Житомирський апеляційний суд
Справа №274/4669/23 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.72 КК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.07.2023,

В С Т А Н О В И В:

Цією ухвалою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та просить її скасувати. Просить прийняти рішення у відповідності до вимог Закону, задовольнивши його клопотання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи засудженого та захисника в підтримку апеляційних вимог, думку прокурора, який заперечив щодо апеляційних вимог засудженого, перевіривши матеріали провадження №295/9375/21 та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення з таких підстав.

Приписами ст.2 КПК України, встановлено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно до ст.8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Попереднє ув`язнення у розумінні положень ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

У строк попереднього ув`язнення включається строк: а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово - психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року №838-VIII, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Разом з цим, Законом України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» №2046-VIII від 18.05.2017 до ч.5 ст.72 КК України були внесені відповідні зміни, згідно з якими, починаючи 21.06.2017 строк попереднього ув`язнення зараховується в строк відбуття покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 29 серпня 2018 року (провадження № 13-31кс18), якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом України №2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, та підтверджено матеріалами судового провадження №274/4669/23, ОСОБА_8 засуджений 10.04.2019 Богунським районним судом м.Житомира за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 6 років позбавлення волі без конфіскації майна, зараховано у строк покарання відповідно до ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення: з 20.11.2015 до 10.12.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та з 27.07.2017 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Враховуючи, що в даному провадженні ухвалою Житомирського апеляційного суду від 05.11.2019 р. вирок Богунського районного суду м. Житомира від 10.04.2019р. скасований в частині засудження ОСОБА_8 за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України з призначенням нового розгляду кримінального провадження в цій частині в суді першої інстанції, та змінено в частині вирішення цивільного позову, а в решті вирок залишено без змін, то слід вважати, що апеляційний суд, постановляючи ухвалу від 05.11.2019р., не приймав іншого на відміну від суду першої інстанції рішення в частині застосування ч.5 ст. 72 КК України та зарахування ОСОБА_8 строку тримання під вартою в строк покарання.

Тобто рішення судом щодо застосування ч.5 ст.72 КК України за наведений вище період прийнято та набрало законної сили, в передбаченому КПК України апеляційному порядку обвинуваченим чи його захисником не оскаржувалося. При цьому, звернення засудженого із заявою про зарахування відповідного терміну тримання під вартою в строк відбуття покарання в даному випадку в порядку виконання вироку згідно зі ст. 537 КПК України є помилковим та не може бути розглянуто в даному порядку ні судом першої інстанції, ні апеляційним судом відповідно.

Вироком Богунського районного суду м.Житомира від 19.02.2021 ОСОБА_8 засуджено за ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, відповідно до вимог ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів з врахуванням вироку Богунського районного суду м.Житомира від 10.04.2019 визначено остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 6 років позбавлення волі, строк відбування покарання обраховано з часу набрання вироком законної сили, зарахувавши в строк відбуття покарання повністю відбуте покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 10.04.2019.

Крім того, ОСОБА_8 засуджений 09.07.2021 ВолодарськоВолинським районним судом Житомирської області за ч.2 ст.185, ч.2 ст.289, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України на 6 років 9 місяців позбавлення волі; зараховано у строк відбуття покарання повністю відбуте покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 19.02.2021.

За результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження, що вірно і встановив суд першої інстанції, всі належні періоди перебування засудженого ОСОБА_8 в умовах попереднього ув`язнення були вирішенні відповідними судовими рішеннями, які є чинними, фактично всі питання порушені засудженим були предметами судового розгляду та знайшли своє вирішення.

В свою чергу, будь-яких інші періоди на які посилається засуджений, за результатами апеляційної перевірки не встановлено. Доказів на спростування цього факту засудженим не надано, відсутні такі докази і в матеріалах судового провадження.

З урахуванням вище зазначеного, обґрунтованих підстав фактично для додаткового (повторного) зарахування засудженому строків його перебування в умовах СІЗО в строк відбутого ним покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, апеляційний суд не вбачає.

Таким чином, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстави для її зміни чи скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі засудженого - відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27.07.2023, якою відмовлено в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_8 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :