Справа № 758/7095/23 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2328/2024 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2024 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мостище, Києво-Святошинського району Київської обл., громадянки України, незаміжньої, яка має на утриманні двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима,

визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :

Як встановлено судом першої інстанції, у невстановлений слідством час та невстановленому слідством місці, у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, з метою особистого збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут наркотичних засобів, ОСОБА_7 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, незаконно придбала з метою подальшого збуту наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон, та залишила його зберігати при собі з метою подальшого збуту до 16.03.2023.

У подальшому, ОСОБА_7 16.03.2023, у період часу з 16 години 00 хвилин по 16 годину 30 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно, за грошові кошти в сумі 200 гривень, збула громадянину під вигаданим ім`ям та особистими даними - ОСОБА_11 , відносно якого, згідно з вимогами Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які приймають участь у кримінальному судочинстві», прийняті заходи безпеки, блістер, в якому 4 таблетки білого кольору, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) у таблетках становить 0,088 г.

Метадон (фенадон) згідно зі Списком № 1 «Наркотичні засоби, обіг яких обмежено» Таблиці ІІ «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, є наркотичним засобом, обіг якого обмежено.

Згідно з наказом № 634 від 29.07.2010 року Міністерства охорони здоров`я України, «Про внесення змін до наказу МОЗ від 01.08.2000 № 188» встановлено, що до 0,02 г метадону є невеликим розміром, від 1,6 г до 20,0 г є великим розміром, від 20,0 г і більше, є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 307 КК України.

Крім того, продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на збут наркотичних засобів, у невстановлений слідством час та невстановленому місці у ОСОБА_7 повторно виник злочинний умисел, направлений на незаконне придбання та зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, з метою особистого збагачення.

З метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на збут наркотичних засобів, ОСОБА_7 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, у невстановленої досудовим розслідуванням особи, повторно, незаконно придбала з метою подальшого збуту 7 таблеток, що містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, які залишила зберігати при собі, з метою подальшого збуту до 25.03.2023.

У подальшому, ОСОБА_7 , 25.03.2023, у період часу з 18 години 33 хвилин по 18 годину 52 хвилин, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , зберігаючи при собі з метою подальшого збуту 7 таблеток, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, незаконно за грошові кошти в сумі 250 гривень, збула громадянину під вигаданим ім`ям та особистими даними - ОСОБА_11 , відносно якого, згідно з вимогами Закону України «Про забезпечення безпеки осіб, які приймають участь у кримінальному судочинстві», прийняті заходи безпеки, блістер, в якому 5 таблеток білого кольору.

Після чого, 25.03.2023 о 19 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_4 , працівниками поліції затримано ОСОБА_7 та у період часу з 20 години 42 хвилин по 20 годину 54 хвилин під час особистого обшуку останньої вилучено 2 таблетки, які містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон, які остання зберігала з подальшою метою збуту. При цьому 5 таблеток білого кольору з двох фрагментів блістерів містять наркотичний засіб, обіг якого обмежено, метадон (фенадон). Загальна маса метадону (фенадону) у таблетках становить 0,11 г. У двох таблетках виявлено наркотичний засіб, обіг якого обмежено, - метадон (фенадон). Маса метадону (фенадону) у таблетках становить 0,044 г.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинила незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 307 КК України.

Вироком Подільського районного суду м. Києва від 23 листопада 2023 року ОСОБА_7 визнано винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України, та призначено їй покарання за ч. 1 ст. 307 КК України у вигляді чотирьох років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 307 КК України у вигляді шести років позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй на праві власності майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді шести років позбавлення волі з конфіскацією усього належного їй на праві власності майна.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» на період набрання вироком законної сили відносно ОСОБА_7 залишено без змін.

Строк відбування покарання обчислювати з 23 листопада 2023 року, зараховано у строк покарання період попереднього ув`язнення з 25 березня 2023 року по 22 листопада 2023 року.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертизи в сумі 6065,16 грн. Вирішено питання речових доказів.

Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції, захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Подільського районного суду м. Києва від 23.11.2023 року - змінити в частині призначення покарання, яке за своїм розміром є явно несправедливим через суворість;

Визнати винною ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 та ч. 2 ст. 307 КК України та призначити їй, відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник вважає, що вирок підлягає зміні судом апеляційної інстанції у зв`язку з тим, що покарання за своєю суворістю не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, обставинам вчинення кримінального правопорушення та особі обвинуваченої.

На думку сторони захисту, призначене покарання є таким, що не відповідає положенням, передбаченим ст. 65 КК України та таким, яке є явно несправедливим, оскільки призначене покарання містить істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи ті обставини, що мали братися до уваги при призначенні покарання.

Призначення покарання у межах, встановлених у санкції статті «Особливої частини» КК, що передбачає відповідальність за скоєний злочин, означає, що суд має виходити із санкції тієї статті, за якою кваліфіковано скоєний злочин. У санкції такої статті (частини чи пункту статті) визначається один чи кілька основних видів покарання і, як правило, його межі. Всі санкції статей КК є альтернативними або відносно визначеними. У них передбачено кілька основних, різних за своєю суворістю покарань. Суд, виходячи з принципу справедливості покарання, має застосувати більш суворий вид покарання серед передбачених за скоєний злочин лише тоді, коли менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження скоєння нею нових злочинів.

