Єдиний унікальний номер 175/8248/24
Провадження №1-кс/175/2575/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2024 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: підозрюваного ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб не маючого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, в посаді стрільця 1-го механізованого взводу, 5-ї механізованої роти, 2-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, по кримінальному провадженню №0000389, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.06.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

07 червня 2024 року старший слідчий СВ ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 за погодження з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним клопотанням, просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави у зв`язку із застосуванням насильства.

У судовому засіданні в режимі відеоконференції прокурор клопотання підтримала та просила застосування у відношенні ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор посилається на те, що на теперішній час у сторони обвинувачення наявні достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності, так як підозрюваному загрожує безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі; незаконно, шляхом умовлянь, погроз або залякувань, впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні. А отже, застосування більш м`якого запобіжного заходу не можливо застосувати, оскільки ОСОБА_3 підлягає постійному візуальному контролю, останньому не може бути надана можливість вільно пересуватися та користуватися засобами зв`язку з метою запобігання вищевказаним ризикам.

Підозрюваний в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення клопотання та просив обрати щодо його підзахисного такий запобіжний захід як цілодобовий домашній арешт.

Заслухавши учасників провадження, дослідивши надані докази, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів дізнання та/або суду;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному проваджені;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до частини другої цієї статті підставою запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, і у подальшому про його продовження, суд зобов`язаний у сукупності оцінити обставини, у тому числі: тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; репутацію підозрюваного, наявність у нього судимостей.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Слідчий суддя враховує, також практику Європейського суду з прав людини, зокрема сформульовану в рішеннях «Марченко проти України» та «Лабіта проти Італії», згідно з якими тримання під вартою є виправданим у певному випадку, а саме тоді, коли суспільний інтерес, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.

Аналогічна позиція Європейського суду з прав людини сформована у рішенні від 12.03.2013 «Волосюк проти України», у якому зокрема зазначено, що тяжкість обвинувачення також може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжно заходу тримання під вартою.

Також Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував (рішення у справі «Харченко проти України») на тому, що п. 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою.

У судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження № 0000389 відомості про яке до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено 01.06.2024, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється прокурорами Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

02.06.2024 під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про те, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме у закінченому замаху на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 192 від 04.07.2023, солдат ОСОБА_3 , з 04 липня 2023 року зарахований до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до наказу командира №198 військової частини НОМЕР_1 від 10.07.2023, ОСОБА_3 зараховано до складу цієї ж військової частини та призначено на посаду стрілця 1-го механізованого взводу, 5-ї механізованої роти, 2-го механізованого батальйону.

Проходячи військову службу, солдат ОСОБА_3 , відповідно до вимог ст. ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Незважаючи на викладене, солдат за призовом ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, всупереч зазначених вимог законодавства, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я за наступних обставин.

Так, 01.06.2024 близько о 15:56 годин, знаходячись за місцем мешкання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_2 , де на той момент в приміщенні будинку знаходились 3-оє неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , 2012 р.н., ОСОБА_9 , 2010 р.н. та ОСОБА_10 , 2018 р.н., маючи при собі гранату типу Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, вступив з останньою в словесний конфлікт, в ході чого, у ОСОБА_3 раптово виник злочинний умисел на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_7 , вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, а саме ОСОБА_7 , вчиненому способом, небезпечним для життя багатьох осіб, ОСОБА_3 , діючи з прямим умислом, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 , утримуючи в правій руці гранату типу Ф-1, яку визначив, як знаряддя вчинення вбивства, розуміючи, що граната типу Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2, являє собою ручну осколкову гранату Ф-1 гранату дистанційної дії призначеної для ураження живої сили противника під час оборонного бою, при вибуху якої, відбудеться розрив гранати на осколки, що може призвести до заподіяння смерті або тілесних ушкоджень багатьох осіб, а отже, усвідомлюючи, що застосовуючи такий спосіб убивства, який є небезпечним для життя не тільки ОСОБА_7 , а й інших людей, а саме неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , 2012 р.н., ОСОБА_9 , 2010 р.н., ОСОБА_11 , 2018 р.н, а також його самого, перебуваючи на території домоволодіння за вищевказаною адресою, знаходячись між стіною житлового будинку та нежитлового приміщення господарського призначення, розташованого на території домоволодіння, де в цей час, усвідомлюючи загрозу своєму життю та здоров`ю переховувалась ОСОБА_7 , відкрив двері до вказаного нежитлового приміщення господарського призначення, та утримуючи в своїй правій руці гранату типу Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2, висмикнув запобіжну чеку із кільцем із запалу УЗРГМ-2 та натиснув на спусковий важіль запалу, чим привів гранату у бойову готовність.

