Справа № 405/5598/23
провадження № 1-кс/405/676/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.03.2024 м. Кропивницький

Cлідчий суддя Ленінського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю потерпілої ОСОБА_3 , слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому скаргу потерпілої ОСОБА_3 на постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 29.01.2024 про відмову у задоволенні клопотань у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000314 від 26.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.03.2024 до Ленінського районного суду м. Кіровограда надійшла скарга потерпілої ОСОБА_3 на постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 29.01.2024 про відмову у задоволенні клопотань у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000314 від 26.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В обґрунтування скарги потерпіла ОСОБА_3 зазначила, що вона звернулась до слідчого ОСОБА_4 з клопотанням про призначення комісійної автотехнічної експертизи досліджень обставин дорожньо-транспортної пригоди та з клопотанням про проведення слідчого експерименту у кримінальному провадженні. Постановами від 29.01.2024 слідчого ОСОБА_4 їй було відмовлено у задоволенні зазначених клопотань. Вважає, що постанови слідчого необґрунтовані, прийняті передчасно, слідчим не надана оцінка доказам, які вона надавала. Просила зазначені постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 29.01.2024 скасувати та направити матеріали провадження для проведення досудового розслідування.

В судовому засіданні потерпіла підтримала доводи скарги, які в ній викладені, просила її задовольнити.

В судовому засіданні слідчий заперечувала проти задоволення скарги та зазначила, що у клопотанні про призначення комісійної експертизи потерпіла не зазначила жодного питання, які вона бажає поставити експерту, у зв`язку із тим, що потерпілою не був визначений перелік питань, які поставити експерту, а зазначені суб`єктивні висловлювання потерпілої з приводу доказів, у задоволенні клопотання було відмовлено; у клопотанні № 305 потерпіла просила провести слідчий експеримент, але не зрозуміло за участю кого, чиї показання повинні бути перевірені; у кримінальному провадженні вже був проведений слідчий експеримент, потерпілою не обґрунтовано у клопотанні для чого провести слідчий експеримент; експертизами було визначено місце наїзду на потерпілу; ніхто не заперечує, що Тирон бачив потерпілу, але технічної можливості уникнути ДТП не мав; під час проведення слідчого експерименту проводився безперервний відеозапис з участю незалежних понятих; якщо б слідчий експеримент був проведений неправильно, експерти вказали б на це; на місці ДТП дорожні умови вже змінені, а тому на теперішній час неможливо визначити місце наїзду, знайти аналогічний автомобіль з такою ж дальністю фар, вважає, що це буде фальсифікацією матеріалів кримінального провадження; у кримінальному провадженні проведено 5 інженерних експертиз, автомобіль повернутий, на підставі того, що не було виявлено підстав для проведення слідчого експерименту, у задоволенні клопотання було відмовлено; проводити слідчі дії ц є правом слідчого. Просила відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши потерпілу, слідчого, дослідивши матеріали, долучені до скарги, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора в порядку, передбаченому КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про відмову у задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

В судовому засіданні встановлено, що слідчим слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені 26.12.2019 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000314 з правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 286 КК України.

26.01.2024 від потерпілої ОСОБА_3 слідчим слідчим слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 було отримано клопотання про призначення комісійної експертизи та про проведення слідчого експерименту.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Частиною 2 ст. 220 КПК України встановлено, про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України, рішення слідчого приймається у формі постанови. Постанова слідчого, прокурора складається з обов`язкових частин, передбачених ч. 4 ст. 110 КПК України, зокрема, з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього кодексу.

З матеріалів скарги видно, що постановою старшого слідчого слідчим слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 29.01.2024 було відмовлено у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 про призначення комісійної експертизи. Обґрунтовуючи відмову, слідчим у постанові було зазначено, що відповідно до Інструкції «Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 № 1950/5), передбачено, що п. 2.3. експерту забороняється: самостійно збирати матеріали, що підлягають дослідженню, а також самостійно вибирати вихідні дані для проведення експертизи, якщо вони відображені в наданих йому матеріалах неоднозначно; вирішувати питання, що виходять за межі кваліфікації судового експерта за відповідною експертною спеціальністю, у тому числі з питань права.

Потерпілою ОСОБА_3 у своєму клопотанні та додатках до нього на 6 аркушах, не зазначено жодного питання, а призначення інженерно-транспортної експертизи у кримінальному провадженні можливе лише за наявності питань, які бажає потерпіла ОСОБА_3 ініціювати перед експертом.

