Провадження № 1-«кс»/522/863/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новоіванівка, Баштанського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, військовослужбовця військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», офіційно не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше несудимого,

підозрюваного у кримінальному провадженні за № 0001520 від 15.11.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.115 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурорів - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Так, слідчим відділенням відділу поліції №2 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001520 від 15.11.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням здійснюється Одеською спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Південного регіону.

Відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військовослужбовці під час проходження військової служби повинні свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

Однак, матрос ОСОБА_5 , діючи у порушення вказаних вимог законодавства за наступних обставин вчинив кримінальне правопорушення направлене проти життя особи, що призвело до смерті потерпілої, за наступних обставин.

В нічний час доби з 10.11.2023 на 11.11.2023 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 куди прибув у стані алкогольного сп`яніння до своєї знайомої сусідки з якою знайомий протягом багатьох років ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

Прибувши за вказаною адресою ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_10 почав розпивати спиртні напої на фоні чого з невизначених причин у них виник конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 неодноразово говорив таку фразу: «я військовий, я людей вбивав пачками, мені вбити людину нічого не варте» після цих слів у ОСОБА_5 раптово виник умисел, направлений на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 .

Для реалізації свого злочинного плану ОСОБА_5 діючи умисно, протиправно, передбачаючи суспільно небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання їх протиправних наслідків, бажаючи умисного позбавлення життя ОСОБА_10 в ході конфлікту взяв ОСОБА_10 рукою за шию та почав тягти на кухню вказаної квартири де повалив її на підлогу штовхнувши її, від вказаного поштовху ОСОБА_10 впала та ударилась в стіну головою, після чого підвівшись знову продовжила конфлікт з ОСОБА_5 який надалі переслідуючи свою злочинну мету, не відступаючи від виконання свого злочинного умислу направленого на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , надалі діючи умисно, протиправно, передбачаючи суспільно небезпечний характер свої дій та бажаючи настання їх протиправних наслідків, ОСОБА_5 умисно здійснив іще один сильний поштовх від якого ОСОБА_10 впала вдарилась в стіну головою, надалі ОСОБА_11 протягом всієї ночі продовжив виконання свого злочинного умислу, бажаючи настання протиправних наслідків направленого на умисне позбавлення життя ОСОБА_10 почав наносити безліч ударів в область голови та тулубу чим самим спричинивши останній тілесні ушкодження у вигляді перелому всіх ребер, перелому хрящу щитоподібної залози, різаної рани лобу, рваної рани лівого вуха, численних гематом тіла. Після вчинення кримінального правопорушення зник з місця вчинення злочину, а труп ОСОБА_10 було виявлено 14.11.2023 року о 19:20.

17.11.2024 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кембел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадження з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

У вчиненні кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Новоіванівка, Баштанського району Миколаївської області, українець, громадянин України, освіта - середня, військовослужбовець військової служби за мобілізацією військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос», офіційно не одружений, раніше несудимий, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , (тел.: НОМЕР_2 ), паспорт громадянина України серії № НОМЕР_3 , виданий 01.03.2021 року, орган що видав 5115.

17.11.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

21.11.2023 ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту до 16 січня 2024 року.

06.12.2023 ухвалою Одеського апеляційного суду, відносно ОСОБА_5 було змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» терміном до 16 січня 2024 року.

15.01.2024 керівником Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону продовжено строк досудового розслідування до 17.02.2024.

Обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом огляду місця події від 14.11.2023 року відповідно до якого за адресою: АДРЕСА_2 , було виявлено труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з явними ознаками насильницької смерті; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від 15.11.2023 року, відповідно до якого свідок пояснив, що 10.11.2023 року, перебував за адресою: АДРЕСА_2 , та був очевидцем конфлікту між ОСОБА_5 та потерпілою ОСОБА_10 , під час якого ОСОБА_5 штовхав потерпілу внаслідок чого остання неодноразово втрачала рівновагу падала та билась головою о стіну; протоколом слідчого експерименту від 15.11.2023 року за участі свідка ОСОБА_12 , під час якого останній відтворив події, які відбувались за адресою: АДРЕСА_2 ; протокол допиту свідка 3мєєвської ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 від 15.11.2023 року, яка повідомила, що з 17 години 10.11.2023 року проводила час разом з ОСОБА_5 та вживали алкогольні напої. Приблизно до 22 години, вони прибули за місцем мешкання свідка та продовжили вживання алкогольних напоїв. Після чого, ОСОБА_5 почав поводити себе досить агресивно та у подальшому залишив квартиру свідка; протокол огляду від 15.11.2023 року, а саме огляду кофти зеленого кольору та джинсів синього кольору, які добровільно видані ОСОБА_5 , які мають нашарування речовини бурого кольору; протоколом огляду від 15.11.2023 року з якого убачається, що змив з джинсових штанів, які добровільно видані ОСОБА_5 , співпадають з ДНК-профілем потерпілої ОСОБА_10 , та іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Враховуючи те, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 17.02.2024, до вказаного часу завершити досудове розслідування не є можливим, сторона обвинувачення звернулася до суду з відповідним клопотанням так, як ризики передбачені ст. 177 КПК України, жодним чином не зменшилися, існує необхідність в продовженні строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, що був обраний відносно підозрюваного.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а метою досягнення дієвості цього провадження, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч. 4 ст. 42 КПК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно статті 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно враховувати вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до статті 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, не допускається автоматичне продовження строків тримання під вартою (справи «Тейс проти Румунії», «Чанєв проти України»).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись у кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Встановлюючи обґрунтованість підозри слід виходити з того, що «обґрунтована підозра» означає наявність фактів чи інформації, які могли б переконати стороннього об`єктивного спостерігача, що особа, можливо, вчинила злочин (справа «Нечипорук і Йонкало проти України»).

