ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1981/24 Справа № 225/168/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року м.Кривий Ріг

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду в складі :

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000005 від 04.01.2024 року, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 18 квітня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дзержинська Донецької області, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого і фактично проживаючого в АДРЕСА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 04.01.2024 Дзержинським міським судом Донецької області за ч.1 ст.309 КК України до 1 місяця арешту,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років; відповідно до ч.4 ст.70, ст.72 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання, що призначено за попереднім вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 04.01.2024 року з урахуванням ухвали Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05.04.2024 року більш суворим, що призначене за даним вироком, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років; вирішено питання щодо речових доказів, -

в с т а н о в и л а :

вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у тому, що він другій половині серпня 2023 року, точну дату не встановлено, ОСОБА_7 , неодноразово проходячи біля приміщення закладу загальної середньої освіти НОМЕР_1 (далі ЗЗСО №9), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , побачив, що вікно, яке розташоване з правої сторони від центрального входу, вибито внаслідок обстрілів. В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з приміщення ЗЗСО №9.

Так, наступного дня, приблизно о 20:00 год., ОСОБА_7 прийшов до вищевказаного закладу, при цьому взявши з собою металевий візок, який залишив біля розбитого вікна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та його дії є таємними для сторонніх осіб, усвідомлюючи, що посягає на чужу власність, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого протиправного збагачення, в умовах воєнного стану, проліз у розбите вікно до приміщення ЗЗСО АДРЕСА_3 , де з спортивної зали таємно викрав шість рулонів руберойду марки «KROMIZOL» на загальну суму 3750 грн. (три тисячі сімсот п`ятдесят гривень), які перебувають на балансі ЗЗСО №9.

Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілій стороні майнову шкоду на загальну суму 3750 грн. 00 коп.

З таким вироком суду першої інстанції не погодився обвинувачений та оскаржив в апеляційному порядку, не оспорюючи фактичні обставини, доведеність вини та кваліфікацію; в апеляційній скарзі просить вирок суду змінити та призначити йому співрозмірне покарання, відповідно ч. 2 ст. 185 КК України. На обґрунтування своїх вимог вказує, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення внаслідок суворості.

Звертає увагу, що вину визнав у повному обсязі, підтвердив факт вчинення крадіжки, щиро розкаявся. Також вказує, що є інвалідом 3 групи, за місцем мешкання відсутні скарги щодо нього.

Вказує, що судом першої інстанції призначено максимально суворе покарання, однак не враховано наявність пом`якшуючих покарання обставин та відсутність обтяжуючих.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор Торецького відділу Бахмутської окружної прокуратури ОСОБА_6 , вказує, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що її доводи є безпідставними, оскільки місцевим судом в повному обсязі встановлені обставини вчинення кримінального правопорушення, враховано висновки органу пробації, викладені в досудовій доповіді, особу обвинуваченого, обставини вчинення ним кримінального правопорушення та призначене покарання, яке є необхідним й достатнім для виправлення ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідача, прокурора ОСОБА_6 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, просила залишити її без задоволення, а вирок місцевого суду без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Судовий розгляд кримінального провадження, відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, повинен проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, а саме, діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Судом повинно бути чітко дотримано ст. 17 ЗУ від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», де передбачено, що при розгляді справ суду застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані в повному обсязі.

Розглядаючи справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Обов`язковою умовою застосування такого порядку судового розгляду є повне визнання всіма учасниками судового провадження як події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у його вчиненні за обставин, викладених в обвинувальному акті, так і виду та розміру завданої шкоди, що згідно з ч. 1 ст. 91 КПК України входить до предмету доказування у кримінальному проваджені. Суд зобов`язаний з`ясувати, чи правильно сторони розуміють зміст усіх зазначених обставин, переконатися, що визнання їх є добровільним, та роз`яснити сторонам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції, за згодою учасників судового розгляду, керуючись вимогами ст. 349 КПК України після допиту обвинуваченого, який повністю визнав себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочин, підтвердив фактичні обставини, кількість та вартість майна, дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, місцевим судом було з`ясовано чи правильно обвинувачений та інші учасники судового розгляду розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що фактичні обставини справи ні обвинуваченим, ні прокурором не оспорювалися і докази щодо них, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих фактичних обставин, апеляційним судом не перевіряються.

Перевіряючи обґрунтованість призначеного покарання, беручи до уваги вимоги ст.ст. 65, 66 КК України, колегія суддів вважає, що рішенням суду першої інстанції про призначення міри покарання будуть дотримані загальні засади призначення кримінального покарання, зокрема принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та відповідає ступеню тяжкості вчиненого діяння, буде справедливим за своїм видом і розміром, а також необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_7 та попередження нових злочинів.

Що стосується доводів апелянта про те, що місцевим судом призначено максимально суворе покарання та не враховано наявність пом`якшуючих обставин та відсутність обтяжуючих, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому указами Президента України продовжувалась дія воєнного стану, яка діє і по теперішній час.

З матеріалів даного кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 скоїв інкриміноване кримінальне правопорушення у другій половині серпня 2023 року, точну дату не встановлено, тобто під час дії воєнного стану, що унеможливлює застосування до обвинуваченого положень ст.69 КК України.

Колегія суддів вважає, справедливим покарання призначене у виді п`яти років, що є мінімальною межею санкції ч.4 ст.185 КК України та для визнання його занадто суворим, підстави відсутні.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо неврахування місцевим судом обставин визнаються надуманими та такими, що не підтверджуються фактичними обставинами кримінального провадження, оскільки у оскаржуваному вироку місцевим судом зазначено про врахування пом`якшуючих обставин у вигляді щирого каяття та активного сприяння розкриттю злочину та відсутність обтяжуючих обставин.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції правильно щодо взяття до уваги досудової доповіді відділу №5 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаїівській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях щодо ОСОБА_7 , в якій зауважено про високий ризик вчинення останнім повторного кримінального правопорушення та високий ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб. Крім того, не залишився поза увагою апеляційного суду факт притягнення останнього до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.309 КК України, що також підтверджує належність досудової доповіді.

Істотних порушень кримінального процесуального закону чи неправильного застосування кримінального закону, які могли б вплинути на правильність, і обґрунтованість постановленого по справі судового рішення, та які є безумовною підставою для його скасування, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин колегія суддів вважає, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому відсутні підстави для його зміни чи скасування та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Дзержинського міського суду Донецької області від 18 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до касаційного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Судді: