ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/528/24 Справа № 208/9576/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженої ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_8 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженої ОСОБА_8 , -

ВСТАНОВИВ:

Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини.

Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року було відмовлено у задоволенні клопотання захисника засудженої щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 .

Як встановлено судом, ОСОБА_8 засуджена вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022 року, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі. Станом на 19 жовтня 2023 року відбула 2/3 частини строку покарання.

Під час утримання в СІЗО м. Запоріжжя мала 4 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

11 листопада 2022 року прибула для відбування покарання до державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)». Мала два заохочення.

Відносно засудженої 03 березня 2023 року колонією розглядалось питання щодо застосування заохочувальних норм, передбачених ст. 82 КК України та комісією зазначено, що засуджена на шлях виправлення не стала.

05 травня 2023 року відбулось ще одне засідання комісії щодо застосування заохочувальних норм, передбачених ст. ст. 100, 101 КВК України, на якому було також зроблено висновок, що засуджена не стає на шлях виправлення.

Проаналізувавши матеріали особової справи засудженої. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що до ОСОБА_8 за весь час відбуття покарання мала всього два заохочення, в іншому поведінка засудженої мала пасивний характер, з огляду на що суд не зміг дійти до обґрунтованих переконань щодо досягнення ОСОБА_8 мети покарання та її виправлення, а відтак і щодо наявності правових підстав для застосування відносно неї ст. 81 КК України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Захисник засудженої в апеляційній скарзі просить ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженої ОСОБА_8 - скасувати та постановити нову, якою застосувати відносно засудженої положення ст. 81 КК України, мотивуючи такі вимоги тим, що засуджено сумлінною поведінкою довела своє виправлення, зокрема, ОСОБА_8 працевлаштована на підприємстві виправної установи, виконує свою норму роботи, проявляє зацікавленість у роботі, характеризується позитивно, дотримується правил внутрішнього розпорядку, вину у вчиненому злочині визнає та повністю розкаюється.

Позиції учасників судового провадження.

Захисник в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити з підстав та мотивів, викладених в ній.

Засуджена підтримала позицію свого захисника, просила звільнити її умовно-достроково від відбування покарання.

Прокурор проти задоволення апеляційної скарги захисника засудженої заперечував, посилався на її безпідставність та необґрунтованість, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, думку учасників кримінального провадження, їх виступи в судових дебатах, дослідивши матеріали кримінальної провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника засудженої не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Так, підставою умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є: фактичне відбуття засудженим певної частини призначеного йому покарання та доведенням засудженого свого виправлення. Доведення засудженого свого виправлення означає досягнення ним такого стану, за якого від даної особи не доводиться очікувати вчинення в майбутньому нових злочинів. Виправлення засудженого має бути підтверджене сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вимогами ч. 2 ст. 67, ч. 2 ст. 103 КВК України встановлено, що засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Пленум ВСУ у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року №2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, вказав на те, що оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Згідно до ст. 6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Як вбачається із матеріалів особової справи, ОСОБА_8 засуджена вироком Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022 року, за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі.

Станом на 19 жовтня 2023 року відбула 2/3 частини строку покарання.

Під час утримання в СІЗО м. Запоріжжя мала 4 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.

11 листопада 2022 року прибула для відбування покарання до державної установи «Кам`янська виправна колонія (№34)». Мала 2 заохочення.

Відносно засудженої 03 березня 2023 року колонією розглядалось питання щодо застосування заохочувальних норм, передбачених ст. 82 КК України та комісією зазначено, що засуджена на шлях виправлення не стала.

05 травня 2023 року відбулось ще одне засідання комісії щодо застосування заохочувальних норм, передбачених ст. ст. 100, 101 КВК України, на якому було також зроблено висновок, що засуджена не стає на шлях виправлення.

Таким чином, з огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції щодо недостатності правових підстав для застосування до ОСОБА_8 положень ст. 81 КК України, оскільки відповідно до досліджених судом першої інстанції матеріалів особової справи не вбачається сумлінної поведінки засудженої, досягнення нею мети покарання, а відтак і її виправлення, а сам по собі факт відбуття засудженою частини строку покарання, який дає можливість звертатись із клопотанням щодо застосування ст. 81 КК України не є достатньою правовою підставою для умовно-дострокового звільнення засудженої від відбування покарання. Доводи захисника засудженої в апеляційній скарзі про те, що ОСОБА_8 своєю сумлінною поведінкою довела своє виправлення не знайшли свого обґрунтованого підтвердження в ході апеляційного перегляду, а посилання щодо сумлінного ставлення засудженої до праці та дотримання нею режиму виправної установи є нормою поведінки кожного засудженого, який бажає стати на шлях виправлення.

А тому, на підставі викладеного та керуючись положеннями ст. ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 листопада 2023 року про відмову в умовно-достроковому звільненні від відбування покарання засудженої ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді Дніпровського

апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4