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що суворість передбаченого покарання «є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летелье проти Франції» вказано, особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Так, при вирішенні питання про наявність підстав для продовження строку тримання під вартою необхідно враховувати у своїй сукупності доведеність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України:

-п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років з позбавленням права, тому, перебуваючи на волі останній, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Підозрюваний неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, проживає у м. Одеса без реєстрації та договору оренди житла, що свідчить про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, які можуть утримати останнього за місцем свого проживання.

-п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на свідків. Враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у значній мірі підтверджується показаннями свідка, анкетні данні яких відомі підозрюваному, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. У результаті обізнаності ОСОБА_5 про осіб, які давали свідчення у кримінальному провадженні, зокрема, які є сусідами останнього та мешканцями будинку, де вчинено злочин, підозрюваний може шляхом погроз, підкупу, вмовляння або іншим чином впливати на свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Окрім того, сусіди надали покази, що ОСОБА_5 є агресивним співмешканцем, та раніше неодноразово застосовував насильство до інших сусідів, зокрема, в останній раз даний факт мав місце ввечері того ж дня перед спричиненням смерті потерпілої.

-п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України вчинити інше кримінальне правопорушення. Обставини за яких вчинено злочин, та схильність підозрюваного до насильства, вказують на відношення останнього до охоронюваних законом цінностей життя та здоров`я людини, враховуючи це можна стверджувати про наявність ризику того, що підозрюваний може вчинити нове аналогічне кримінальне правопорушення перебуваючи в суспільстві, тобто існує ризик, передбачений.

Крім того, у зв`язку із військовою агресією збройних сил Російської Федерації та впровадженням на території України воєнного стану, відповідно до рішення Верховного головнокомандувача №64/2022, вказані ризики лише збільшились, оскільки повсякденний уклад цивільного способу життя порушений, що лише сприятиме можливим спробам підозрюваного переховатися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні ускладненню проведенню процесу, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, у розумні строки, у зв`язку із намаганням уникнути кримінальної відповідальності.

У зв`язку з вищенаведеними обставинами, враховуючи всі ризики в їх сукупності та взаємозв`язку, запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі у подальшому може вплинути на проведення повного та неупередженого розслідування кримінального провадження та не забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Зокрема, у справі «Яблонський проти Польщі» №33492/96, пункт 83, від 21.12.2000 року, Суд зауважує, що відповідно до пункту 3 статті 5 органи влади, приймаючи рішення про те, чи слід звільняти чи затримувати особу, зобов`язані розглянути альтернативні заходи забезпечення його появи на суді. Дійсно, ця Стаття передбачає не лише право на «судовий розгляд упродовж розумного строку або звільнення до розгляду», але також передбачає, що «звільнення може бути обумовлено гарантіями його явки до суду».

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що цей запобіжний захід не забезпечить належної поведінки підозрюваного, враховуючи тяжкість та підвищену суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує підозрюваному за інкримінований злочин, а також той факт, що ОСОБА_5 , проходячи військову службу на вищевказаній посаді, відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, що безперечно вказує на нехтування ним покладених нього обов`язків військової служби та дисципліни.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді застави пов`язана з тим, що останній вчинив злочин із застосуванням насильства, нехтуючи високими цінностями суспільства порушив вимоги закону, що вказує на те, що такий запобіжний захід не може гарантувати виконання ним покладених.

Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту пов`язана з тим, що зареєстрованим місцем мешкання ОСОБА_5 є с. Новоіванівка, Баштанського району Миколаївської області, що може призвести до невиправданого затягування досудового розслідування у зв`язку з неможливістю своєчасної явки підозрюваного до органу досудового розслідування, підтвердженого документально місця мешкання у м. Одеса останній немає, крім того, останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення вчиненого за його останнім місцем мешкання - АДРЕСА_3 , у сусідній квартирі, внаслідок чого, у разі обрання його запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту за вказаною адресою, останній може намагатися спотворити, знищити, сховати речові докази, які ще не відшукані органом досудового розслідування, як і за його місцем мешканням так і у сусідній квартирі, та зможе незаконно впливати на сусідів, які є свідками в даному провадженні.

Згідно з п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно практики Суду, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зав`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх судових засідань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Разом з цим, у справі «І.А. проти Франції» №1/1998/904/1116 від 23.09.1998 року Суд вказує, що національний суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, у справі «Лабіта проти Італії» №26772/95 від 06.04.2000 року Суд також нагадує, що існування розумної підозри, що заарештована особа вчинила правопорушення, є умовою sinequanon (те, без чого неможливо) для тривалого тримання під вартою, але через деякий час ця умова перестає бути достатньою. У таких випадках Суд повинен встановити, чи інші підстави, наведені судовими органами, виправдовують подальше позбавлення свободи. У разі «відповідності» і «достатності» таких підстав Суд має також з`ясувати, чи компетентні національні органи виявили «особливу ретельність» у здійсненні провадження.

Зокрема, в справі «Білуха проти України» №33949/02 від 09.11.2006 Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна оцінюватись у світлі обставин справи та з огляду на наступні критерії: складність справи, поведінка підозрюваного та відповідних органів влади та ін. Також Суд зазначає, що тільки ті затримки, які сталися з вини держави (правоохоронних органів), можуть виправдати висновок стосовно недотримання вимоги «розумного строку» (п.п.61, 64).

Водночас, Одеський апеляційний суд своєю ухвалою від 06.12.2023 підтвердив обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та підтвердив наявність ризиків зазначених прокурором.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На теперішній час у сторони обвинувачення є об`єктивні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування у даному провадженні до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, зокрема для виконання завдань кримінального провадження необхідно провести наступні слідчі та процесуальні дії, які неможливо зробити протягом часу, який залишився до закінчення трьохмісячного строку досудового розслідування, а саме: витребувати інформацію о телефонних з`єднаннях учасників події з ПрАТ «ВФ Україна», з метою з`ясування переміщення учасників події; витребувати інформацію о телефонних з`єднаннях учасників події з ПрАТ «Київстар», з метою з`ясування переміщення учасників події; витребувати інформацію о телефонних з`єднаннях учасників події з ТОВ «Лайфселл», з метою з`ясування переміщення учасників події; отримати висновок судово - психологічної експертизи по ОСОБА_5 ; отримати висновок судово-криміналістичної експертизи щодо дослідження одягу підозрюваного ОСОБА_5 ; отримати висновок судово-трасологічної експертизи щодо дослідження слідів взуття виявлених на килимі в ході огляду місця події в житловій квартирі ОСОБА_10 , за адресою: АДРЕСА_3 , отримати висновок комплексної судово-медичної експертизи щодо дослідження тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , отримати ряд висновків молекулярно-генетичних експертиз щодо дослідження вилучених речових доказів в ході досудового розслідування, виконати вимоги ст. 290 КПК України; виконати вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а саме скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Відомості, які будуть отримані в результаті здійснення перелічених слідчих (розшукових) та процесуальних дій, дозволять отримати докази, які можуть бути використані під час судового розгляду, забезпечать всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Окрім того, у кримінальному провадженні необхідно виконати вимоги ст.ст. 283, 290 КПК України, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисники заперечували проти задоволення клопотання, зазначили що ризики відсутні, підозра необгунтована.

Розглянувши клопотання слідчого, вивчивши матеріали які обґрунтовують його доводи, заслухав думку учасників процесу, суд приходе до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

З наданих до суду матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Підозра висунута ОСОБА_5 підтверджується матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Метою продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики, які були враховані під час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та ще мають місце.

Так,ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років з позбавленням права, тому, перебуваючи на волі останній, буде мати можливість переховуватись від органів слідства та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, ЄСПЛ в своїх рішеннях «Панченко проти Росії» та «Бекчиєв проти Молдови» неодноразово зазначав, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня. Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Слідчий суддя звертає увагу, що підозрюваний неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні немає, проживає у м. Одеса без реєстрації та договору оренди житла, що свідчить про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків, які можуть утримати останнього за місцем свого проживання.

