Справа № 712/191/23
Провадження № 1-кс/712/3620/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2023 року слідчий суддя Соснівського районного суду міста Черкаси ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 з участю прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000110 від 18.11.2022 року,-

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2023 року, через систему «Електронний суд» до суду звернувся адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_6 з клопотанням про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000110 від 18.11.2022 року, а саме: на житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, адреса: АДРЕСА_1 , загальна площа 203,6 кв.м.

Клопотання мотивує тим, що ухвалою Соснівського районного суду міста Черкаси від 11.01.2023, справа № 712/191/23, в рамках кримінального провадження № 0000110 від 18.11.2022 року було задоволено клопотання органу досудового розслідування та накладено арешт на об`єкти рухомого та нерухомого майна, що належать ОСОБА_6 , перелічене в резолютивній частині даної ухвали суду. На даний час є необхідність для ухвалення рішення про скасування арешту у зв`язку із тим, що низка фактів та обставин, якими обґрунтовувалися клопотання слідчого та прокурора про арешт майна, не тільки не отримали свого підтвердження в ході досудового розслідування, але й спростовуються документальними доказами, які долучаються до даної заяви, що перетворює подальше продовження арешту на майно на необґрунтоване переслідування громадянина і підприємця з боку державного органу. У відповідності до ст.29 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія чи процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті у розумні строки, проте орган досудового розслідування ігнорує дану принципу вимогу процесуального закону, позбавляючи власників права на вільне здійснення повноважень, які передбачені статусом власника. Черкаським апеляційним судом залишені в силі ухвали про накладення арешту, але орган досудового розслідування, маючи більш ніж достатньо часу для проведення відповідних слідчих дій, не зміг довести необхідність продовження арешту на майно заявника. Як вбачається зі змісту витягу з ЄРДР у КП № 0000110 від 18.11.2022 р., сформованого 17.07.2023 р., органом досудового розслідування була радикально змінена фабула кримінального провадження. На даний час розслідування здійснюється вже не факту незаконних дій посадових осіб Черкаської митниці, які за змовою з заявником та іншими особами здійснили дії, що призвели до заниження експортної вартості агропромислової продукції, а вчинили фінансові дії з метою «насильницького повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні». Тобто за 8 місяців слідства органи ДБР та прокуратури спромоглися лише довести, що первинна фабула справи була помилковою. Зазначення у витягу з ЄРДР прізвищ осіб не стало підставою для пред`явлення їм підозр у вчиненні злочину, передбаченого ст. 110-2 КК України. До даного часу орган досудового розслідування не зміг отримати реальні докази причетності вказаних у ЄРДР осіб до вчинення дій, передбачених диспозицією ст. 110-2 КК України. Крім того, під час накладання арешту на майно суди виходили саме з тих фактичних обставин, які були зазначені у первинному витягу з ЄРДР, і які на даний час вже є неактуальними. Те арештоване майно, яке перебуває на території України, само по собі не було предметом знаряддям злочину, передбаченого ст.110-2 КК України. Враховуючи відсутність проведення у січні-серпні 2023 року слідчих дій як щодо осіб, перелічених у витягу, так і щодо арештованого майна, можна зробити висновок, що продовження арешту не сприяє ефективності та об`єктивності кримінального провадження. Органом досудового розслідування не доведена необхідність продовження арешту.

02.08.2023 р. адвокат ОСОБА_4 заявив відвід слідчому судді ОСОБА_7 , який ухвалою судді Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_8 від 07.08.2023 задоволено.