Так, продовжуючи реалізувати свій раптово виниклий злочинний умисел, утримуючи в правій руці гранату типу Ф-1 із запалом типу УЗРГМ-2, яка приведена в бойову готовність, перебуваючи в безпосередній близькості до потерпілої, знаходячись між стіною житлового будинку та нежитлового приміщення господарського призначення, розташованого на території домоволодіння, де в цей час, усвідомлюючи загрозу своєму життю та здоров`ю переховувалась ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, з метою протиправного заподіяння смерті ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що застосовуючи такий спосіб убивства, який є небезпечним для життя не тільки ОСОБА_7 , а й інших людей, а саме неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , 2012 р.н., ОСОБА_9 , 2010 р.н., ОСОБА_11 , 2018 р.н., а також його самого, відпустив спусковий важіль запалу, внаслідок чого, граната здетонувала в правій руці ОСОБА_3 , розірвавшись на осколки, які влучили в ОСОБА_7 спричинивши їй тілесні ушкодження.

Внаслідок вибуху, мешканцями АДРЕСА_2 , викликано на місце події співробітників поліції та ШМД, які по прибуттю надали первинну медичну допомогу ОСОБА_7 , врятувавши життя останньої від масивної кровотечі, яку в подальшому госпіталізовано в тяжкому стані до МКЛ АДРЕСА_3 . Внаслідок дій працівників поліції та лікарів ШМД, ОСОБА_3 не зміг довести свій злочинний умисел до кінця, а саме спричинити смерть потерпілій ОСОБА_7 , тобто виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від його волі.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді множинних вогнепально-осколкових поранень (далі - ВОСП) лівого плеча, передпліччя та кисті з відкритим переломом нігтьової фаланги 2-го пальця зі зміщенням, множинні ВОСП грудної клітки та попереку ліворуч, множинних ВОСП лівої нижньої кінцівки, ВОСП правої гомілки

Таким чином своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15, п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме в закінченому замаху на вбивство, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчиненому способом небезпечним для життя багатьох осіб.

Зважаючи на тяжкість вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, найбільш обґрунтованим та необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою.

Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вина підозрюваного ОСОБА_3 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, підтверджується наступними доказами: протоколом огляду місця події від 01.06.2024 в ході якого вилучено сліди кримінального правопорушення, а саме об`єкти які несуть слідову інформацію змиви; довідкою КНП ««Міська клінічна лікарня №6» ДМР» від 01.06.2024 видана на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; довідкою КНП ««Міська клінічна лікарня №6» ДМР» від 02.06.2024 видана на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; протоколами допитів свідків: ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ; Протоколами допитів малолітніх свідків: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_10 ; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

Отже, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_19 слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

При обранні підозрюваному запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що докази про вчинення підозрюваним ОСОБА_19 вищезазначеного кримінального правопорушення є вагомими, кримінальне правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, є тяжким за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк на строк до восьми років.

Слідчий суддя вважає доведеним прокурором та слідчим недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні про обрання підозрюваному ОСОБА_19 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до закінчення строків досудового розслідування, оскільки вважає, що виникають ризики передбачені пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний: переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від передбаченої законом відповідальності, так як підозрюваному загрожує безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі; незаконно, шляхом умовлянь, погроз або залякувань, впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні.

Також, на даний час у кримінальному провадженні вживаються заходи щодо встановлення інших осіб, які можуть бути свідками вчинення кримінального правопорушення. Без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 матиме змогу впливати на таких осіб, сприятиме їх переховуванню та перешкоджанню проведенню повного та об`єктивного розслідування.

У зв`язку з чим інші більш м`які запобіжні заходи (особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава) не можливо застосувати, оскільки ОСОБА_3 підлягає постійному візуальному контролю, останньому не може бути надана можливість вільно пересуватися та користуватися засобами зв`язку з метою запобігання вищевказаним ризикам.

Разом з тим, розмір застави, відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України судом не визначається, оскільки під час розгляду клопотання та дослідження матеріалів справи у судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 , підозрюється у вчиненні злочину, із застосуванням насильства.

З наведених підстав клопотання захисника про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, не підлягає задоволенню, а доводи на обґрунтування клопотання, не свідчать про відсутність вказаних та встановлених ризиків і не дозволяють застосувати до підозрюваної вказаний запобіжний захід.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає доцільним застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 днів, а саме: з 07 червня 2024 року до 05 серпня 2024 року, без визначення розміру застави у зв`язку із застосуванням насильства.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-179, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 строком на 60 днів, а саме: з 07 червня 2024 року до 05 серпня 2024 року, без визначення розміру застави у зв`язку із застосуванням насильства.

Відповідно до ст. 296 КПК України ухвала слідчого судді, суду щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

В задоволенні клопотання захисника про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_3 альтернативного запобіжного заходу, а саме у вигляді домашнього арешту відмовити.

Дата закінчення дії ухвали 05 серпня 2024 року.

Вручити копію ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого слідчого СВ ВП № 8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 ..

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1