ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/6560/23

Провадження № 1-кп/210/52/24

20 березня 2024 року

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

захисників обвинувачених, - адвокатів: ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції (дистанційного провадження), кримінальне провадження №0000218 від 15 березня 2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.255-1 ч.3, 189 ч.4, 146 ч.3 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.189 ч.4, 146 ч.3 КК України, та ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.189 ч.4, 146 ч.2 КК України -

В С Т А Н О В И В:

У провадження Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000218 від 15 березня 2023 року щодо ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 225-1 ч.3, 189 ч.4, 146 ч.3 КК України, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 189 ч.4, 146 ч.3 КК України та ОСОБА_7 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 189 ч.4, 146 ч.2 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 та покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: прибувати за кожною вимогою до суду, не відлучатись з місця проживання без дозволу суду, утримуватись від спілкування з іншими обвинуваченими, свідками та потерпілими у кримінальному провадженні. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив про наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.2 ст.177 КПК України.

Крім того, прокурор звернувся до суду з клопотаннями про продовження строку застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , в обґрунтування клопотання прокурор зазначив про наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 4, 5 ч.2 ст.177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_9 (кожен окремо) не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, однак заперечували щодо наявності ризиків. Щодо клопотань прокурора про продовження строку застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 заперечували просили суд змінити обвинуваченим запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_8 (кожен окремо) також не заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_6 .. Щодо клопотань прокурора про продовження строку застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 заперечували просили суд змінити обвинуваченим запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_10 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та звернувся до суду з клопотанням про зміну запобіжного заходу обвинуваченому та просив суд змінити ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування чого адвокат зазначив, мати ОСОБА_7 - ОСОБА_12 , яка перебувала до затримання на утриманні сина та є особою похилого віку, хворіє на цукровий діабет та потребує стороннього догляду. Сторонній догляд своїй матері ОСОБА_12 , при зміні запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт спроможний надавати обвинувачений ОСОБА_7 .

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечував проти задоволення клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив суд змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_11 заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та просив суд змінити ОСОБА_5 , запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. В обґрунтування чого адвокат зазначив, що обвинувачений ОСОБА_5 з весни 2023 року перебуває в слідчому ізоляторі, в даний час відпали будь-які ризики зазначені в ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 не має будь-якого наміру переховуватись від суду. Обвинувачений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, проживає разом з ОСОБА_13 та разом з нею виховує двох неповнолітній дітей: ОСОБА_14 , 2013 р.н. та ОСОБА_15 , 2016р.н. За місцем проживання характеризується позитивно. На даний момент відсутній ризик знищення, приховування або спотворення будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для справи, так як всі речові докази, які мають суттєва значення, були вилучені. ОСОБА_5 не має потреби незаконно впливати на потерпілих, свідків чи експертів, так як під час досудового розслідування було допитано зазначених осіб та зроблено відповідні висновки.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (кожен окремо) заперечували проти задоволення заявленого прокурором клопотання та підтримали клопотання захисників ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

Вислухавши доводи сторін, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.17 Закону України №3477-IV від 23.02.2006 року «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини, а також українські суди мають застосовувати при розгляді справ практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Встановлено, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених 189 ч.4, 146 ч.3 КК України, за вчинення яких, а саме, кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України Законом України про кримінальну відповідальність передбачене покарання у виді позбавленням волі на строк до 12 років.

Також, суд ураховує, що згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного. Відповідно до ч.6 цієї ж статті строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

При визначенні питання доцільності продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, суд бере до уваги, що ОСОБА_6 обвинувачується в скоєнні тяжкого злочину, на даний час відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що встановлені судом ризики при зміні запобіжного заходу, на даний час, втратили свою актуальність, тому суд приходить до висновку щодо продовження ОСОБА_6 відповідного запобіжного заходу ще на два місяці.

Крім того, судом враховується практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, а тому вважає за доцільне, продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків у раніше визначеному обсязі, згідно ухвали Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 січня 2024 року.

Щодо клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - ОСОБА_10 та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_11 про зміну обраного запобіжного заходу їх підзахисним, суд зазначає.

Вирішуючи питання про зміну обвинуваченим запобіжного заходу, суд враховує положення КПК України, вимоги пунктів 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та, в силу вимог ч.5 ст.9 КПК України, практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка є частиною національного законодавства та яку національні суди повинні враховувати при розгляді справ (ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» та ст.19 Закону України від 29 червня 2004 року №1906-IV «Про міжнародні договори України»), згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст.2 КПК України).

Відповідно до ст.194 ч.1 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.189 ч.4, 146 ч.3 КК України, котрі є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, за найтяжче з котрих передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 07 до 12 років, з конфіскацією майна. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.189 ч.4, 146 ч.2 КК України, котрі є тяжкими та особливо тяжкими злочинами, за найтяжче з котрих передбачене покарання у вигляді позбавлення волі від 07 до 12 років, з конфіскацією майна

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_5 встановлено, що останній до арешту проживав за адресою: АДРЕСА_2 , не одружений, однак, відповідно до Акту від 20.01.2024 року складеного головою квартального комітету №5, ОСОБА_5 з квітня 2022 року проживав однією сім`єю без реєстрацію шлюбу з ОСОБА_13 та виховував разом з останньою двох неповнолітніх дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до Листа вих. №04/24 від 24.01.2024 року за підписом директора ТОВ «Спартак Плюс» ОСОБА_16 вказане підприємство готове прийняти ОСОБА_5 на роботу на повний робочий день.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_7 встановлено, що останній раніше не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_3 , не одружений, не має на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей. Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої за підписом голови квартального комітету №29 від 07.02.2024 року вбачається, що ОСОБА_7 проживав за адресою: АДРЕСА_3 з матір`ю ОСОБА_12 , 1952 року народження та його мати знаходиться на утримання ОСОБА_7 . Відповідно до виписки із медичної картки (амбулаторного) стаціонарного хворого ОСОБА_12 хворіє на цукровий діабет тип 2, середнього ступеня важкості.

Під час розгляду клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 суд вивчається можливість застосування відносно обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою, а також інші обставини, які мають значення для вирішення даного питання.

Суд враховує положення ч.ч.1, 4 ст.194 КПК України та вважає, що прокурором не доведено обставин вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 для запобігання наявним ризикам, на які він посилається під час звернення із клопотанням, буде недостатнім.

За таких обставин суд приходить до висновку, що захисниками обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 наведено достатньо підстав для зміни запобіжного заходу їх підзахисним на домашній арешт.

При розгляді клопотання захисників суд, з урахуванням практики Європейського Суду з прав людини, розуміє, що тримання під вартою може бути виправданим лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагають істинні потреби публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції не винуватості, переважують вимогу поваги до особистої свободи (рішення в справі «Лабіта проти Італії» (Labita v. Italy)[ВП], заява №26772/95, п.153, ECHR 2000-IV).

Згідно п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на доступ до правосуддя та на справедливий і відкритий розгляд його справи впродовж розумного строку. При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів («Невмержицький проти України»).

Згідно з п.3 ст.5 Конвенції зі спливом певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання під вартою.

Незважаючи на тяжкість санкції статті кримінального закону згідно обвинувачення, суд безпосередньо керується нормою прямої дії - ст.62 Конституції України щодо презумпції невинуватості.

Суд вважає, що подальше перебування обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 під вартою буде суперечити п.1 ст.5 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини та принципу правової держави, оскільки час, який особа знаходиться під вартою, вже не є співмірним з тяжкістю обвинувачення, яке на даний час не є доведеним.

У відповідності до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на домашній арешт, суд, окрім обставин, зазначених захисниками, враховує позицію сторони обвинувачення щодо наявності ризиків передбачених ст.177 КК України, а саме, можливість впливати на потерпілих та свідків, продовжити вчинення кримінального правопорушення та вважає необхідним покласти на останніх обов`язки визначені ст.194 КПК України, оскільки такий запобіжний захід достатньо забезпечить виконання обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_7 покладених на них процесуальних обов`язків.

Також, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнови проти Росії» (п. 60).

У справі «Сергій Волосюк проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зі спливом певного часу тяжкість злочину, в якому особа підозрюється чи обвинувачується, як єдина підстава тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може бути достатньою.

Згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції після спливу певного часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи і судові органи зобов`язані навести інші підстави для подальшого тримання під вартою (див. рішення у справах «Яблонський проти Польщі» (Jablonski v. Poland), заява №33492/96, п.80, від 21 грудня 2000 року, та інші.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 мають міцні соціальні зв`язки, мають постійне місце проживання, існування обґрунтованої підозри у вчиненні особливо тяжкого злочину, з урахуванням практики ЄСПЛ, суд приходить до висновку, що такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт у повній мір забезпечить належну поведінку обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 під час судового розгляду та буде достатнім для запобігання наявним ризикам, передбачених ст.177 КПК України.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.176-178, 196, 314-317, 331, 336, 369, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дію раніше обраного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, на 60 днів, тобто до 18 травня 2024 року включно, з покладенням наступних обов`язків:

- не залишати цілодобово місце проживання: АДРЕСА_4 ;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими, потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

З метою перевірки та контролю за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , покласти на орган Національної поліції України за місцем проживання останнього обов`язки щодо проведення перевірок.

Клопотання прокурора про продовження обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу, - залишити без задоволення.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_11 про зміну обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком дії на 60 днів, тобто до 18 травня 2024 року, заборонивши йому цілодобово залишати житло, за адресою проживання: АДРЕСА_2 , поклавши на нього наступні обов`язки:

- не залишати цілодобово місце проживання: АДРЕСА_2 ;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими, потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Клопотання прокурора про продовження обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу, - залишити без задоволення.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_10 про зміну обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, - задовольнити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, строком дії на 60 днів, тобто до 18 травня 2024 року, заборонивши йому цілодобово залишати житло, за адресою проживання: АДРЕСА_3 , поклавши на нього наступні обов`язки:

- не залишати цілодобово місце проживання: АДРЕСА_3 ;

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу суду;

- утримуватися від спілкування з іншими обвинуваченими, потерпілими та свідками по даному кримінальному провадженню;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії ухвали,- до 18 травня 2024 року включно.

Звільнити обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з-під варти негайно.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за їх поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вони перебувають, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на них зобов`язань.

Ухвалу в частині застосування до обвинувачених ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту також передати для виконання до органу Національної поліції України за місцем проживання останніх.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, їх захисникам, прокурору та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_6 може бути оскаржена протягом п`яти днів з моменту оголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 21 березня 2024 року.

Суддя: ОСОБА_1