої прокуратури у військові та оборонній сфері Центрального регіону ОСОБА_4 , про арешт майна,

подане у кримінальному провадженні №0000715 від 29.02.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, відповідно до змісту якого, 29.02.2024, близько 02 год 00 хв, на 216 км а/д Київ-Ковель, поблизу АЗС «AMIC» Коростенського району Житомирської області, водій ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння транспортним засобом - автомобілем марки "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , порушуючи правила безпеки дорожнього руху, не справившись з керуванням, допустив зіткнення з перешкодою (колесовідбійником), внаслідок чого пасажир автомобіля ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок ДТП водія автомобіля ОСОБА_5 госпіталізовано у КНП «Олевська центральна лікарня» Олевської міської ради із закритою травмою грудної клітини, переломами ребер, ЗЧМТ, струсом головного мозку, рваною раною носа, у зв`язку з чим залучити його до проведення огляду місця дорожньо-транспортної пригоди та транспортного засобу не виявились за можливе.

Відповідно до висновку про результати медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наркотичного та іншого сп`яніння КНП «Олевська центральна лікарня» Олевської міської ради від 29.02.2024, ОСОБА_5 перебував у стані алкогольного сп`яніння.

29.02.2024 в період часу з 07.07 год по 11.30 год, за участю спеціалістів та понятих, проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, під час якого з нагрудної барсетки, яка знаходилась у канаві, вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , відповідно до якого, зазначений транспортний засіб належить на праві власності ОСОБА_5 .

Транспортний засіб - автомобіль марки "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , вилучено з місця дорожньо-транспортної пригоди та поміщено на майданчик зберігання транспортних засобів ГУНП в Житомирській області що по вул. С. Кемського у м. Коростені Житомирської області.

Слідчий вказує, що зазначені речі та документи, наявні у них відомості та інформація мають важливе значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки підтверджують факт власності водія на транспортний засіб учасник ДТП. Окрім того транспортний засіб зберіг на собі сліди дорожньо-транспортної пригоди, по ньому необхідно призначення судових експертиз, зокрема його технічного стану під час ДТП, інших.

Посилаючись на зазначене, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, у клопотанні просить судове засідання проводити без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про розгляд клопотання повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив.

З огляду на вищезазначені обставини та у відповідності до приписів ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття слідчого та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частина перша ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст. 170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Житомирі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 29.02.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000715, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286-1 КК України.

29.02.2024 проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, у ході якого виявлено та вилучено автомобіль марки "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки "Mercedes-Benz" д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 .

29.02.2024 зазначене майно постановою слідчого визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 167, 168 КПК України зазначені речі є тимчасово вилученим майном.

Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання копій наступних документів: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.02.2024; свідоцтва про реєстрацію про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; постанови слідчого про визнання речовими доказами від 29.02.2024, які підтверджують, що зазначене в клопотанні майно може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати.

Враховуючи викладене, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою уникнення можливості його втрати, оцінивши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити подане клопотання.

Керуючись статтями 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 на автомобіль марки "Mercedes-Benz", д.н.з. НОМЕР_1 , які належать ОСОБА_5 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника майна і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1