1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/9246/23 1-кс/335/531/2024
06 лютого 2024 року м. Запоріжжя
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нор-Кянк Республіки Вірменія, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.15 ч.5 ст.186, ч.5 ст.186 та ч.1 ст.14 - ч.4 ст.187 КК України,
31.01.2024 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Зокрема, досудовим розслідуванням встановлені обставини, що мешканець м. Запоріжжя ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення шляхом вчинення розбійних нападів та відкритого заволодіння майном окремих осіб, враховуючи складність та підвищений ризик одноособового вчинення злочинів, не пізніше початку лютого 2023 року, знаходячись у місті Запоріжжі організував стійку злочинну групу, до складу якої залучив своїх знайомих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яка під його керівництвом вчинила ряд особливо тяжких злочинів на території м. Запоріжжя.
Так, ОСОБА_4 , не пізніше початку лютого 2023 року організував злочинну групу, до складу якої в різний період часу увійшли особи, які прагнули збагатитись шляхом вчинення корисливих та насильницьких злочинів, відрізнялись особливою зухвалістю, неухильно виконували їх накази, здатні вчинити будь-який злочин.
Для реалізації свого злочинного наміру щодо організації злочинної групи, ОСОБА_4 залучив для вчинення злочинів в складі стійкого об`єднання, шляхом вчинення розбійних нападів та відкритого заволодіння майном окремих осіб у невстановлений слідством час ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .
При цьому, ОСОБА_4 отримав згоду усіх вказаних осіб увійти до складу створеної ним організованої групи та разом з ним та під його керівництвом вчиняти розбійні напади, які розділяли злочинні погляди ОСОБА_4 про швидке і незаконне збагачення за рахунок спільного вчинення корисливих злочинів.
Всі члени організованої групи були об`єднані єдиним планом, з розподілом функцій її учасників, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам.
У створеній організованій групі ОСОБА_4 відвів собі роль керівника, до функцій якого входило: організація її злочинної діяльності, чіткий розподіл ролей між її членами, визначення загальних правил поведінки, конспірації, дисципліни, планування злочинів та ретельна підготовка до їх вчинення, підшукування об`єктів нападу, створення матеріальної бази з метою підтримання її життєдіяльності, у т.ч. забезпечення автотранспортом, спецодягом, засобами маскування, засобами зв`язку, засобами стеження, а також розподіл грошових коштів та цінностей, отриманих злочинним шляхом в обумовлених долях між усіма членами організованої групи.
ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , будучи активними учасниками злочинної групи, відповідно до розподілу ролей, також активно підшукували об`єкти вчинення злочинних посягань, планували приймати безпосередню участь у злочинах, а в подальшому займатися реалізацією майна, здобутого злочинним шляхом, виконували конкретні дії, спрямовані на досягнення спільної злочинної мети.
З метою забезпечення діяльності організованої групи, діючи на виконання загального злочинного наміру, ОСОБА_4 та інші співучасники, діючи умисно, протягом всього часу діяльності групи, при невстановлених слідством обставинах, заздалегідь (більш точний час у ході досудового слідства не встановлено), але не пізніше початку лютого 2023 року придбали невстановлені спеціальні засоби, в тому числі GPS трекери, пристрої для створення перешкод інтернет зв`язку, тощо.
Діючи відповідно до єдиного плану, з метою пошуку об`єктів злочинних посягань, члени організованої групи збирали інформацію про громадян, екіпірувалися знаряддям вчинення злочинів: раціями та одноразовими телефонами для підтримки зв`язку і координації їх спільних дій, масками і рукавичками для маскування і приховування слідів злочинів, автотранспортом та іншими необхідними засобами.
З метою забезпечення оперативного виїзду для вчинення запланованих злочинів та уникнення затримання правоохоронними органами на місці події, а також з метою перевезення здобутого злочинним шляхом майна, учасники організованої злочинної групи використовували наступні автомобілі:
- «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 ;
- «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 ;
- «Renault Laguna», реєстраційний номер KCH UF 84;
- «Honda CR-V», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 ;
- «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 ;
- «ВАЗ 1118 Kalina», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ;
- «Audi ТТ», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .
Ретельно готуючись до кожного злочину ОСОБА_4 , а також решта учасників організованої злочинної групи, з метою вивчення місцевості, шляхів підходу до планованих об`єктів нападів і відходу після їх здійснення, збору інформації про потерпілих на яких необхідно здійснити напад, попередньо виїжджали до місця майбутнього злочину та вивчали місцевість, слідкували за об`єктами нападу, а при необхідності до автомобілів майбутніх потерпілих під`єднували засіб поза візуального контролю у вигляді GPS трекера.
Отримана інформація узагальнювалась учасниками організованої групи, після чого розроблявся детальний план нападу з розподілом ролей і функцій, які доводилися до відома кожного співучасника злочину.
Члени організованої ОСОБА_12 злочинної групи протягом всієї злочинної діяльності інформували один одного про підготовлювані злочини, під час здійснення яких діяли з розподілом ролей за заздалегідь розробленим і схваленим усіма планом, при цьому всі співучасники усвідомлювали, що дії кожного з них є невід`ємною частиною всього обсягу дій при здійсненні злочинів.
Після спільного вчинення злочинів, здобуті злочинним шляхом кошти і цінності, члени організованої групи розподіляли між собою в заздалегідь обумовлених долях.
Таким чином ОСОБА_4 , діючи умисно, із корисливих мотивів, маючі на меті особисте збагачення та збагачення усіх учасників, не пізніше початку лютого 2023 року знаходячись у місті Запоріжжі організував стійку організовану злочинну групу, до складу якої приблизно у той же період увійшли ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , спільно з якими приймали участь у злочинах, спрямованих на незаконне заволодіння чужим майном на території м. Запоріжжя.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення, приблизно на початку лютого 2023 року ОСОБА_4 , як особа, яка раніше вчинила бандитизм, плануючи вчинення обумовлених злочинів та підшукуючи об`єкти нападу, маючи відомості про те, що ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , може зберігати великі суми грошових коштів і цінності, маючи умисел на розбійний напад з метою заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, у складі організованої ним злочинної групи, повідомив іншим співучасникам свій план щодо нападу на ОСОБА_13 за місцем мешкання останнього.
Плануючи даний злочин, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 допускали, що хто-небудь з осіб, у тому числі ОСОБА_13 , у момент вчинення злочину, може заздалегідь виявити факт злочинного посягання і чинити опір або викликати допомогу.
З метою убезпечити себе від активних захисних дій потерпілого та інших осіб, а також для залякування і заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 та інші співучасники заздалегідь приготували засоби нападу, а саме невстановлену вогнепальну зброю та засоби зв`язування, також підшукали одяг темного кольору, маски-балаклави та рукавиці з метою маскування та можливості уникнути покарання за вчинений злочин, радіостанції та одноразові мобільні телефони для підтримання зв`язку між співучасниками нападу, невстановлений тип GPS трекера, за допомогою якого здійснювався контроль переміщення автомобіля потерпілого, невстановлений пристрій для приглушення інтернет зв`язку, з метою унеможливити викликати допомогу потерпілому через тривожну кнопку.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_13 , напротязі часу приблизно з кінця лютого по початок березня 2023 року, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у складі організованої ним групи, разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з метою незаконного збагачення, вчиняли активні дії з підготовки до вчинення розбійного нападу, неодноразово слідкували за переміщенням ОСОБА_13 шляхом візуального та поза візуального спостереження за допомогою GPS трекера з метою вирахування маршруту його руху з роботи додому, його графіку, певних звичок, тощо.
У вказаний період часу учасники організованої групи неодноразово безпосередньо планували вчинення розбійного нападу на ОСОБА_13 за місцем його мешкання за адресою: АДРЕСА_3 , підшукали засоби та знаряддя, підшукали співучасників та фактично створили умови для вчинення злочину, однак припинили свої активні дії з причин, що не залежали від їх волі, а саме отримали інформацію про те, що за їх діяльністю можуть стежити працівники правоохоронних органів, у зв`язку з чим існує реальний ризик їх викриття та затримання.
Отже ОСОБА_4 підозрюється в тому, що вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 14 ч. 4 ст. 187 КК України, а саме готування до нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя і здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила бандитизм, поєднаний з проникненням у житло, організованою групою, в умовах воєнного стану.
Продовжуючи активні дії, спрямовані на досягнення злочинного результату, та не отримавши матеріальної вигоди від попереднього запланованого злочину, ОСОБА_4 , плануючи вчинення обумовлених раніше злочинів та підшукуючи об`єкти нападу, маючи відомості про те, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який переміщується на автомобілях «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 та «Lexus ES 250», державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , може перевозити великі суми грошових коштів і цінностей, маючи умисел на заволодіння вказаним майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, у складі організованої ним злочинної групи, повідомив іншим співучасникам свій план.
Плануючи даний злочин, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 допускали, що хто-небудь з осіб у момент вчинення злочину, може заздалегідь виявити факт злочинного посягання і чинити опір або викликати допомогу.
З метою убезпечити себе від активних захисних дій будь яких осіб ОСОБА_4 та інші співучасники заздалегідь приготували необхідні засоби, а саме підшукали невстановлений газовий балончик, одяг темного кольору, маски-балаклави та рукавиці з метою маскування та можливості уникнути покарання за вчинений злочин, одноразові мобільні телефони для підтримання зв`язку між співучасниками нападу, невстановлений тип GPS трекера, за допомогою якого здійснювався контроль переміщення автомобіля потерпілого «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , ломик (монтировку) для розбиття скла у автомобілях.
Узгодивши між собою план злочинних дій, співучасники розподілили між собою ролі та у подальшому діяли спільно та узгоджено між собою для досягнення загальної злочинної мети.
Перед безпосереднім вчинення злочину, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на заволодіння майном ОСОБА_15 , напротязі двох днів ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вчиняли активні дії з підготовки до вчинення злочину, неодноразово слідкували за переміщенням ОСОБА_15 шляхом візуального та поза візуального спостереження за допомогою GPS трекера з метою вирахування маршруту його руху з роботи додому, його графіку, певних звичок, тощо.
Так, 02.03.2023 ОСОБА_4 та ОСОБА_11 , на автомобілі «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , проводили візуальне спостереження за ОСОБА_15 , та у той же день прикріпили на його автомобіль «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , невстановлений GPS трекер задля можливості поза візуального спостереження за об`єктом.
Крім того, у другій половині того ж дня візуальне спостереження за ОСОБА_15 також здійснювали ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на автомобілі «Mazda 6», реєстраційний номер НОМЕР_1 .
При спостереженні за ОСОБА_15 співучасники організованої групи, діючи умисно, з метою конспірації, постійно змінювали номерні знаки на своїх автомобілях.
У той же день приблизно о 03:35 годині ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення усіх співучасників, перелізли через паркан автостоянки в результаті чого незаконно проникли на зазначену територію, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 .
Перебуваючи на території автостоянки та продовжуючи свій злочинний намір, співучасники організованої ОСОБА_4 злочинної групи, розбили скло у пасажирських дверях автомобілів «Volkswagen Transporter», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 та «Lexus ES 250», державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , тим самим отримали можливість для незаконного проникнення до них.
У цей же час їх помітив сторож вказаної автостоянки ОСОБА_16 , до якого співучасники застосували невстановлений газовий балончик, з метою унеможливлення їх викриття та затримання.
Після цього ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покинули територію стоянки та покинули місце події не заволодівши при цьому будь якими матеріальними цінностями.
Отже, ОСОБА_4 підозрюється в тому, що вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 186 КК України, а саме незакінчений замах на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, вчинений повторно, поєднаний з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, організованою групою.
Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , плануючи вчинення обумовлених раніше злочинів та підшукуючи об`єкти нападу, маючи відомості про те, що ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який переміщується на автомобілі «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , може перевозити великі суми грошових коштів і цінностей, маючи умисел на заволодіння вказаним майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, у складі організованої ним злочинної групи, повідомив іншим співучасникам свій план.
Плануючи даний злочин, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 допускали, що хто-небудь з осіб у момент вчинення злочину, може заздалегідь виявити факт злочинного посягання і чинити опір або викликати допомогу.
З метою убезпечити себе від активних захисних дій будь яких осіб ОСОБА_4 та інші співучасники заздалегідь приготували необхідні засоби, а саме підшукали одяг темного кольору, маски-балаклави та рукавиці з метою маскування та можливості уникнути покарання за вчинений злочин, невстановлений предмет для розбиття скла у автомобілі.
Узгодивши між собою план злочинних дій, співучасники розподілили між собою ролі та у подальшому діяли спільно та узгоджено між собою для досягнення загальної злочинної мети.
ОСОБА_17 «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_9 .
При цьому ОСОБА_4 при безпосередньому вчиненні грабежу залишалися в автомобілі «ВАЗ 1118 Kalina», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , з метою відповідно до відведеної йому ролі спостереження за навколишньою територією та попередження членів банди про появу сторонніх осіб, з метою їх оперативного інформування про можливу загрозу та швидкого залишення місця події.
Таким чином, 11.05.2023 приблизно о 11:15 годині ОСОБА_4 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, у складі організованої ним злочинної групи, разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , маючи на меті незаконне збагачення, шляхом проникнення до автомобіля «Toyota Land Cruiser», державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , відкрито викрали грошові кошти ОСОБА_17 , чим спричинили останньому матеріальний збиток на загальну суму 2052500,00 гривень, що в 600 і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину і є особливо великим розміром.
За цим епізодом ОСОБА_4 підозрюється в тому, що вчинив злочин, передбачений ч.5 ст.186 КК України, а саме відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у сховище, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах, організованою групою.
Не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 , плануючи вчинення обумовлених раніше злочинів та підшукуючи об`єкти нападу, маючи відомості про те, що ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка переміщується на автомобілі «BMW X4», державний реєстраційний номер НОМЕР_10 , може перевозити великі суми грошових коштів і цінностей, маючи умисел на заволодіння вказаним майном, діючи повторно, з корисливих мотивів, у складі організованої ним злочинної групи, повідомив іншим співучасникам свій план.
Плануючи даний злочин, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 допускали, що хто-небудь з осіб у момент вчинення злочину, може заздалегідь виявити факт злочинного посягання і чинити опір або викликати допомогу.
З метою убезпечити себе від активних захисних дій будь яких осіб ОСОБА_4 та інші співучасники заздалегідь приготували необхідні засоби, а саме підшукали одяг темного кольору, маски-балаклави та рукавиці з метою маскування та можливості уникнути покарання за вчинений злочин, невстановлений предмет для розбиття скла у автомобілі.
Узгодивши між собою план злочинних дій, співучасники розподілили між собою ролі та у подальшому діяли спільно та узгоджено між собою для досягнення загальної злочинної мети.
Для цього 26.09.2023 приблизно о 11:18 годині ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, у складі організованої ним злочинної групи, разом з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , на автомобілі «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_11 , прибули на проїжджу частину біля будинку №7 по вул. Південноукраїнська на перехресті з пр. Соборний, де зупинився автомобіль ОСОБА_18 «BMW X4», державний реєстраційний номер НОМЕР_10 .
Побачивши вказаний автомобіль, який зупинився на проїзній частині біля будинку №7 по вул. Південноукраїнська на перехресті з пр. Соборний, ОСОБА_8 разом з ОСОБА_9 , виконуючи заздалегідь відведену їм роль, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи при цьому, що їх дії здійснюються у присутності сторонніх осіб, підбігли до автомобіля ОСОБА_18 «BMW X4», державний реєстраційний номер НОМЕР_10 , розбили переднє праве скло та відкрито викрали сумку с майном потерпілої, а саме: золотий ланцюг, вагою приблизно 5 г вартістю 10 000,00 гривень, окуляри фірми Rey-Ban, вартістю 8 000,00 гривень та грошові кошти 24 220,00 гривень, після чого одразу сіли у свій автомобіль «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_11 , та залишили місце злочину.
При цьому ОСОБА_4 та ОСОБА_10 при безпосередньому вчиненні грабежу залишалися в автомобілі «Daewoo Lanos», державний реєстраційний номер НОМЕР_11 , з метою відповідно до відведеної їм ролі спостереження за навколишньою територією та попередження членів організованої групи про появу сторонніх осіб, з метою їх оперативного інформування про можливу загрозу та швидкого залишення місця події.
За цим епізодом ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 186 КК України.
Клопотання про застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під варту обґрунтовується наявністю ризиків, зазначених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав, пославшись на факти та доводи, викладені у ньому.
Захисник підозрюваного, адвокат ОСОБА_5 , проти задоволення клопотання заперечив. Пояснив, що він не має зв`язку із своїм підзахисним, і тому не має можливості узгодити з ним правову позицію по суті клопотання. Водночас, на переконання захисника, клопотання не може бути задоволене, оскільки повідомлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою, а існування ризиків, необхідних достатніх для обрання найсуворішого запобіжного заходу не доведено належними і допустимими доказами.
Розгляд клопотання проводився за відсутності підозрюваного ОСОБА_4 в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України, якою передбачено, що слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 КПК України, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.
Так, постановою слідчого від 24.01.2024 підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук у зв`язку із необхідністю виконання процесуальних дій у межах міжнародного співробітництва.
Чинний КПК України не містить визначення поняття «міжнародний розшук» і не визначає моменту, з якого особа вважається оголошеною у такий розшук.
Водночас оголошення у розшук на стадії досудового розслідування є повноваженням слідчого або прокурора (ст. 281 КПК України). Винесення постанови про розшук особи є підставою для вжиття безпосередніх дій щодо встановлення місцезнаходження особи, незалежно від того, оголошено внутрішньодержавний розшук або міжнародний.
З наведеного випливає, що процесуальне рішення про оголошення у міжнародний розшук не може ототожнюватись з з процесуальними діями щодо виконання такого рішення. Приймаючи таке рішення, слідчий бере на себе відповідальність за обґрунтованість такого рішення забезпечення його виконання. При цьому норми чинного КПК України не визначають підстав, з яких слідчий суддя, суд може не брати до уваги постанову слідчого про оголошення особи у міжнародний розшук.
В даному випадку сторона захисту відповідну постанову слідчого не оскаржувала.
До клопотання додано також копію протоколу свідка від 24.01.2024, який, будучи повідомленим про кримінальну відповідальність за давання завідомо неправдивих показань, надання показання про те, що під час виконання ним службових обов`язків щодо оперативного супроводження даного кримінального провадження ним було отримано відомості про те, що підозрювані ОСОБА_4 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 з метою уникнення кримінальної відповідальності незаконним шляхом перетнули державний кордон України та на теперішній час знаходяться за межами території України. Точне їх місцезнаходження невідоме.
Заслухавши учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, виходячи з такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо обґрунтованості підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
На думку сторони обвинувачення, пред`явлена ОСОБА_4 підозра підтверджується, зокрема, доданими до клопотання доказами:
- протоколом за результатами проведення оперативно-розшукового заходу візуальне спостереження за особою від 06.06.2023;
- протоколом за результатами проведення оперативно-розшукового заходу візуальне спостереження за особою від 22.06.2023;
- протоколом огляду місця події від 09.05.2023, ділянки місцевості розташованої біля входу до «Критого ринку» у м. Запоріжжя;
- протоколом огляду місця події від 11.05.2023, ділянки місцевості розташованої навпроти будинку 66 по вул. Гоголя у м. Запоріжжя;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 04.03.2023;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 04.03.2023;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 11.05.2023;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_21 від 11.05.2023;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_22 від 11.05.2023;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_23
- іншими матеріалами досудового розслідування.
Зміст вказаних доказів у сукупності дійсно вказують на те, що група осіб, лідером якої є ОСОБА_4 , які принаймні у лютому березні 2023 систематично зустрічались та обговорювали плани розбійного нападу, у тому числі із застосуванням наявної в їх розпорядженні вогнепальної зброї та транспортних засобів, результати стеження за потенційним потерпілим, у тому числі із застосуванням невстановленого спеціального технічного пристрою, шляхи та способи проникнення до житла потерпілого та шляхи зникнення з місця потенційного злочину. Однак в подальшому вказані особи припинили свої активні дії з причин, що не залежали від їх волі, а саме отримали інформацію про те, що за їх діяльністю можуть стежити працівники правоохоронних органів, у зв`язку з чим існує реальний ризик їх викриття та затримання.
Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_4 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, зазначених вище, слідчий суддя дійшов висновку, що підозра, про яку повідомлено ОСОБА_4 , не є явно необґрунтованою.
У зв`язку з цим слідчий суддя відхиляє відповідні доводи захисника як такі, що спростовуються матеріалами досудового розслідування.
Щодо наявності ризиків.
В обґрунтування клопотання слідчий посилається на те, що на теперішній час існують такі заявлені органом досудового розслідування судом ризики, що визначені у ст. 177 КПК України:
- ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду;
- ризик незаконного впливу на свідків та потерпілих;
- ризик вчинення нового кримінального правопорушення.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створитимуть загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути, зокрема:
- документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку;
- інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи;
- перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально;
- необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю;
- вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується, - документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.
Оцінивши доводи, наведені у клопотанні слідчий суддя вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела наявність підстав вважати, що вказані у клопотанні ризики у сукупності можуть бути підставою для застосування до підозрюваного такого виключного запобіжного заходу, як тримання під вартою.
Щодо ризику впливу на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні.
Оцінюючи можливість впливу на свідків та потерпілих, слідчий суддя виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідків та потерплих існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від потерпілого та дослідження їх судом.
Разом із цим, маючи можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження в частині, що стосуються клопотання про обрання запобіжного заходу, а отже і з протоколами допиту свідків, підозрюваний знатиме як їх персональні данні, так і зміст наданих ним свідчень на стадії досудового розслідування.
Крім того, не виключено, що ще не всі свідки допитані, а також що ОСОБА_4 може бути знайомий із свідками, які ще не допитані, і вплинути на їх показання.
Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного на свідків та потерпілих з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що доведеним наявність вказаного ризику.
Щодо ризику вчинення нових кримінальних правопорушень.
Надані стороною обвинувачення матеріали вказують на те, що ОСОБА_4 , мають навички злочинної діяльності, виявляють стійку зневагу до життя, здоров`я та майна інших осіб, а утримуватись від вчинення відповідних діянь його спонукає ризики викриття та подальшого затримання.
За таких обставин ризик вчинення ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень не є явно таким, що не існує.
Щодо ризику переховування від досудового розслідування та суду.
Діяння, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , є, відповідно, готуванням та незакінченим замахом на вчинення особливо тяжких корисливих злочинів із застосуванням насильства. Ця обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться (Clooth v. Belgium (Клоот проти Бельгії), § 40).
При цьому слідчий суддя констатує, що після вчинення діянь, у яких підозрюється в межах даного кримінального провадження, ОСОБА_4 почав переховуватись від органу досудового розслідування, у зв`язку з чим був оголошений спочатку у внутрішньодержавний, а потім і в міжнародний розшук.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, такого як особисте зобов`язання або домашній арешт, свідчить той факт, що вказані заходи не здатні забезпечити ізоляцію підозрюваного в тій мірі, яка була б достатньою для запобігання вказаних вище ризикам, оскільки ОСОБА_4 , будучи викритим і затриманим, у разі невжиття заходів щодо його тимчасової ізоляції, буде реально заінтересованим, принаймні, у приховуванні слідів своїх діянь та впливі на свідків та потерпілих.
Неможливість обрання до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки обґрунтовується таким.
Відповідно до ч. 1 ст. 180 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.
Однак в даному випадку слідчому судді не було надано жодних відомостей про осіб, які виявили бажання поручитись за підозрюваного, які б для слідчого судді та будь-якого поміркованого стороннього спостерігача були б достатніми для висновку, що ці особи здатні забезпечити правомірну поведінку підозрюваного. Самий факт перебування цих осіб у родинних та близьких стосунках із підозрюваного не може бути єдиною підставою для такого висновку.
Про неможливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді застави, що передбачено п.3 ч.1 ст. 176 КПК України свідчить те, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді, відповідних клопотань від заставодавців не надходило.
Доводи підозрюваного та його захисника, в тому числі щодо наявності у підозрюваного статусу учасника бойових дій, а також щодо наявності на його утриманні батька похилого віку, слідчий суддя відхиляє, оскільки вони не спростовують наведених вище висновків.
Крім того, беручи до уваги характер та ступінь суспільно небезпечності інкримінованих ОСОБА_4 діянь, наявність достовірних даних про те, що група осіб, учасником якої він є, готувалась до вчинення розбійного нападу, в тому числі із застосуванням зброї, тобто до насильницького злочину, слідчий суддя вважає за можливе і доцільне не визначати розмір застави як умови звільнення підозрюваного з-під варти на підставі п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.
Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого на підставі частини шостої статті 193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 372, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя
Клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_6 задовольнити.
Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою, без права звільнення з-під варти під заставу.
Після затримання підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі цієї ухвали, в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України доставити його до місця кримінального провадження для участі у розгляді слідчим суддею, судом питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання, ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали оголошений о 12 год. 00 хв. 07.02.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1