Крім того, постановою старшого слідчого слідчим слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 29.01.2024 було відмовлено у задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_3 про проведення слідчого експерименту. Обґрунтовуючи відмову, слідчим у постанові було зазначено, що оскільки відповідно до ст. 240 Кримінально-процесуального Кодексу України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Таким чином, 04.08.2020 за участі водія транспортного засобу НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 проведено слідчий експеримент відповідно до якого встановлено місце наїзду на пішохода, розташування автомобілів ВАЗ 2107 та ГАЗЕЛЬ відносно меж проїзної частини дороги, а також розташування транспортних засобів та пішохода у момент безпосереднього виявлення особи (пішохода) із салону автомобіля ВАЗ 2107, яке для повної та об`єктивної слідчої дії було визначено понятими, а не водієм.

08.06.2022 свідком ОСОБА_5 подано заяву про відмову у проведенні повторного слідчого експерименту у зв`язку із тим, що останній не пам`ятає більшості деталей, які сталися на місці дорожньо-транспортної пригоди, адже пройшло багато часу від дня настання події.

У ході досудового розслідування проведено ряд інженерно-транспортних експертиз за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод», а саме:

1.Висновок № 1223/20-27 від 20.03.2020 де встановлено, що місце первинного контактування автомобіля ВАЗ 2107 з пішоходом розташовувалось на траєкторії руху даного автомобіля та траєкторії розташування речей потерпілої та уламків ТЗ до місця його зупинки (кінцевого положення на схемі ДТП). Більш точні координати місця наїзду (місця первинного контактування) експертним шляхом визначити не представляється можливим. Покази водія автомобіля ВАЗ 2107 ОСОБА_5 , надані ним під час проведення слідчого експерименту 13.03.2020 стосовно того, що місце наїзду на пішохода знаходилось на відстані 2,35 м від правого краю проїзної частини та 15,45 м від дальнього (щодо руху автомобіля) кута будівлі № 114, не суперечать виявленій слідовій інформації та можуть бути спроможними з технічної точки зору.

2.Висновок № СЕ-19/112-21/2690-IT від 31.03.2021 де встановлено, що місце первинного контактування автомобіля «ВАЗ-21070» з пішоходом розташовувалось на траєкторії руху даного автомобіля та траєкторії розташування речей потерпілої та уламків Т3 до місця його зупинки. Більш точні координати місця наїзду (місця первинного контактування) експертним шляхом визначити не представляється можливим. Враховуючи слідову інформацію, зафіксовану в протоколі огляду місця події і на схемі до протоколу огляду місця події, покази водія автомобіля «ВАЗ-2107» ОСОБА_5 , надані ним під час проведення слідчого експерименту 13.03.2020 стосовно того, що місце наїзду на пішохода знаходилось на відстані 2,35 м від правого краю проїзної частини та 15,45 м від дальнього (щодо руху автомобіля) кута будівлі № 114, можуть бути спроможними.

3.Висновок № СЕ-19/111-20/45231-ІТ від 01.12.2020 де встановлено, що аналізуючи слідову інформацію, зафіксовану в протоколі огляду місця ДТП та схеми до нього, можливо встановити, що місце наїзду автомобіля ВАЗ 21070 д.н.з. НОМЕР_2 на пішохода розташовувалось на траєкторії руху даного автомобіля перед кінцевим його положенням «5» та відокремленою від нього решіткою радіатора «4», яка зафіксована поблизу задньої частини даного автомобіля. Більш точно встановити місце наїзду автомобіля «ВАЗ 21070» д.н.з. НОМЕР_2 на пішохода не представляється можливим, в зв`язку із відсутністю комплексу слідової інформації, яка б вказувала на більш точне розташування місця наїзду на пішохода. В показаннях водія автомобіля «ВАЗ 21070» д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , наданих ним під час проведення слідчого експерименту 13.03.2020, в частині розташування місця наїзду на пішохода, суперечностей технічного характеру не виявлено, тому дані показання водія ОСОБА_5 можуть вважатися технічно спроможними.

4.Висновок № 30856/9056-9058 від 28.04.2023 де встановлено, що мicце наїзду автомобіля BA3-2107 на пішохода ОСОБА_6 розташовувалось в межах проїзної частини вул. Бобринецький шлях, на смузі руху в напрямку пров. Успенського зі сторони пров. Вітязівського, на рівні розташування речей пішохода та відокремлених частин автомобіля ВА3-2107 до початку розташування вказаних речей.

Встановити ж координати місця наїзду на пішохода з числовою прив`язкою відносно меж проїзної частини дороги, в поперечному напрямку, та рівня орієнтиру в повздовжньому напрямку (меж пішохідного переходу та кута будівлі) експертним шляхом, не представляється можливим, оскільки в схемі ДТП відсутні інформативні ознаки (сліди переміщення транспортного засобу до наїзду).

5.Висновок № 23-2823 від 30.05.2023 де встановлено, що Місце наїзду автомобіля ВА3-2107 на пішохода розташоване у правій смузі проїзної частини, по ширині на рівні розташування речей пішохода та відокремлених частин автомобіля ВА3, до початку розташування вказаних речей. Визначити точніше розташування місця наїзду автомобіля ВА3-2107 на пішохода відносно меж проїзної частини та в повздовжньому її напрямку експертним шляхом не представляється можливим внаслідок недостатньої кількості слідової інформації. Углядіти неспроможність показань водія автомобіля ВА3-2107, які він дав при слідчому експерименті 13.03.2020, у частині розташування місця наїзду на пішохода відносно меж проїзної частини, у частині швидкості руху автомобіля ВА3-2107, 3 технічної точки зору, підстав не має.

На підставі вищевикладеного, місце наїзду пішохода встановлено у ході проведеного слідчого експерименту та підтверджується проведеними інженерно-транспортними експертизами, крім того, безпосередніми свідками та очевидцями зазначається місце розташування пішохода до наїду та після нього, що знаходиться за межами пішохідного переходу. Вказане вище підтверджується також протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди відповідно до якого встановлено, що слідова інформація залишена від наїзду на пішохода починається на відстані 45,8 м від пішохідного переходу, тому об`єктивних та обґрунтованих даних, що могли б свідчити про місце наїзду на пішохідному переході не встановлено.

З приводу встановлення чи перебувала потерпіла в зоні візуального спостереження водія у момент виходу на дорогу та з приводу обмеження оглядовості дороги із сторони магазину «Альф» автомобілем «Газель»:

- під час проведеного слідчого експерименту від 04.08.2020 встановлено, що шляхом розвижки всіх учасників (пішохода, автомобілів «Газель» та ВАЗ), тобто кожного учасника дорожнього руху було віддалено на відстань з якої особа починала рух, так понятими (двома незаінтересованими особами) було визначено фактичну видимість пішохода із салону транспортного засобу ВАЗ, тобто момент коли водію об`єктивно можливо виявити небезпеку на смузі свого руху, таким чином видимість склала 26,50 м. Крім того, варто звернути увагу, що момент виникнення небезпеки для водія транспортного засобу виникає лише з моменту, коли останній міг би виявити перешкоду для подальшого руху, а не з моменту руху пішохода по смузі зустрічного руху.

- відповідно до висновку інженерно-транспортної експертизи № 23-2823 від 30.05.2023 встановлено, що при взаємному положенні автомобілів і пішохода, яке визначено при слідчому експерименті, автомобіль «Газель» не закривав видимості пішохода водію автомобіля BA3-2107. Таким чином, можна прийти до логічного висновку, що якщо автомобілі не закривали видимості пішохода, то оглядовість дороги теж не обмежували.

На підставі вищевикладеного, проведення повторного слідчого експерименту з метою встановлення даних, які не мають жодного відношення до обставин вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а також встановлення обставин, які вже були раніше встановлені у ході проведення всіх можливих та необхідних слідчих дій (в тому числі експертних досліджень), є безпредметним та не спрямоване на всебічне, повне та неупереджене з`ясування обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Частиною 2 ст. 9 КПК України встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити кримінальне провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

У відповідності до ч. 5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що слідчий, приймаючи рішення про відмову у задоволенні клопотань, дотримався вимог ст.110 КПК України, оформив їх постановами, зазначив мотиви прийняття саме таких рішень, обґрунтував свої постанови та послався на відповідні нормативно-правові акти та докази, а тому, у задоволенні скарги про скасування постанов слідчого, слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 303-307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги потерпілої ОСОБА_3 на постанови слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 29.01.2024 про відмову у задоволенні клопотань у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000314 від 26.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_7