Враховуючи, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у значній мірі підтверджується показаннями свідка, анкетні данні яких відомі підозрюваному, тому з урахуванням процедури, яка передбачена КПК України щодо отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). За таких обставин ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом. З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку, що у результаті обізнаності ОСОБА_5 про осіб, які давали свідчення у кримінальному провадженні, зокрема, які є сусідами останнього та мешканцями будинку, де вчинено злочин, підозрюваний може шляхом погроз, підкупу, вмовляння або іншим чином впливати на свідків, з метою уникнення кримінальної відповідальності;

Оцінюючи фактичні обставини справи, зокрема характер інкримінованого кримінального правопорушення проти найцінніших людських благ - життя та здоров`я особи, які становлять одну із найпоширеніших та визнаються одними з найнебезпечніших груп злочинних дій, які руйнують і спотворюють найцінніші блага, слідчий суддя констатує про наявність конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості" (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі "Харченко проти України" від 10 лютого 2011 року).

Крім того, слідчий суддя вважає, що прокурором надано достатні та переконливі дані, які вказують на те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам та підтвердження відсутності обставин, передбачених ч.2 ст.183КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а підстави для зміни запобіжного заходу, на які посилається адвокат, є недостатніми та передчасними в рамках вказаного кримінального провадження.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, у даному кримінальному провадженні є наявний конкретний суспільний інтерес який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості, враховуючи, що характер інкримінованого кримінального правопорушення є саме проти найцінніших людських благ - життя та здоров`я особи, яке відноситься до найнебезпечніших груп злочинних дій, які руйнуються і спотворюють найцінніші блага.

Також суд враховує, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке за результатами розгляду справи у суді йому може бути призначено покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі, тому він може мати намір уникнути кримінальної відповідальності, що свідчить про наявність ризику переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Під час судового засідання прокурором доведені конкретні обставини, які свідчать про вірогідну причетність ОСОБА_5 до кримінального правопорушення, підозру в якому йому висунуто.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 суд враховує, обставини передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним злочинів, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватою, вік та стан його здоров`я.

Вважаю, що прокурором під час розгляду клопотання надано достатньо доказів, для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 не встановлено.

Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, враховуючи положення ст. 102 КК України.

Слідчий суддя звертає увагу, на те, що нормами чинного КПК України не закріплено поняття обґрунтованості пред`явленої підозри, в зв`язку з чим, при вирішенні такого питання слід звертатися до практики ЄСПЛ, оскільки кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ч. 5 ст. 9 КПК України).

Так, слідчий суддя зазначає, що стандарт доказування «обґрунтована підозра» передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (п. 32 рішення ЄСПЛ у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom, п. 175 рішення ЄСПЛ у справі Нечипорук і Йонкало проти України, п. 161 рішення ЄСПЛ у справі Selahattin Demirtaє v. Turkey, п. 88 рішення ЄСПЛ у справі Ilgar Mammadov v. Azerbaijan, п. 51 рішення ЄСПЛ у справі Erdagoz v. Turkey).

Аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_5 , дає підстави вважати що висунута підозра містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності (пов`язаності) даної особи з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням.

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Виходячи із наявних у слідчого судді матеріалів, якими обґрунтовується подане клопотання, з огляду на вищенаведену практику ЄСПЛ, слідчий суддя приходить до переконання про існування в рамках даного кримінального провадження обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Слідчий суддя вказує, що обґрунтованість підозри встановлювалась під час вирішення питання про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу.

Також, слідчий суддя звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження, слідчий суддя не вирішує питання винуватості особи у вчиненні тих чи інших кримінальних правопорушень, а лише на підставі наявних у слідчого судді матеріалів, вирішує питання доведеності існування обґрунтованої підозри за фактом можливого вчинення таких кримінально-протиправних дій.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою підозрюваного, суд враховує положення ст. 9 Конституції України, та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», згідно яких тривале тримання під вартою особи може бути виправданим у зазначеній справі, так як є специфічні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає правило поваги до свободи особи (рішення Європейського суду «W. v/ Switherlandjudgement» of 26 January 1993. SeriesAno.254-A, p.15, §30).

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», слідчому судді, суду слід враховувати, що рішення про застосування одного із видів запобіжних заходів, який обмежує права і свободи підозрюваного, обвинуваченого, має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Також, слідчим суддею було надано захисникам час на ознайомлення з матеріалами справи, але сторона захисту не використала надане слідчим суддею право на ознайомлення з матеріалами справи, а також на підготовку до судового засідання.

Керуючись ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 201, 205, 369-372 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділу поліції № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор», в межах строку досудового розслідування.

Розмір застави не визначати.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з 16.02.2024 року з моменту фактичного оголошення ухвали та припиняє свою дію 15.04.2024 року.

Ухвала слідчого судді щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: