гСправа № 187/1986/23 Провадження №1-кп/0187/37/24
ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙСУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2024 року смт. Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальну справу (кримінальне провадження № 0000574) відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка, м. Дніпропетровськ, громадянка України, зареєстрована та фактично проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої, за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , її захисника адвоката ОСОБА_5 і потерпілого ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 27.08.2023 в період з 17.30 до 17.50 год. (більш точний час не встановлено), знаходилась за місцем мешкання, на території двору домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Так, перебуваючи під навісом поряд із господарчим приміщенням на території домоволодіння за вищевказаною адресою, між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 на ґрунті особистих, неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 , раптово виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство ОСОБА_7 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

В цей час, ОСОБА_3 керуючись єдиним прямим умислом, направленим на позбавлення життя ОСОБА_7 , з мотивів особистих неприязних стосунків, на ґрунті сварки з останнім, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх негативні наслідки і бажаючи протиправно заподіяти смерть потерпілому, взяла зі столу у праву руку кухонний ніж та знаходячись навпроти ОСОБА_7 , умисно нанесла останньому один удар ріжучою частиною ножа в область черевної порожнини з лівої сторони.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_3 заподіяла потерпілому ОСОБА_7 , згідно висновку експерта № 5948 від 28.09.2023, тілесні ушкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення живота з ушкодженням підлеглих м`яких тканин, лівої частки печінки, пілоричного відділу шлунку, 12-ти палої кишки та підшлункової залози, яке ускладнилось гострою крововтратою, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Після отримання тілесних ушкоджень, потерпілий ОСОБА_7 відійшов від місця скоєння злочину на територію навпроти розташованого домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , де від отриманих тілесних ушкоджень помер ІНФОРМАЦІЯ_3 приблизно о 19.00 год. (більш точний час не встановлено).

Таким чином, своїми умисними злочинними діями, що виразились в вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, ОСОБА_3 вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 115 КК України.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення заперечувала, стверджуючи, що не мала умислу на спричинення потерпілому смерті.

З ОСОБА_7 вони співмешкали близько 10 років. Протягом цього проміжку часу ОСОБА_7 часто зловживав спиртними напоями на ґрунті чого вони сварилися. Під час таких сварок ОСОБА_7 вів себе дуже агресивно і, деколи, наносив їй удари і спричиняв тілесні ушкодження.

Так, 27.08.2023, в першій половині дня, вона з ОСОБА_7 та своєю донькою ОСОБА_8 поїхали на мотоциклі до поля де набрали кавунів. ОСОБА_7 перед поїздкою вживав алкогольні напої. Повертаючись їх мотоцикл зламався. Відремонтувавши мотоцикл вони приїхали додому, а мотоцикл ОСОБА_7 залишив на території подвір`я його батьків, що розташоване навпроти її домоволодіння. Розлютившись через поломку мотоцикла ОСОБА_7 почав ображати її та її доньку ОСОБА_8 , на що вона робила йому зауваження та вимагала припинити такі дії.

Перебуваючи на подвір`ї власного домоволодіння вона порізала кавун, її діти поїли його та пішли в будинок. ОСОБА_7 в цей час продовжив вживати спиртне зі своїм батьком ОСОБА_6 , який потім пішов. В то час, коли вона почала прибирати зі столу, ОСОБА_7 продовжив її ображати. Коли вона стояла до нього спиною, ОСОБА_7 двічі вдарив її кулаком по потилиці. В цей час вона, тримаючи в правій руці ніж, повернулася до ОСОБА_7 обличчям і нанесла йому один удар ножем в живіт. Побачивши кров, вона викинула ніж на територію сусідської земельної ділянки і зайшовши в будинок викликала швидку з телефона її доньки ОСОБА_8 . Потім вона зателефонувала своєму братові ОСОБА_9 і розповіла, що сталося та попросила гроші на лікування ОСОБА_7 .

Вийшовши з будинку вона побачила, що ОСОБА_7 перебуває на подвір`ї його батьків, коли вона туди підійшла, то ОСОБА_7 вже перебував на землі, обмотаний простирадлом.

Наполягає на тому, що не мала наміру вбивати ОСОБА_7 , а нанесла удар ножем захищаючись від його агресивних дій.

Про наслідки своїх дій щиро шкодує та просить вибачення в батьків загиблого.

Не дивлячись на заперечення обвинуваченою свої вини у вчиненні злочину, її винуватість у вчиненні правопорушення, за обставин, визнаних судом доведеними, підтверджується сукупністю досліджених та оцінених в судовому засіданні доказів, які ретельно перевірені та оцінені з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності, для ухвалення даного обвинувального вироку.

Так, допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 показав, що його син ОСОБА_7 і ОСОБА_3 співмешкали разом близько 10 років навпроти їх домоволодіння в будинку останньої. Під час їх спільного проживання вони вживаючи спиртні напої досить часто сварилися та билися. За деякий час до загибелі ОСОБА_7 він чув як під час сварки між ОСОБА_7 і ОСОБА_3 остання погрожувала його синові промовивши: «я тебе заріжу чи зарубаю».

27.08.2023 він проходив повз домоволодіння, де проживали ОСОБА_7 і ОСОБА_3 . Побачивши, що ОСОБА_3 несла до столу, який перебував на подвір`ї, горілку він зробив їй і ОСОБА_7 зауваження, сказавши щоб вони припинили вживати спиртне, так як наступного дня вони з ОСОБА_7 планували працевлаштовуватись. Підійшовши до столу, за пропозицією ОСОБА_7 він випив з ним 50г горілки і пішов додому.

Через деякий час, на власному подвір`ї він побачив закривавленого ОСОБА_7 , який сидів на мотоциклі. Підійшовши до нього і запитавши що трапилося, той відповів: «Та сука мене підрізала. Мамочка я вмираю».

Прийшовши ОСОБА_3 повідомила, що вже викликала швидку. На ній він ніяких тілесних ушкоджень не бачив.

Наполягає на суворому покаранні для ОСОБА_3 .

Крім показань потерпілого, винуватість ОСОБА_3 у вчинені злочину підтверджується показами свідків, зокрема:

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що її син ОСОБА_7 і ОСОБА_3 проживали разом близько 10 років, під час яких вони досить часто сварилися під час чого завдавали один одному тілесних ушкоджень.

27.08.2023 ОСОБА_7 їздив з ОСОБА_3 на мотоциклі до поля по кавуни. Під час такої поїздки мотоцикл ламався. Повернувшись вони залишили мотоцикл на території їх подвір`я і ОСОБА_7 попросив у неї декілька цигарок. В цей час вона помітила ознаки алкогольного сп`яніння у останнього. Взявши дві цигарки вона віднесла їх ОСОБА_7 до домоволодіння ОСОБА_3 та повернулася додому і зайшла в будинок. Вийшовши, через декілька хвилин, з будинку вона побачила ОСОБА_7 , який тримався за живіт та сказав, що його ножем вдарила ОСОБА_3 . Рука та одяг ОСОБА_7 були в крові. Вона оглянула рану і пішла до ОСОБА_3 , яка пояснила лише те, що вже викликала швидку допомогу.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_7 і його сестра ОСОБА_3 співмешкали в будинку, який самостійно побудувала остання близько 10 років. Під час їх спільного проживання вони часто сварилися і на ґрунті зловживання спиртним, в силу агресивної поведінки ОСОБА_7 , він спричиняв ОСОБА_3 тілесні ушкодження. Він намагався поговорити з ОСОБА_7 з метою припинення його негативної поведінки, але це не дало позитивного результату.

27.08.2023 ОСОБА_3 зателефонувала йому і повідомила, що вдарила ножем ОСОБА_7 , просила гроші на лікування, на що він відповів, що не має грошей. Подробиці подій 27.08.2023 і сварки з ОСОБА_7 , ОСОБА_3 йому не повідомляла.

Неповнолітній свідок ОСОБА_11 , в присутності ОСОБА_12 , в родину якої ОСОБА_8 тимчасово влаштовано і начальника Служби у справах дітей Виконавчого комітету Обухівської селищної ради у Дніпропетровській області ОСОБА_13 , в судовому засіданні показала, що її мати ОСОБА_3 і ОСОБА_7 інколи разом вживали спиртне і сварилися.

27.08.2023 вона їздила з ОСОБА_7 до магазину, де він купив горілку. Близько обіду на мотоциклі вони поїхали до поля, де набрали кавунів. Приїхавши додому, вони з іншими дітьми поїли кавуни і пішли в будинок, де дивилися мультики. В будинку вони чули голосну сварку між ОСОБА_3 і ОСОБА_7 . Через деякий час, в будинок зайшла її мати і попросила телефон. Взявши телефон ОСОБА_3 викликала швидку допомогу. На Прохання матері вона зустріла працівників швидкої і показували їм шлях до їх будинку.

Оцінюючи покази неповнолітнього свідка ОСОБА_14 суд враховує психологічний висновок спеціаліста за результатами проведеного опитування, відповідно до висновків якого: відповідно до результатів опитування у ОСОБА_8 прослідковується психологічна травма після пережитих подій. Інформація щодо подій, які сталися 27.08.2023 р. з ОСОБА_7 знаходять підтвердження.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що знає ОСОБА_3 близько 5 років та підтримує з нею дружні стосунки. Їй відомо, що під час спільного проживання ОСОБА_3 і ОСОБА_7 між ними часто виникали сварки, під час яких останній вів себе дуже агресивно та наносив тілесні ушкодження обвинуваченій і одного разу зламав ребро. Їй відомо, що загиблий вживав наркотичні речовини. ОСОБА_3 характеризує з позитивної сторони як працелюбну і турботливу матір.

Крім того судом досліджено документи, що містяться в матеріалах кримінального провадження та надані сторонами кримінального провадження з яких слідує наступне:

27.08.2023 до поліції зі служби 102 надійшло повідомлення про те, що 27.08.2023 о 18:02 за адресою: АДРЕСА_1 . Диспетчер ШМД повідомляє, що о 17-57 повідомили про ножове поранення в живіт. Потерпілий ОСОБА_16 , 35 років. Обставини події не відомі. Телефон родичів НОМЕР_1 . Заявник: ОСОБА_17 , тел.: НОМЕР_2 , про що свідчить рапорт чергового працівника поліції.

З дозволу власника домоволодіння ОСОБА_6 і в його присутності 27.08.2023 оглянуто домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого посеред подвір`я виявлено труп ОСОБА_7 , про що складено відповідний протокол огляду місця події з долучення фототаблиці.

27.08.2023 на території домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , оглянуто і описано труп ОСОБА_7 .

Крім того, за участі і дозволу ОСОБА_3 27.08.2023 оглянуто домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого вилучено: з приміщення прибудови ніж кухонний, 2 скляні рюмки, з підлоги поруч з місцем скоєння злочину вільний зразок ґрунту та зразок ґрунту зі слідами РБК, з даху добудови тильної сторони будинку кухонний ніж, з приміщення вітальні домоволодіння, одяг у вигляді джинсових шорт та футболки білого кольору, з приміщення кухні 3 кухонних ножі. Вищеперераховане було окремо запечатано до паперових конвертів.

28.08.2023 в період часу з 01.20 год. по 01.47 год. здійснено обшук затриманої ОСОБА_3 , під час якого виявлено та вилучено: кофта білого з довгим рукавом, штани спортивні сірого кольору з малюнком на станині, які поміщено до паперових конвертів.

28.08.2023 в приміщенні СМЕ за адресою м. Дніпро, пл. Соборна, 14 вилучено шорти та труси трупу ОСОБА_7 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено відповідний протокол огляду речей.

28.08.2023 в період часу з 21.15 годин по 21.35 годину проведено огляд речей зі складення відповідного протоколу за адресою АДРЕСА_1 де гр. ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , добровільно видав мобільний телефон чорного кольору Redmi 9 А, imei-1: НОМЕР_3 , imei-2: НОМЕР_4 з сім карткою з номером № НОМЕР_1 , в чохлі чорного кольору, та повідомив, що даний телефон належить ОСОБА_3 , яка попрохала його передати доньці ОСОБА_14 .

При цьому, 19.09.2023 слідчим оглянуто вказаний мобільний телефон чорного кольору Redmi 9 А, imei-1: НОМЕР_3 , imei-2: НОМЕР_4 з сім карткою з номером № НОМЕР_1 , після чого його поміщено до спеціального пакету № WAR0099795.

28.08.2023 в період часу з 20.40 годин по 21.10 годину зі складенням протоколу огляду домоволодіння і фототаблиці до нього, проведено огляд території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 де проживає ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , за участю підозрюваної ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в ході огляду території домоволодіння на землі виявлено і вилучено кухонний ніж, який було поміщено до паперового конверту та завірено підписами понятих.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть від 28.08.2023, причиною смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 зазначено: травма декількох внутрішньочеревних органів і напад з використанням гострого предмета з метою вбивства чи нанесення ушкодження.

За висновками судового експерта № 5948 від 28.09.2023 і 5948/3926-Е від 28.09.2023, смерть ОСОБА_7 настала від проникаючого сліпого колото-різаного поранення живота з ушкодженням підлеглих м`яких тканин, лівої частки печінки, пілоричного відділу шлунку, 12-ти палої кишки та підшлункової залози, яке ускладнилось гострою крововтратою, що підтверджується даними судово-медичного дослідження трупа. Згідно протоколу огляду трупа на місці його виявлення: «... Шкіряні покрови теплі на дотик шиї, в пахвинних та пахових ділянках. Трупне заклякання добре виражене в усіх групах м`язів. Трупні плями блідо-синюшно-фіолетового кольору розташовані по задній частині тулубу та кінцівок. При неодноразовому дозованому натисканні на них пружинним динамометром із зусиллям 2 кг на см2 по 3 секунди зникають та відновлюють своє забарвлення через 20-30 секунд (21:30). При вимірюванні температури навколишнього середовища ... 22 °С (21:25). Температура в прямій кишці на глибині 10 см. 54С (21:40). Ознаки гниття не виражені. ...»., не виключено що смерть потерпілого могла настати за 3-4 години до цього.

При експертизі трупа виявлено: Проникаюче сліпе колото-різане поранення живота з ушкодженням підлеглих м`яких тканин, лівої частки печінки, пілоричного відділу шлунку, 12-ти палої кишки та підшлункової залози, вказане тілесне ушкодження спричинене прижиттєво, незадовго до настання смерті, заподіяне плоским колюче-ріжучим предметом, із шириною клинка протягом поринулої частини не більш 30,6 мм, маючого гостре лезо й обух, товщиною близько 1,7 мм., відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент спричинення (згідно прави судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень наказу № 6 МОЗ України від 17.01.1995 р. «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України п. 2.1) і знаходиться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

При експертизі трупа виявлено: Садна на передній черевній стінці ліворуч. Виявлю при експертизі трупа вищеописані ушкодження прижиттєві, виникли за деякий час настання смерті від дії твердого предмету (предметів) або при ударі об такий (такі), що стосовно до живих осіб, відносяться до Легких тілесних ушкоджень (згідно «Правил судом медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 p.). He знаходяться у причинному зв`язку з настанням смерті.

Враховуючі характер та локалізацію виявлених на тілі трупу тілесні ушкоджень потерпілий міг знаходитися обличчям до нападника таким чином, що його ліва поверхня тулуба була доступна для дії травмуючого предмету.

Враховуючи причину смерті, характер та локалізацію тілесні ушкоджень, виявлених на тілі потерпілого, не виключає можливості здійснення ні самостійних дій до моменту втрати свідомості та настання смерті. Експертних даних, щоб встановити їх характер, об`єм, цілеспрямованість та довжину періоду, немає.

Враховуючи характер тілесних ушкоджень виявлених на тілі трупі та вираженість реактивних явищ (згідно судово-гістологічного дослідження), спричинення тілесних ушкоджень потерпілий жив незначний проміжку часу (який вичіслюється десятками хвилин) до моменту втрати свідомості та настання смерті.

При судово-токсикологічному дослідженні крові з трупа гр. ОСОБА_7 , виявлений етиловий спирт у концентрації 2,35%о що стосовно живої особи могло відовідати Середньому ступеню алкогольного сп`яніння, не виявлені: метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти.

Відповідно до висновків експертів №1032-МК від 19.10.23 і №1033-МК від 19.10.23 ушкодження на шматку шкіри з передньої черевної стінки від трупа ОСОБА_20 є колото-різаною раною і заподіяне плоским колюче-ріжучюі предметом, із шириною клинка протягом поринулої частини не більш 30,6 мм, маючого гостре лезо й обух, товщиною близько 1,7 мм. Ушкодження на шматку шкіри з передньої черевної стінки від трупа ОСОБА_20 могло бути заподіяне клинком представленого на експертизу ножа.

03.10.2023 під час слідчого експерименту підозрювана ОСОБА_3 , в присутності понятих за участі захисника ОСОБА_5 , детально пояснила та показала на місцевості обставини нанесення ножового поранення ОСОБА_7 , від якого він помер.

Судом ретельно досліджено відеозапис до протоколу проведення слідчого експерименту де підозрювана ОСОБА_3 показала обставини, які передували нанесенню удару ОСОБА_7 , вказала механізм нанесення удару ножем, і свої дії після цього.

Так, ОСОБА_3 власними діями і показами показала, як вона прийшла до території домоволодіння неподалік будинку, де мається дерев`яна бесідка, потім показала де стояв посередині стіл на якому вона різала кавун кухонним великим ножем. В той час коли вона знаходилась біля стола, вона почала сваритись з ОСОБА_7 , який є її співмешканцем, поряд більше нічого не було. В ході сварки ОСОБА_7 , наніс їй удар рукою в область потилиці, після чого почав йти за нею, вона тримаючи ніж в своїй праві руці розвернулась та нанесла 1 удар ножем в область живота ОСОБА_7 , який стояв до неї обличчям та трохи в півоберт, лезо ножа було горизонтально.

Після чого ОСОБА_3 перекинула ніж через огорожу до сусідів з лівої сторони. ОСОБА_7 , в цей час пішов до території домоволодіння своїх батьків, які живуть через дорогу, а ОСОБА_3 , побігла в будинок та з телефону доньки ОСОБА_8 викликала швидку допомогу, а потім пішла до території домоволодіння батьків.

Коли знаходились з ОСОБА_7 , біля столу, підозрювана випивала горілку та пиво.

Згідно висновку судового експерта № 5948/4192-Е від 06.10.2023 враховуючи виявлене на тілі померлого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 колото-різане поранення живота, слід вважати, що механізм нанесення даного ушкодження відповідає тому, на який вказує ОСОБА_3 , в ході слідчого експерименту від 03.10.2023.

Згідно висновку судового експерта № 2881е від 06.09.2023 у ОСОБА_3 виявлено тілесне ушкодження у вигляді: синця по зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині.

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння (синець багряно-синюшного кольору, з відносно чіткими межами) виявленого у неї тілесного ушкодження, можливо вказати, що воно могло утворитися в термін 1,5-3 доби до моменту огляду.

Виявлене тілесне ушкодження відноситься до легких тілесних ушкоджень, що має незначні скороминущі наслідки.

Враховуючи характер, локалізацію та ступінь ознак загоєння (синець багряно-синюшного кольору, з відносно чіткими межами) виявленого у неї тілесного ушкодження, можливо вказати, що воно могло утворитися в термін 1,5-3 доби до моменту огляду.

Виявлене тілесне ушкодження не відображає на собі характерологічні особливості травмуючого предмету, можливо лише вказати, що воно могло утворитися від однієї механічної дії тупого твердого предмету, можливо при ударі об такий.

Враховуючи характер та локалізацію (лише на правому стегні) виявленого у неї тілесного ушкодження, а також відсутність останніх на інших виступаючих частинах тіла, можливо вказати, що воно є не характерним для спричинення його при падінні з висоти власного зросту.

За висновками судового експерта № 1790/2374-БД від 12.09.2023, згідно «Акту судово-медичного дослідження» № 9964 від 05.09.2023 відділення судово-медичної імунології КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР»: «При судово-медичному імунологічному дослідженні зразка крові трупа ОСОБА_7 , 1988 р.н. («Висновок експерта» (АКТ) Акт №5948 від 28.08.23) встановлена група А з ізогемаглютиніном анти-В за ізосерологічною системою АВ0».

За висновками судового експерта № 1743-2327-БД від 04.09.2023, при дослідженні зразка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 встановлена група В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0.

Відповідно до висновку судового експерта № 1806/2388-БД від 06.10.2023 в слідах на представлених для дослідження спортивних штанях (об`єкти №№12, 13) та футболці з довгим рукавом, названій слідчим «кофта» (об`єкти №№14, 15, 17) встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини. В інших слідах на футболці з довгим рукавом (об`єкти №№16, 18), а також на футболці (об`єкти №№1, 2) та джинсових шортах (об`єкти №№3-11) наявність крові не встановлена.

В усіх слідах крові людини (об`єкти №№12-15, 17) був виявлений тільки антиген А, що не виключає можливості утворення їх за рахунок крові групи А з ізогемаглютиніном анти-В.

Статева належність крові в слідах на спортивних штанях (об`єкти №№12, 13) та футболці («кофті») з довгим рукавом (об`єкти №№14, 15, 17) не встановлена, через недостатню кількість придатних для дослідження ядер формених елементів крові.

Отриманий результат не виключає можливості походження слідів крові (об`єкти №№12-15, 17) від потерпілого ОСОБА_7 , крові якого властивий, виявлений в цих слідах, антиген А.

Даних про присутність в слідах (об`єкти №№12-15, 17) крові підозрюваної ОСОБА_3 не отримано у зв`язку з не виявленням в цих слідах антигену В, властивого її крові.

За висновками судового експерта №1806-2389 БД від 22.09.2023 на наданому на дослідження ґрунті (об`єкт №1) встановлена наявність крові з вмістом гемоглобіну людини. При серологічному дослідженні сліду крові об`єкту №1, виявлений антиген А ізосерологічної системи АВ0, що не виключає можливості походження вказаного сліду за рахунок крові особи (осіб) групи А з ізогемаглютиніном анти-В. Статева належність крові в зразку грунту (об`єкт №1) не встановлена через відсутність її формених елементів.

Оскільки, виявлений в сліді крові об`єкту №1, антиген А є групоспецифічним для крові ОСОБА_7 , не виключена можливість походження вказаного сліду за рахунок крові потерпілого, або іншої особи з такою самою групою крові.

Оскільки в сліді крові об`єкту №1 не виявлено антигену В, який є групоспецифічним для крові ОСОБА_3 , даних про присутність крові підозрюваної в вказаному сліді не отримано.

Відповідно до висновку судового експерта від 21.09.2023 № СЕ-19/104-23/32665-Д на зовнішніх поверхнях двох чарок, вилучених 27.08.2023 в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , виявлені п`ять слідів папілярних узорів рук розмірами: 27x16 мм, 15x11 мм, 17x8 мм, 16x8 мм, 28x18 мм., які для ідентифікації за ними особи (осіб) непридатні.

За висновками судового експерта від 05.09.2023 № СЕ-19/104-23/30509-Д на поверхні рукоятки наданого для дослідження ножа, вилученого 28.08.2023 в ході проведення огляду за адресою: АДРЕСА_1 , слідів папілярних узорів рук (слідів пальців та долонь) не виявлено.

Крім того, згідно висновку експерта №1852/2452-БД від 12.10.2023 на клинку ножа (об`єкт №1), наданого на дослідження, наявність крові не встановлена, клітини з ядрами та мікрочастки тканин людини не знайдені.

Отже, у суду відсутні будь-які сумніви в достовірності зафіксованих в процесуальних документах, складених за результатами проведених слідчих дій фактів, оскільки вони послідовні та узгоджується між собою, отримані в порядку визначеному КПК України та без порушень основних прав і свобод закріплених в Конвенції.

При вирішення питання про допустимість та належність досліджених судом доказів суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який звертав увагу, що щодо оцінювання доказів на предмет їх належності та допустимості це виключно прерогатива судів (Шабельник проти України), а порядок збирання доказів має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме праву на свободу та особисту недоторканість, повагу до приватного та сімейного життя статті 5 та 8 Конвенції.

Всі вищенаведені докази в своїй сукупності свідчать про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Доводи захисту та обвинуваченої про те, що обвинувачена діяла в межах самооборони та необхідність кваліфікації її дія за ст. 118 КК України, є такими, що не ґрунтуються на законі та спростовуються доказами, дослідженими судом.

Згідно із ст. 115 КК України умисне вбивство з об`єктивної сторони характеризується діянням у вигляді посягання на життя іншої людини, наслідком у вигляді смерті людини та причинним зв`язком між вказаними діянням та наслідком, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає або свідомо припускає її настання.

Такі самі ознаки об`єктивної та суб`єктивної сторони характерні і для умисного вбивства, вчиненого при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 118 КК України). Проте, на відміну від умисного вбивства, відповідальність за вчинення якого передбачена статтею 115 КК України, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого статтею 118 КК України, є мотив діяння захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Закріплене в ст. 36 КК України право кожної особи на необхідну оборону є важливою гарантією реалізації конституційного положення про те, що кожний має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань (частина друга ст. 27 Конституції України).

Згідно із частиною першою статті 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (частина третя статті 36 КК України).

Право на необхідну оборону виникає лише тоді, коли суспільно небезпечне посягання викликає у того, хто захищається, невідкладну необхідність в заподіянні шкоди тому, хто посягає, для негайного відвернення або припинення його суспільно небезпечного посягання.

Втім, стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема, спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

При кваліфікації дій обвинуваченої суд враховує позицію Верховного суду України, висловлену в рішеннях у справах № 5-12 кс 14, № 5-27 кс 14, № 5-29 кс 14, № 5-34 кс 14, 5-125кс від 17.12.2015, в яких суд зазначає, що особливістю злочину, вчиненого з перевищенням меж необхідної оборони, є специфіка його мотиву, а саме прагнення захистити інтереси особи, держави, суспільні інтереси, життя, здоров`я чи права того, хто обороняється, чи іншої особи від суспільно небезпечного посягання. Намір захистити особисті чи суспільні інтереси від злочинного посягання є визначальним мотивом не тільки у разі необхідної оборони, а й при перевищенні її меж. При цьому перевищення меж оборони може бути зумовлене й іншими мотивами, наприклад: наміром розправитися з нападником через учинений ним напад, страхом тощо. Проте існування різних мотивів не змінює того, що мотив захисту є основним стимулом, який визначає поведінку особи, яка перевищила межі необхідної оборони. Мотивація дій винного при перевищенні меж необхідної оборони має бути в основному зумовлена захистом від суспільно небезпечного посягання охоронюваних законом прав та інтересів. Таким чином, для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, пов`язаного з умисним позбавленням життя особи, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення її меж, суд у кожному конкретному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

У разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватись на загальних підставах.

Крім того, згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» зазначено, що правомірним слід вважати застосування зброї або будь-яких інших засобів чи предметів незалежно від того, якої тяжкості шкода заподіяна тому, хто посягає, якщо воно здійснено для захисту від нападу озброєної особи або групи осіб, а також для відвернення протиправного насильницького вторгнення у житло чи інше приміщення.

Так, аналізуючи покази в судовому засіданні обвинуваченої ОСОБА_3 , а також надані нею покази під час слідчого експерименту, суд критично ставиться до показів обвинуваченої в тій частині, що вона не хотіла вбивати ОСОБА_7 , а лише хотіла захистити себе, оскільки дані доводи не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються, характером дій обвинуваченої, спрямованих саме на позбавлення життя загиблого та їх послідовність, а саме: активний характер дій обвинуваченої яка усвідомлюючи, що тримає в руці ніж як знаряддя злочину, так як попередньо взяла його для того щоб помити, цілеспрямовано розвернувшись нанесла потерпілому один удар ріжучою частиною ножа в область черевної порожнини з лівої сторони вираженого у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення живота з ушкодженням підлеглих м`яких тканин, лівої частки печінки, пілоричного відділу шлунку, 12-ти палої кишки та підшлункової залози, яке ускладнилось гострою крововтратою, що відносяться до тяжких тілесних ушкоджень і перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті. При цьому, довжина ранового каналу становила 15 см. (висновок судового експерта № 5948/4192-Е від 06.10.2023).

Після нанесення удару, ОСОБА_3 викинула ніж на територію сусідської земельної ділянки, а отже вживала заходів, спрямованих на приховування своїх злочинних дій.

Лише після вжиття свідомих заходів, спрямованих на приховування злочину, усвідомлюючи, що ОСОБА_7 живий і пішов на територію домоволодіння своїх батьків, та саме на його прохання, вона викликала працівників швидкої медичної допомоги.

Суд критично відноситься до показань обвинуваченої щодо відсутності умислу на позбавлення життя потерпілого ОСОБА_7 , оскільки, обвинувачена мала реальну можливість уникнути таких тяжких наслідків та не застосовувати ніж, покинувши територію домоволодіння та місце конфлікту шляхом втечі або виклику поліції і для виконання таких дій вона не мала жодних перешкод, однак цього вона не зробила.

Дослідивши усі обставини злочину, суд вирішуючи питання кваліфікації дій ОСОБА_3 приходить до висновку про те, що в судовому засіданні не встановлено такого фатально небезпечного нападу або погрози такого нападу з боку загиблого, єдиним порятунком від якого була його смерть.

Окремо, слід зазначити, що не знайшло в судовому засіданні свого підтвердження і твердження ОСОБА_3 про спричинення нею удару ножем ОСОБА_7 безпосередньо після нанесення останнім їй удару в потилицю, чим вона пояснює свої наступні дії. Так, за висновком судового експерта № 2881е від 06.09.2023 у ОСОБА_3 виявлено лише тілесне ушкодження у вигляді: синця по зовнішній поверхні правого стегна у верхній третині, що не відноситься до досліджуваної судом події. Крім того, з вказаних обставин покази обвинуваченої не послідовні та мінливі, так під час проведення слідчого експерименту, вона показала, що ОСОБА_7 наніс їй один удар кулаком в потилицю, а в судовому засіданні вона стверджує, про нанесення загиблим їй двох таких ударів.

Твердження ОСОБА_3 про те, що вона не мала прямого сумислу на вбивство не вказує на відсутність мети вбивства потерпілого, оскільки відсутність бажання спричинити смерть іншій особі не виключає наявності умислу на вбивство. Навмисне вбивство може бути скоєно як із прямим умислом так і з неконкретизованим.

Дії обвинуваченої мають ознаки об`єктивної сторони вбивства: дії, тобто м`язове зусилля, яке спрямовує знаряддя злочину безпосередньо у життєво важливий орган потерпілого, смерті, як наслідку діяння та причинний зв`язок між діями та наслідком.

Під час бійки або сварки виключається наявність заздалегідь обдуманого умислу на позбавлення потерпілого життя. При неконкретизованому умислі особа завідомо усвідомлює небезпечний характер своїх дій, передбачає суспільно небезпечні наслідки у вигляді настання смерті іншої особи, та хоча і не хоче, проте свідомо припускає її настання, що мало місце у цьому випадку.

Твердження обвинуваченої ОСОБА_3 про те, що потерпілий попередньо вчиняв відносно неї дії, які вказують на психічне і фізичне насильство підтверджені матеріалами провадження, зокрема, відомостями про звернення до поліції ОСОБА_3 і ОСОБА_7 протягом проміжку часу з 01.01.2011 по 30.08.2023 та показами свідків. Суд вважає, що такі обставини та поведінка потерпілого, звичайно, мають бути враховані при призначенні покарання обвинуваченій.

При цьому суд враховує, що відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 520 від 06.09.2023 ОСОБА_3 у період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння будь-який психічний розлад не виявляла, та в даний час не виявляє. У період часу, що відноситься до інкримінованого їй діяння, вона могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. У теперішній час іспитована також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) і керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Суд розцінює поведінку обвинуваченої ОСОБА_3 під час судового розгляду та заперечення своєї вини, як захисно-установчу в суб`єктивно складній, несприятливій для неї судово-слідчій ситуації, форму реалізації права на захист і бажання уникнути кримінальної відповідальності та покарання за вчинений злочин.

Оцінюючи в сукупності зібрані та безпосередньо дослідженні під час судового розгляду докази, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченої у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження та доведена в повному обсязі.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіяння смерті іншій людині, кваліфікуються ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд зазначає, що відповідно до результатів токсикологічного дослідження на вміст алкоголю № 9796 від 28.08.2023, акт № 1018 в сечі вміст алкоголю становить 0%о і хіміко-токсикологічного аналізу сечі № 64 від 28.08.2023, акт №1018, в сечі наркотичних речовин не виявлено. Таким чином, викладаючи встановлені судом обставини події вчиненого ОСОБА_3 злочину, суд не зазначає, що остання перед словесним конфліктом з ОСОБА_21 і під час нього вживала алкогольні напої, а також в подальшому нанесла йому удар ножем перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вважаючи такі обставини такими, що не доведені належними та допустимими доказами.

Вирішуючи питання про призначення покарання суд керуючись загальними засадами призначення покарання закріпленими в ст. 65 КК України через які реалізовано принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, спрямованих на досягнення мети покарання пов`язаної з виправленням засудженого, а також запобігання вчиненню ним та іншими особами нових злочинів (ст. 50 КК України). При цьому суд бере до уваги роз`яснення надані Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» N 7 від 24.10.2003 та позицію ЄСПЛ сформовану ним, зокрема, в рішенні Швидка проти України щодо покарання як заходу примусу необхідного у демократичному суспільстві для досягнення його мети.

Судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, інші обставини, зокрема дії обвинуваченої після вчинення злочину та позицію потерпілого щодо міри можливого покарання.

Судом встановлено та враховано, що ОСОБА_3 має середньо спеціальну освіту, не працевлаштована однак працювала виконуючи роботи на будівництві, не заміжня, має на утримані малолітніх дітей: ОСОБА_22 . ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , і неповнолітню дитину: ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , за твердженнями свідків є дбайливою і турботливою матір`ю, зареєстрована та фактично проживає за місцем реєстрації, де позитивно характеризується, у лікаря психіатра та нарколога на обліку не перебуває,раніше не судима.

Обставин, які в силу ст. 66 КК України, пом`якшують покарання, а також обставин, які в силу статті 67 КК України обтяжую покарання підсудній, судом не встановлені.

Суд враховує суспільну небезпечність вчиненого ОСОБА_3 злочину та ступінь його тяжкості, який згідно ст. 12 КК України, відноситься до особливо тяжких злочинів.

Окрім того, суд враховує, що обвинувачена щиро шкодує про наслідки своїх дій та просить вибачення у потерпілого за спричинену смерть його синові.

Суд враховує агресивну, неправомірну поведінку загиблого ОСОБА_7 відносно обвинуваченої, з приводу чого остання зверталась до правоохоронних органів. ОСОБА_7 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення правопорушень пов`язаних з обігом наркотичних засобів, постійної роботи не мав, на час смерті перебував в стані алкогольного сп`яніння.

Отже, з урахування особи обвинуваченої, обставин справи, тяжкості вчиненого злочину, суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті закону, визначеної за вчинений злочин, у виді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання буде необхідним та достатнім для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів, тобто, буде пропорційним легітимній цілі, яка переслідується таким покаранням. Підстав для призначення покарання нижче від найнижчої межі, встановленої санкцією статті, звільнення підсудної від покарання чи його відбування, судом не встановлено.

Цивільний позов потерпілим не заявлено.

Суд вважає, що з метою запобігання спробам вчинення ОСОБА_3 дій направлених на переховування від суду, відносно неї необхідно продовжити застосування виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, оскільки будь-який більш м`який запобіжний захід, не може запобігти виконання останньою процесуальних обов`язків.

При визначенні початку обрахунку строку відбування покарання та зарахування попереднього ув`язнення суд враховує, що ОСОБА_3 затримано 27.08.2023 об 19-00 год. та ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.08.2023 їй обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Таким чином строк попереднього ув`язнення слід зарахувати в строк покарання, рахуючи строк покарання з моменту фактичного затримання підсудної, тобто, з 27.08.2023, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Застосований під час досудового слідства арешт майна, на підставі ч. 4 ст. 174 КПК України слід скасувати.

Долю речових доказів вирішити на підставі ст. 100 КПК України.

Документально підтверджені процесуальні витрати, зокрема витрати пов`язані з залученням судового експерта за висновками № СЕ-19/104-23/30509-Д і № СЕ-19/104-23/32665-Д на загальну суму 4541 грн., згідно правил ст. 122 та 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченої на користь держави.

Керуючись статтями 100, 337, 349, 368-370, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 115 Кримінального кодексу України та призначити їй покарання у виді 8 (вісім) років позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту фактичного затримання, тобто, з 27 серпня 2023 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Залишити ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Скасувати арешт, накладений на майно за ухвалами Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30 серпня 2023 року (справа 175/4714/23, провадження № 1-кс/175/996/23), (справа 175/4714/23, провадження № 1-кс/175/994/23), (справа 175/4714/23, провадження № 1-кс/175/1000/23) і (справа 175/4714/23, провадження № 1-кс/175/999/23).

Речові докази по справі:

-кухонний ніж, виявлений 28.08.2023 в період часу з 20.40 годин по 21.10 годину під час проведення огляду території домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 , де проживає ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який знаходиться в паперовому конверті; а також, кухонні ножі загальною кількістю 5 шт., одяг у вигляді футболки білого кольору та джинсових шорт, кофта білого кольору з довгим рукавом, штани спортивні сірого кольору з малюнком на лівій штанині, які належать ОСОБА_3 , нігтьові зрізи з обох рук тa змиви з рук ОСОБА_3 разом з осадками та витяжками, нігтьові зрізи з обох рук трупу ОСОБА_7 разом з осадками та витяжками, залишки змивів по експертизі 1852/2452-БД, які знаходяться в паперових конвертах; а також, 2 скляні чарки, які поміщено до паперової коробки; зразки грунту зі слідами РБК, вільні зразки грунту, які знаходяться в паперових конвертах; а також зразки крові ОСОБА_3 , який знаходиться в паперовому конверті; а також, шорти та труси, які знаходяться в паперовому конверті; а також, дактилоскопічна карта на ім`я ОСОБА_7 , що було вилучено під час огляду місця події, 27.08.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , які окремо запечатано до паперових конвертів з підписами понятих та передані до камери зберігання речових доказів ВП №8 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській, - знищити;

-мобільний телефон чорного кольору Redmi 9А, imei-1: НОМЕР_3 , imei-2: НОМЕР_4 з сім карткою з номером № НОМЕР_1 , в чохлі чорного кольору, який було поміщено до паперового конверту та завірено підписами понятих, повернути власнику ОСОБА_14 .

Процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/104-23/32665-Д від 21.09.2023 на суму 2629 грн. і за проведення судової експертизи № СЕ-19/104-23/30509-Д від 21.09.2023 на суму 1912 грн., а всього на загальну суму 4541 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок одна грн. 00 коп.) - стягнути з ОСОБА_3 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Петриківський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1