Апелянт звертає увагу на те, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, щиро розкаюється у вчиненому.

Крім того ОСОБА_7 має незадовільний стан здоров`я їй діагностовано «Психічні та поведінкові розлади, внаслідок вживання опіоїдів» та перебувала на диспансерному обліку в амбулаторно - полікнічному відділенні Київського міського центру СНІДу і в подальшому переведена для нагляду в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Також захисник зазначає, що ОСОБА_7 мала скрутне матеріальне становище на час вчинення злочину, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, а наркотичний засіб знаходився у ОСОБА_7 на законних підставах, оскільки її лікування передбачало вживання такого засобу. Крім того, обвинувачена збула незначний розмір наркотичного засобу і отримала загалом 450 грн., що є, м`яко кажучи, зовсім невеликою сумою.

Відтак, враховуючі викладені обставини, сторона захисту вважає за можливе застосувати ст. 69 КК України та на підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді,

пояснення захисника ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити,

пояснення обвинуваченої ОСОБА_7 , яка також підтримала апеляційну скаргу захисника та просила її задовольнити,

пояснення прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити вирок суду першої інстанції без змін,

перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, апеляційний суд переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги. У зв`язку з цим, апеляційний суд не наводить доводів на підтвердження тих висновків суду першої інстанції, які не оскаржено в апеляційній скарзі.

Перевіркою матеріалів провадження встановлено, що фактичні обставини кримінального правопорушення під час судового розгляду ніким не оспорювалися і докази відносно них відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися. Фактичні обставини кримінального правопорушення не оспорюються як в апеляційній скарзі, так і ніким з учасників апеляційного розгляду кримінального провадження, а тому висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин згідно з ч. 2 ст. 394 КПК України перевірці апеляційним судом не підлягають.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, за ч. 2 ст. 307 КК України як незаконне придбання, зберігання з метою збуту та збут наркотичних засобів, повторно - є вірною.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченої про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх безпідставними.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вищенаведені положення закону розповсюджуються не тільки на вирішення питання про доведеність чи не доведеність вини обвинуваченої, але й при призначенні покарання, в разі ухвалення обвинувального вироку.

Так, перевіряючи вирок суду в частині призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_7 , колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що згідно положень ст. ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Виходячи з принципів співмірності та індивідуалізації, покарання за своїм видом і розміром повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу обвинуваченого. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

При цьому суд наділений дискреційними повноваженнями обирати винній особі вид і розмір заходу примусу у межах санкції статті (частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Судова дискреція (судовий розсуд) є інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Поняття судового розсуду у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною.

Загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити менш суворий вид покарання або більш суворий в межах санкції статті. А у випадках, коли санкція статті передбачає тільки один вид покарання, суд наділений функцією обирати розмір цього покарання. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість призначення передбаченого законом покарання, яке б сприяло його меті та було достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, вказаних вимог суд першої інстанції дотримався.

Так, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на обліку в спеціалізованих медичних установах не перебуває, офіційно не працевлаштована, суспільно-корисною працею не займається, незаміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, проходить курс замісної метадонової терапії.

Також судом встановлено та враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченої, а саме щире каяття, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, наявність тяжкої хвороби. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченої про те, що судом першої інстанції не враховано, що ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, щиро розкаюється у вчиненому, має незадовільний стан здоров`я та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, наведені вище обставини були в повній мірі враховані судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку.

Щодо доводів захисника про те, що на час вчинення злочину ОСОБА_7 мала скрутне матеріальне становище то колегія суддів зауважує, що дані обставини не є такими, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

Доводи захисника про те, що наркотичний засіб знаходився у ОСОБА_7 на законних підставах, оскільки її лікування передбачало вживання такого засобу, а обвинувачена збула незначний розмір наркотичного засобу і отримала загалом 450 грн., що є зовсім невеликою сумою, не заслуговують на увагу.

Наведені стороною захисту пом`якшуючі обставини, не є тими обставинами, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, оскільки незаконний обіг наркотичних засобів має згубний вплив на соціальне благополуччя суспільства, їх неконтрольований обіг завдає великої шкоди здоров`ю населення. У зв`язку з тим, що поширення наркоманії та зростання злочинності, пов`язаної з незаконним обігом наркотичних засобів набувають усе більших масштабів і стають серйозним чинником, який негативно впливає на життя, здоров`я та благополуччя людей, важливе значення має правильне застосування кримінально-правових норм, що передбачають відповідальність за вчинення таких кримінальних правопорушень.

На переконання колегії суддів, призначене судом першої інстанції покарання із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років із конфіскацією усього належного їй на праві власності майна, буде необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Суд першої інстанції, як і апеляційний суд не встановив підстав для застосування положень ст. 69 КК України та призначення їй більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, як і підстав звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням у відповідності до вимог ст. 75 КК України, одночасно визнавши, що саме покарання у виді позбавлення волі на визначений судом строк є необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Отже, суд першої інстанції при призначенні ОСОБА_7 покарання дотримався вимог кримінального закону, врахував всі обставини справи у їх сукупності та особу винної, а тому підстав для пом`якшення їй покарання, колегія суддів не вбачає.

На підставі наведеного апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, а вирок Подільського районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Подільського районного суду міста Києва від 23 листопада 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту отримання судового рішення.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4