У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.04.2024 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

-підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 307 КК України,

- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 травня 2024 року з визначенням застави у розмірі, що становить 1 000 000 ( один мільйон) грн.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_5

підозрюваний : ОСОБА_6

захисник: ОСОБА_7

в с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідуваня, без визначення розміру застави.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Задоволено частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 .

Застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 31 травня 2024 року з визначенням застави у розмірі, що становить 1 000 000 ( один мільйон) грн.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала підлягає скасуванню, як така, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

На думку прокурора, слідчий суддя безпідставно визначив розмір застави підозрюваному, не врахувавши обставини вчинення довготривалого кримінального правопорушення, яке вчинене сталою групою осіб, щодо збуту особливо небезпечної психотропної речовини в особливо великих розмірах.

Прокурор зазначає, що дії підозрюваного становили підвищену суспільну небезпеку, в разі внесення застави підозрюваний зможе залишити місце проживання, переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, так як він не має жодного джерела доходу, оскільки не працює, також підозрюваний зможе перешкоджати досудовому розслідуванню.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 слідчим суддею встановлені наступні обставини.

У провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України.

За версією органу досудового розслідування в період часу 04 липня 2023 року по 07 вересня 20.01.2024 року, більш точної дати та часу в ході проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 володіючи злочинними зв`язками з особами, які займаються незаконним обігом наркотичних та психотропних речовин, які здійснюють незаконний збут таких речовин, керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, обрав в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та збутом психотропних речовин та наркотичних засобів, обіг яких обмежено та заборонено, він залучив до злочинної діяльності ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на що останні усвідомлюючи протиправність даної пропозиції, водночас бажаючи систематично отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, добровільно дали ОСОБА_8 згоду на спільну злочинну діяльність.

Керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 не пізніше 04.07.2023 року придбав при невстановлених обставинах та не у невстановленої особи особливу небезпечну психотропну речовину PVP - масою не менше 218, 3302 г, психотропну речовину амфетамін - масою не менше 7, 9738 г. та особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, масою не менше 14, 757 г.

Так, у період з 04 липня 2023 року по 02 квітня 2024 року, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_6 реалізуючи свій спільний умисел на отримання незаконного прибутку, діючи за передньою змовою, скоїли ряд злочинів пов`язаних з незаконним придбанням, перевезенням та зберіганням з метою збуту особливо небезпечного наркотичного засобу «канабісу» та особливо небезпечної психотропної речовини «PVP» та психотропної речовини «амфетамін», за наступних обставин.

В свою чергу, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, зберігаючи при собі з метою збуту особливо небезпечну психотропну речовину, масою не меньше 0,7812 г, приніс полімерний згорток з особливо небезпечною психотропною речовиною та розмістив її на ділянці відкритого типу, неподалік від будинку АДРЕСА_2 .

Крім того, 20.12.2023 р. ОСОБА_8 , керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 придбали при невстановлених обставинах та не у невстановленої особи особливу небезпечну психотропну речовину PVP - масою не менше 0,6115г, яку почали зберігати в квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , з метою подальшого збуту.

Крім того, не пізніше 02.04.2023 року, точної дату та час встановити виявилось можливим, ОСОБА_8 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , керуючись корисливим мотивом і переслідуючи мету незаконного збагачення усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, при невстановлених обставинах та у невстановленої особи придбали наркотичну (психотропну) речовину в згортках, обмотаних липкою стрічкою, яку почали зберігати в автомобілі марки «Фольцваген» д/н якого НОМЕР_1 з метою подальшого збуту.

02.04.2024 року ОСОБА_6 було затримано у порядку ст. 208, п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України.

03.04.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якому зазначено, що останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначив, що неможливо запобігти вказаним у клопотанні ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, вагомість наявних доказів на підтвердження обґрунтованості підозри, а також тяжкість покарання, що загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, розглянувши апеляційну скаргу в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, слідчим суддею взято до уваги, що у провадженні слідчого відділу СУ ГУНП в Миколаївській області перебувають матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_6 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України.

Зауважено, що 03.04.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2,3 ст. 307 КК України.

Надані суду матеріали кримінального провадження містять відомості, які свідчать на даний час про правильність висновку суду про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованих кримінальних правопорушеннях.

Зважаючи на сукупність отриманих в процесі розгляду клопотання відомостей та даних, що характеризують особу, колегія суддів вважає, що є правильним висновок слідчого судді про існування ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.

Так, задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов вірного висновку, що існує ризик того, що ОСОБА_6 , розуміючи наслідки вчиненого, зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винним у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді і щодо наявності таких ризиків, як ризик знищення, або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як досудове слідство ще не завершено та ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, враховуючи, що за змістом ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а підозрюваний може здійснювати вплив на свідків з метою їх спонукання до ненадання показань, перекручування або спотворення обставин, які їм відомі.

Також є наявним ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, пов`язаних із незаконним придбанням та зберіганням наркотичних речовин з метою збуту, що передбачає наявність корисливого мотиву в його діях, дає підстави вважати, що він може продовжити свою злочинну діяльність, злочини були припинені підозрюваним не з власної волі, а співробітниками правоохоронних органів, що свідчить про можливість, у разі не застосування відповідних обмежень, продовження та повторення протиправної поведінки підозрюваного.

Враховуючи відомості про особу підозрюваного, який офіційно не працює, не має постійного джерела доходів, та враховуючи фактичні обставини інкримінованого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, встановлені ризики, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Щодо тверджень прокурора, що слідчий суддя застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою безпідставно визначив розмір застави, то вони не є слушними.

Згідно з п.5 ч.4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів або прекурсорів.

Однак це є правом суду, а не його обов`язком.

Так, при визначенні розміру застави стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчим суддею було враховано тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та особу підозрюваного, обставини вчинення кримінального правопорушення, загальний розмір неправомірної вигоди, майновий стан підозрюваного, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано прийняв рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та правильно визначив розмір застави, який, з урахуванням наведених ризиків і особи підозрюваного, повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, забезпечити його належну процесуальну поведінку у кримінальному провадженні.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Такий розмір застави є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, не порушує права підозрюваного, не суперечить положенням ч. 5 ст. 182 КПК України.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.

З огляду на наведене апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.04.2024 року, щодо ОСОБА_6 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: