Справа № 645/1092/22
Провадження № 1-кп/645/10/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2023 року м. Харків

Фрунзенський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні у залі суду у м. Харкові клопотання прокурора Немишлянської окружної прокуратури міста Харкова про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, клопотання адвоката ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну раніше обраного запобіжного заходу по кримінальному провадженню за №0000868 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

встановив:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відносно обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 спливає 12.08.2023.

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,4 ч. 1 ст. 177 КПК України. В обґрунтування зазначено, що докази в повній мірі не досліджені, усі свідки по кримінальному провадженню не допитані, обвинувачується у вчинення злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п*ять років. Крім того ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, неодноразово судимий за вчинення кримінальних правопорушень корисливої спрямованості, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі до 10 років. До матеріалів справи долучив письмове клопотання.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 заявив клопотання про заміну ОСОБА_4 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний з позбавленням волі, можливо на домашній арешт. В обґрунтування клопотання захисник посилається на те, що прокурором не доведено, що наявні ризики і та обставина, що судовий розгляд не завершено, виправдовують подальше тримання ОСОБА_4 під вартою. Не наведено наявності обґрунтованих ризиків, які б виправдовували подальше тримання його під вартою, оскільки досудове провадження завершено. Крім того просив врахувати, що ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, до затримання мешкав разом із матір`ю, яка на сьогоднішній день має ряд захворювань та потребує постійного стороннього догляду та підтримки. Частина свідків вже допитані по даному кримінальному провадженню, інша частина це співробітники правоохоронних органів, тому вплинути на них його підзахисний не має змоги та наміру. Більш того, усі письмові докази по даному кримінальному провадженні вже були долучені до матеріалів справи, тому казати, що підзахисний зможе знищити їх, захисник вважає необґрунтовано. Що стосується обвинувачення мого за ч.2 ст. 307 КК України, сторона захисту приходить до висновку, що воно не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду на даному етапі. Пред`являючи ОСОБА_4 обвинувачення за частиною 2 статті 307 КК України, орган досудового розслідування в обвинувальному акті зазначив, що обвинувачений незаконно придбав, особливо небезпечні наркотичні засоби з метою подальшого збуту. Таким чином, основним доказом обвинувачення ОСОБА_4 за ч.2 ст. 307 КК України, на думку сторони обвинувачення, є вилучення в обвинуваченого наркотичних засобів. Пред`явлене обвинувачення ОСОБА_4 за частиною 2 статті 307 КК України не містить інформації щодо факту збуту, наркотичних засобів обвинуваченим жодній особі, тобто таких фактів органом досудового розслідування не встановлено, оперативні закупівлі наркотичного засобу та психотропних речовин не проводилися, жоден із свідків по даному кримінальному провадженню, також не підтвердив зазначену обставину. Сторона захисту переконана, що на даний час, на даній стадії судового розгляду запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 має бути змінений на домашній арешт у певний час доби.

У судовому засіданні обвинувачений підтримав клопотання адвоката, просив суд відмовити у задоволенні клопотання прокурора. Також заявив клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, яке надав у письмовому вигляді. У клопотання обвинувачений, посилаючись на практику ЕСПЧ, вказує на недоцільність продовження тримання його під вартою, оскільки він свою провину не визнає, але дає чіткі та послідовні свідчення, не має наміру ховатися від суду, або впливати на свідків, доказів його провину обвинуваченням не надано і тому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту є доцільним. Також обвинувачений вказав, що у разі задоволення його клопотання він зобов`язався не порушувати змінений запобіжний захід та своєчасно з`являтися до суду.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу, посилаючись на його необґрунтованість, просив суд вирішити питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, у зв`язку з тим, що строк тримання під вартою закінчується, розгляд справи триває, а ризики передбачені п.п. 1,3,4 ч.1 ст.177 КПК України на даний час не відпали та продовжують існувати.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

У ході розгляду клопотань під час судового засідання знайшли підтвердження доводи прокурора про існування ризику переховування від суду, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачене покарання на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а тому є обґрунтовані підстави вважати, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, він може переховуватися від суду.

Разом з тим, на суду прокурором не доведено існування інших ризиків. Зокрема, ризик, спотворення (підроблення) документів, які мають істотне значення для справи та унеможливлять притягненню винних осіб до відповідальності, на думку суду втратив свою актуальність, оскільки у кримінальному провадженні докази зібрані, обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування передані до суду. Також, прокурором не доведено та не надано обґрунтованих доказів про те, що обвинувачений ОСОБА_4 буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або незаконно впливати на свідків, оскільки тяжкість покарання, на яке посилається прокурор не може слугувати єдиною підставою для обґрунтування вказаних ризиків.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1-2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 та 6 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

У своєму рішенні ЄСПЛ у справі "Авраімов проти України" від 25 березня 2021 року констатував порушення п.3 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначив, що існування обґрунтованої підозри, що ув`язнений вчинив злочин, є умовою sine qua non для законності тривалого тримання його чи її під вартою. Але коли національні судові органи вперше "негайно" після затримання розглядають питання про необхідність застосування до затриманого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, цієї підозри вже буде недостатньо, й органи державної влади повинні також навести інші відповідні та достатні підстави для обґрунтування тримання під вартою. Цими іншими підставами можуть бути ризик переховування, ризик чинення тиску на свідків або фальсифікації доказів, ризик змови, ризик повторного вчинення злочину або спричинення порушення громадського порядку та пов`язана з цим необхідність захисту затриманого. Ці ризики мають бути належним чином обґрунтовані, і міркування органів державної влади з цих питань не можуть бути абстрактними, загальними або стереотипними (п.57). Обрання судом заявнику запобіжного заходу у виді тримання під вартою, незважаючи на встановлення недоведеності слідчим того, що інші запобіжні заходи були б неналежними, свідчить, що вирішальним для суду стало посилання органу державної влади на положення про неможливість застосування інших запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, який суд повторив (п.66). Зазначенй підхід застосовується ЄСПЛ, у тому числі, й при вирішенні питання щодо законності продовження строку тримання під вартою.

З матеріалів справи вбачається, що дане клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 за змістом, у частині обґрунтування підстав для його задоволення, є ідентичним клопотанню від 8 серпня 2023 року щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та, всупереч вимогам п.1 ч.3 ст.199 КПК України, у ньому не викладено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися.

Крім того, прокурором на час розгляду клопотання не зазначено будь-яких мотивів неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, тощо.

Враховуючи наявність, встановлених судом, ризиків, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, його особу, який під час застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою не порушував дисципліну, виконував законні вимоги співробітників правоохоронних органів та слідчого ізолятору, майновий та сімейний стан, наявність місця проживання, обставин тривалого застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу, обставини самого злочину, а також незабезпечення стороною обвинувачення явки свідків обвинувачення до судового засідання, а також враховуючи стан здоров`я матері обвинуваченого, яка згідно медичної довідки від 09.09.2023 виданої КНП «Міська поліклініка № 3» має діагноз цукровий діабет ІІ тип, середньої важкості, стадія стубкомпенсації. Гіпотиреоз, середньої важкості, суд вважає, що має місце виняткова ситуація, передбачена ч.3 ст.377 КПК України, у зв`язку з якою обґрунтованим та достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 буде застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

У зв`язку з чим, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання захисника, обвинуваченого та змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт із покладенням на останнього обов`язків строком до двох місяців.

Запобіжний захід у виді домашнього арешту при фактичних обставинах цієї справи та пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення, з урахуванням встановлених ризиків, на думку суду, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, поза як дозволить досягти мети застосування запобіжних заходів, визначеної у ст. 177 КПК України.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

На підставі викладеного, керуючись ст.62 Конституції України, ст.5, 6 Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. ст. 177-199, ч. 3 ст. 303, 395 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 та клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу з тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 26 листопада 2023 року.

Покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме: прибувати на виклики прокурора або суду за першою вимогою; не залишати місце постійного проживання, АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду цілодобово; утримуватись від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідного територіального органу паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у тому числі паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Негайно в залі суду звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та зобов`язати невідкладно прибути до місця свого проживання: АДРЕСА_1 .

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний період доби строком на 2 місяці, тобто до 26 листопада 2023 року.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за вказаним запобіжним заходом та постановкою вказаної особи на облік покласти на начальника Відділу поліції № 2 Харківського районного відділу поліції № 2 Головного управління Національної поліції в Харківській області.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали для здійснення контролю за її виконанням направити керівнику Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова.

Ухвала в частині зміни запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, в той же строк, з моменту вручення копії ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 02.10.2023.

Головуючий суддя -