У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000271, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13 вересня 2023 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,-

ВСТАНОВИВ:

Прокурор групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням у кримінальному провадженні №0000271, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13 вересня 2023 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,

Клопотання мотивовано тим, що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 13.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000271, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Як вказує прокурор, досудовим розслідуванням встановлено, що у громадянина України ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 у період із вересня місяця 2023 року, виник злочинний умисел на незаконне збагачення, способом здійснення організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а також керівництво такими діями.

Так, на початку вересня 2023 року ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_8 (який діяв під контролем правоохоронних органів), під час розмови в телефонному режимі ОСОБА_5 повідомив, що може допомогти перетнути державний кордон України безпосереднім переправленням через державним кордон України в обхід пунктів пропуску та озвучив, що дана послуга буде коштувати 5000 доларів США. Також ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_8 , що йому необхідно прибути на територію Закарпатської області.

Цього ж дня, 18.09.2023 ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне збагачення, шляхом отримання грошових коштів від ОСОБА_8 здійснив телефонний дзвінок до останнього із вимогою прибути в м. Хуст, Закарпатської області для подальшого поселення в готель та зазначивши при цьому, що переплавлення осіб через Державний кордон України відбудеться у будь-яку мить, усі подальші інструкції буде доведено додатково.

20.09.2023 ОСОБА_6 перебуваючи в м. Хуст, Закарпатської області набравши мобільним зв`язком ОСОБА_8 (який діяв під контролем правоохоронних органів) зустрівся з ним біля хостелу «Хуст», де в ході особистого спілкування повідомив останньому, що займається протиправною діяльністю, пов`язаною із переміщенням осіб через державний кордон України поза пунктами пропуску та отримав від ОСОБА_8 грошові кошти у сумі 5000 доларів США.

22.09.2023 до хостелу де проживав ОСОБА_8 за вказівкою ОСОБА_5 заселено ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканець с. Орлівщина, Дніпровської області, який мав намір за грошову винагороду у сумі 4000 доларів США перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску.

Надалі близько 17 год. 00 хв., ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_8 та надав останньому вказівку виходити разом з ОСОБА_9 із вказаного готелю та сідати в автомобіль марки «Ауді» номерні знаки « НОМЕР_1 ».

Під час перебування ОСОБА_8 в салоні автомобіля марки «Ауді» номерні знаки « НОМЕР_1 » ОСОБА_7 повідомив останньому, що вони вирушають до Державного кордону України, де його доведуть до місця перетину кордону.

В подальшому ОСОБА_8 на вищевказаному автомобілі разом із ОСОБА_7 поїхали з м. Хуст у напрямку с. Тересва, минаючи в обхід пункти контролю державної прикордонної служби.

Надалі ОСОБА_7 разом із усіма вищеописаними пасажирами у с. Тересва звернули на польову дорогу де до них підїхав позашляховик марки «Jeep» НОМЕР_2 , водій якого кругами по с. Тересва вивіз їх у поле де висадив з автомобіля та наказав очікувати провідників та інших осіб які мали намір за грошову винагороду перетну державний кордон України поза пунктами пропуску.

У подальшому 23.09.2023 близько 04 години 20 хвилин ОСОБА_8 та інших осіб, які мали намір за грошову винагороду перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску затримано спільними зусиллями державної прикордонної служби України та відділу міграційної поліції ГУНП в Закарпатській області на відстані близько 190 метрів від лінії державного кордону України. Серед виявлених осіб ОСОБА_8 (який діяв під контролем правоохоронних органів), ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В подальшому, під час проведення огляду місця події у ОСОБА_10 вилучено мобільний телефон марки «Самсунг» з карткою мобільного оператора у ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Iphone 12» з карткою мобільного оператора та у ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Google Picel 6» з карткою мобільного оператор за допомогою яких вони звязувались з особами які їх доставляли до кордону.

При обґрунтуванні клопотання прокурор посилається на положення ст.ст. 98, 100, 131,ч.2 ст. 167, ч1, п.1 ч.2, ч.ч.3,10,11 ст. 170 КПК України необхідно накласти арешт.

На переконання прокурора: не застосувавши вказані заходи, можуть призвести до зникнення та навіть втрати слідів, речових доказів, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

При цьому у клопотанні вказано на те, що оцінка розумності та співрозмірності обмеження права власності на майно підозрюваного та потреб кримінального провадження: обмеження розпорядження , користування майном, з огляду на потреби кримінального провадження, є розумним та співрозмірним, оскільки існує ризик знищення речових доказів.

Прокурор зазначає, що вищевказані речі містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту та обставин, які встановлюються під час даного кримінального провадження та мають значення у даному провадженні речового доказу, а тому з метою тимчасового позбавлення права, можливості відчужити, розпоряджатися та будь яким чином їх використовувати та збереження речового доказу, на них у відповідності п.1 ч.2 ст. 170 КПК України необхідно накласти арешт.

Враховуючи викладене, з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження та ефективного здійснення досудового розслідування, з метою забезпечення кримінального провадження, запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також зважаючи, що вилучені предмети є доказом вчинення даного кримінального правопорушення, необхідно накласти на них арешт, а тому, керуючись ст. ст. 40, 100, 131, 132, 170, 171, 172 КПК України, прокурор просить слідчого суддю: накласти арешт на вилучене 23.09.2023 під час проведення огляду місця події, а саме мобільні телефони вилучені у ОСОБА_10 марки «Самсунг» з карткою мобільного оператора у ОСОБА_11 марки «Iphone 12» з карткою мобільного оператора та у ОСОБА_9 марки «Google Picel 6» з карткою мобільного оператора.

Від слідчого, що входить у групу слідчих вказаного кримінального провадження, надійшла заява разом із матеріалами кримінального провадження, які він просить приєднати до клопотання. Окрім того, вказує що ним було повідомлено про дату та час розгляду клопотання-власників майна.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду клопотання повідомлявся належним чином, подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Клопотання підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Власники майна, його захисник в судове засідання не з`явилися, про дату та час судового засідання повідомлялися належним чином, заяв та клопотань не подавали.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Слідчий суддя, на підставі ч.2 ст. 172 КПК України, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності належним чим повідомлених сторін кримінального провадження, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів. Частиною 11 ст.170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно ч.5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто.

Слідчим суддею встановлено,що слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні відомості про яке внесено 13.09.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000271, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

згідно матеріалів клопотання, 23.09.2023 близько 04 години 20 хвилин ОСОБА_8 та інших осіб, які мали намір за грошову винагороду перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску затримано спільними зусиллями державної прикордонної служби України та відділу міграційної поліції ГУНП в Закарпатській області на відстані близько 190 метрів від лінії державного кордону України. Серед виявлених осіб ОСОБА_8 (який діяв під контролем правоохоронних органів), ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_11 ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Також, під час проведення огляду місця події, відповідно до протоколу огляду місця полії від 23.09.2023 у ОСОБА_10 вилучено мобільний телефон марки «Самсунг» з карткою мобільного оператора, у ОСОБА_11 мобільний телефон марки «Iphone 12» з карткою мобільного оператора та у ОСОБА_9 мобільний телефон марки «Google Picel 6» з карткою мобільного оператор. Як вбачається з матеріалів провадження за допомогою вказаних мобільних телефонів особи у яких вилучено мобільні телефони зв`язувались з особами, які їх доставляли до кордону.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 23.09.2023, вилучені під час затримання вказаних осіб засоби зв`язку(мобільні телефони) , визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Згідно ст. п.1 ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч3. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя вважає, доведеним, що вилучені, згідно протоколу обшуку речі, могли зберегти на собі сліди злочину або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час даного кримінального провадження.

При цьому, вказане в клопотанні майно на переконання слідчого судді, відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання).

У даному кримінальному провадженні є підстави вважати, що тимчасово вилучене майно може бути приховано, передано, пошкоджено або знищено заявленим володільцем. Таким чином, арешт на це майно з підстав передбачених ч.ч. 2,3 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна.

Таким чином, з огляду на вказане вище, слідчий суддя вважає, що в даному випадку вилучене майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, є всі правові підстави для накладення арешту на вказане майно.

За таких обставин слідчий суддя при розгляді даного клопотання вбачає потенційну загрозу та шкоду для кримінального провадження в разі відмови у накладенні арешту вилученого майна.

Така шкода може виразитись у втраті речового доказу стороною обвинувачення та унеможливить подальше провадження досудового розслідування, проведення відповідних судових експертиз, встановлення осіб винних у вчиненні кримінального правопорушення, та встановленню істини у справі, що очевидно переважає над відсутністю в даний час повідомленої підозри винуватій у вчиненні злочинів особі, а також неможливістю власником (володільцем) тимчасово розпоряджатися вказаним майном.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання прокурора про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Згідно протоколу обшуку, в ході якого було вилучено майно (на яке слідчий просить накласти арешт) такий було проведено 23.09.2023.

Клопотання надійшло до суду, та зареєстровано 27.09.2023 року, поштовим зв`язком. Згідно поштової відмітки на конверті лист прийнято до відправлення на поштовому відділені 23.09.2023.

Таким чином в даному випадку органом досудового розслідування дотримано процесуальних строків передбачених КПК України.

Слідчий суддя вважає, що на виконання вимог ч.1 ст. 173 КПК України прокурором, слідчому судді доведено необхідність арешту майна з метою збереження речових доказів, а також наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.170 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що наявні достатні правові підстави для арешту майна, оскільки враховує можливість використання його як доказу у даному кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст. 170-173, 175, 309, 394, 395 КПК України,слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурор Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000271, відомості про які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 13 вересня 2023 року, розпочатого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 Кримінального кодексу України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно,- задовольнити.

Накласти арешт на вилучені у ході огляду місця події 23.09.2023 мобільні телефони марки «Самсунг» з карткою мобільного оператора у ОСОБА_10 ; марки «Iphone 12» з карткою мобільного оператора у ОСОБА_11 ; марки «Google Picel 6» з карткою мобільного оператора у ОСОБА_9 ..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1