Відповідно до протоколу повторного автоматичного визначення слідчого судді від 07.08.2023, справу передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

Адвокати ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання підтримали та просили суд його задовольнити з підстав, викладених у клопотанні. Додатково зазначили, що як убачається із позиції сторони обвинувачення в даному кримінальному провадженні, особи, які зазначені у витягу з ЄРДР та клопотаннях прокурора про накладення арешту на майно, орган досудового розслідування проводить останнє за ч. 2 ст. 110-2 КК України, тобто за можливим фактом фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади. В той же час, безпосередньо ухвалами суду від 10-13 січня 2023 року слідчими суддями Соснівського районного суду м. Черкаси були накладені арешти, в тому числі і на майно, щодо якого подана дана заява, на підставі клопотання прокурора у КП за ч. 1 ст. 111-2 КК України, тобто за можливим фактом пособництва державі-агресору. Дані склади злочинів не співпадають ні за своїм змістом, ні за своєї природою. Із новим клопотанням про арешт в рамках нової кваліфікації можливих дій осіб, зазначених в якості власників майна, що підлягало арешту, в даному КП сторона обвинувачення не зверталася. Більше того, як вбачається із відомостей, оголошених в судових засіданнях в даному КП прокурором, змінилася не тільки правова кваліфікація, але й самі фактичні обставини. Мова йде про те, що первинні клопотання обґрунтовувалися в даному аспекті незаконними діями посадових осіб Черкаської митниці та представників підприємств, майно яких зрештою були арештоване, які отримали свій вираз у заниженні експортної вартості агропродукції. В той же час, на даний момент КП в цій частині закрито за відсутністю складу злочину. Таким чином, продовження арешту, враховуючи зміну кримінально- правової кваліфікації та відмовою сторони обвинувачення від підтримки фактичних обставин справи, якими прокурор обґрунтовував свої доводи щодо необхідності накладення такого виду забезпечення КП, носить характер безпідставного, так як саме на сторону обвинувачення чинним КПК покладається обов`язок доведення необхідності та обґрунтованості продовження арешту.

Прокурор в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання з тих підстав, що на даний час досудове розслідування триває, проводяться необхідні слідчі дії, а саме допити осіб, тимчасові доступи до речей і документів, виконуються доручення слідчого оперативними підрозділами та інше. Підстави для скасування арешту, передбачені КПК України на даний час відсутні. Окрім того, у кримінальному провадженні наразі слідчі дії не підлягають до розголошення.

Заслухавши учасників, дослідивши матеріали клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що Четвертим слідчим відділом (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління розташованого у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000110 від 18.11.2022р.

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000110 відомості до ЄРДР були внесені 18.11.2022 про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 111-2 КК України (пособництво державі-агресору) по факту того, що службові особи Черкаської митниці шляхом оформлення експертних декларацій без коригування митної вартості та виведення капіталу з України спільно з громадянином ( без зазанчення анкетних даних) який підтримує окупаційну адміністрацію російської федерації в окупованій АР Крим, вчинили пособництво країні-агресору.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2023 року по справі № 712/191/23 накладено арешт на об`єкти рухомого та нерухомого майна, що належать ОСОБА_6 , в тому числі, житловий будинок, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, адреса: АДРЕСА_1 , загальна площа (кв.м): 203,6. Заборонено розпоряджатися (в тому числі, але не виключно) продавати і дарувати, міняти, іншим способом відчужувати, передавати під заставу або управління вищевказане майно.

Підставою накладення арешту було клопотання прокурора про те, що в ході здійснення досудового розслідування встановлено, що на території України здійснює господарську діяльність низка юридичних осіб, кінцевими бенефіціарами яких прямо або опосередковано є російська федерація та/або громадяни російської федерації, а також особи, які не є громадянами російської федерації, при цьому, кошти від податків, сплачених вказаними юридичними особами використовуються представниками окупаційної влади рф для забезпечення функціонування незаконних органів влади, підтримки агресії та інших дій, спрямованих на насильницьку зміну меж території та державного кордону України.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.01.2023 року, при накладенні арешту слідчий суддя виходив з того, що при розгляді клопотання про арешт стороною обвинувачення обґрунтовано достатні підстави для висновку, що дане майно вказане у клопотанні може являтись предметом кримінального правопорушення, отже є речовими доказами і можуть бути приховані, використані чи передані, що обумовлює необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 лютого 2023 року апеляційну скаргу залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 січня 2023 року, якою задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно - без змін. Колегія суддів вважала застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, співрозмірним та розумним обмеженням права власності третіх осіб, що виправдовує потреби досудового розслідування.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2023 року клопотання старшого слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м. Черкасах) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Києві ОСОБА_9 , за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000110 від 18.11.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 110-2 КК України, про передачу речових доказів для здійснення заходів управління ними - задоволено. Передано в управління Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів () для здійснення заходів з управління вказаним майном, корпоративними правами та статутним капіталом в порядку та на умовах, передбачених ст.ст. 19-24 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» майно, серед іншого, нежитлову будівлю, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 35370947, адреса: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Узлова, 18б, загальна площа (кв.м): 2197,0, що належать ТОВ «Веда» (); нежитлову будівлю «автогараж», реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 33, адреса: Чернігівська обл., Ніжинський район, с. Вертіївка, вул. Миру, 241в, загальна площа (кв.м): 1347,1, що належить ОСОБА_6 .

Згідно із сформованим 07.09.2023 р. витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000110 короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 110-2 КК України (фінансування дій, вчинених з метою насильницької зміни чи повалення конституційного ладу або захоплення державної влади, зміни меж території або державного кордону України) має редакцію: громадянин ОСОБА_10 , який має громадянство рф, а також ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вчинили фінансування дій з метою насильницького повалення конституційного ладу та захоплення державної влади в Україні.

В силу п. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно до п.2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до положень ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженогорозслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Обґрунтованість підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 110-2 КК України, та обставин, які стали підставою для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Згідно з практикою ЄСПЛ, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. Відповідно до практики ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства», п.32, Series A, № 182).

Оцінюючи встановлені в судовому засіданні обставини, обґрунтованість підозри, завдання арешту майна, як виду заходу забезпечення кримінального провадження, враховуючи, що вказане у клопотанні про скасування арешту майно може являтись предметом кримінального правопорушення проти основ національної безпеки, отже відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та ризики його приховання, використання чи передання на даний час не відпали, що обумовлює необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту, оскільки досудове розслідування триває та здійснюються слідчі дії, в тому числі за участю заявника ОСОБА_6 , за результатами яких може бути підтверджена або спростована імовірність причетності вказаних у витягу з ЄРДР осіб до вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 110-2 КК України, тому суд приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

При цьому суд враховує, що мотиви прийнятого рішення, зокрема наведення аргументів, що переконали слідчого суддю у прийнятті рішення про задоволення чи відхилення клопотання слідчого, можуть наводитись у межах, які не розкривають таємницю досудового розслідування.

Стосовно доводів щодо зміни фабули та кваліфікації кримінального провадження, слідчий суддя зазначає, що до ЄРДР вносяться відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. Отже, у подальшому, під час розслідування кримінального правопорушення як правова кваліфікація, як і виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, можуть зазнавати змін.

Оцінюючи дотримання права кожної фізичної особи на мирне володіння своїм майном, декларованого ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя зважає на те, що застосування арешту у даному кримінальному провадженні становить втручання у право власності, однак таке втручання на даним час є виправданим з огляду на суспільний інтерес, який у даному конкретному випадку стосується результату розслідування обставин вчинення особливо кримінального правопорушення проти основ національної безпеки України в період воєнного стану.

Слідчий суддя не приймає до уваги доводи захисників щодо неможливості користуватися об"єктом нерухомості самим ОСОБА_14 та членами його сім"ї, в тому числі і неповнолітньою дитиною, оскільки відповідно до ухвали слідчого судді, якою накладався арешт на майно, останні не позбавлялись права користування.

За таких обставин, клопотання не підлягає задоволенню внаслідок відсутності умов, визначених статтею 174 КПК для скасування арешту майна, про які зазначає заявник.

Керуючись ст. ст. 100, 174 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна в кримінальному провадженні №0000110 від 18.11.2022 року - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали слідчого судді виготовлено 05 жовтня 2023 року.

Слідчий суддя : ОСОБА_1