Справа № 944/4841/23
Провадження №1-кп/944/643/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.03.2024м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м.Яворові кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000747 від 04.07.2023, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Глиниці Яворівського району Львівської області, зареєстрованого та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , громадянина України, неодруженого, із середньою освітою, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

встановив:

03.07.2023 приблизно о 16 год. 00 хв. ОСОБА_4 , знаходячись на березі озера загального користування, яке розташоване неподалік від колишнього цегельного зводу в с. Глиниці Яворівського району Львівської області, усвідомлюючи спільно-небезпечний характер своїх протиправних дій, керуючись прямим умислом, спрямованим на заподіяння тілесних ушкоджень, під час побутового конфлікту, який раптово виник на ґрунті неприязних відносин із ОСОБА_5 , умисно наніс останньому удар палицею в область живота, внаслідок чого заподіяв йому тілесні ушкодження у вигляді розриву селезінки та розриву брижі товстої кишки, які були небезпечні для життя в момент заподіяння та відносяться до тяжких тілесних ушкоджень та після цього, залишив місце події.

Таким чином, ОСОБА_4 заподіяв умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент його заподіяння, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 121 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини, які викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаявся та просив його суворо не карати, не позбавляти волі. Зазначив, що частково добровільно відшкодував потерпілому завдану шкоду.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 повністю підтвердив показання обвинуваченого в частині того, що конфлікт між ним та обвинуваченим стався 03.07.2023 приблизно о 16 год. 00 хв. на березі озера, яке розташоване неподалік від колишнього цегельного зводу в с. Глиниці Яворівського району Львівської області, так, під час побутового конфлікту, обвинувачений умисно наніс потерпілому удар палицею в область живота, внаслідок чого заподіяв йому умисне тяжке тілесне ушкодження. Потерпілий наголосив на тому, що наразі йому обвинувачений частково відшкодував 20000 грн. завданої шкоди. Щодо призначення покарання покладається на розсуд суду.

Обвинувачений, потерпілий та прокурор в судовому засіданні не заперечували фактичних обставин кримінального провадження і не заперечили проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому, судом встановлено, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження і немає сумнівів у добровільності їхніх позиції.

У зв`язку з викладеним, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Також, з врахуванням викладеного, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують його особу.

Крім того, учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведена, його дії органом досудового розслідування правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 121 КК України, так як він умисно заподіяв потерпілому тяжке тілесне ушкодження, тобто вчинив умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

При обранні виду покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, відповідно до ст. 65 КК України, бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, враховує наслідки та обставини вчиненого ним злочину.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання - ст. 65 КК України та враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, а також враховує дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, позитивно характеризується за місцем проживання, вік обвинуваченого, та досудову доповідь органу пробації щодо особи обвинуваченого, за якою, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінена органом пробації як середній; ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінено як високий, а також висновок органу пробації про ймовірність виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі, з покладення обов`язків, передбачених ст.76 КК України, за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

Також суд враховує обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як обставину, яка пом`якшує покарання, відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, які, відповідно до ст.67 КК України, обтяжують покарання - в ході доудового розслідування не встановлено.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що відповідно до ст. 50 КК України необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого, здійснення виховного впливу та попередження вчинення ОСОБА_4 нових кримінальних правопорушень, є призначення йому покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст.121 КК України строком 5 років.

Водночас, беручи до уваги наведене вище, а саме ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, висновки досудової доповіді, обставини та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який є раніше не судимим, позитивно характеризується за місцем проживання, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який усвідомив суспільну небезпечність своїх дій, не мав намір ухилятися від відповідальності, щиро розкаявся, суд вважає за можливе застосувати до ОСОБА_4 положення ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, оскільки, на думку суду, його виправлення можливе без реального відбування покарання, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік, із покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Застосований під час досудового слідства арешт майна, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України, слід скасувати.

Долю речових доказів по справі належить вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Цивільні позови у кримінальному провадженні не заявлені.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік, якщо він протягом вказаного строку не скоїть нове кримінальне правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою «Подолання агресивної поведінки».

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 06.07.2023 на дерев`яну палицю довжиною 67 см та діаметром 5см, яку вилучено під час огляду місця події 04.07.2023 - скасувати.

Після набрання вироком законної сили речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- дерев`яну палицю довжиною 67 см та діаметром 5 см, яку вилучено під час огляду місця події 04.07.2023 - знищити.

- оригінал медичної карти стаціонарного хворого №3776 на ім`я ОСОБА_5 від 04.07.2023 в 1 томі - залишити у володінні комунального некомерційного підприємства Мостиської міської лікарні Львівської області «Мостиська міська лікарня».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 349 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Яворівський районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1