Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 311/5451/21
Провадження №: 1-і/332/129/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2023 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Дніпрорудне, Василівського району, Запорізької області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, не одруженого, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, -

встановив:

Прокурор Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду м.Запоріжжя з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів обвинуваченому ОСОБА_4 , посилаючись на те, що строк застосовного до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується 21.12.2023, на даний час не зникли та не зменшилися ризики, передбачені п.п.1,5 ст.177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення, і застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не забезпечить належного виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, які враховувалися при застосуванні і продовженні обвинуваченому такого виду запобіжного заходу.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити з підстав, зазначених в клопотанні.

Обвинувачений проти задоволення клопотання прокурора стосовно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не заперечував, пояснив, що всі його родичі виїхали з окупованої території та переміщуються по території України, про їх місцезнаходження (адреси проживання) на даний час йому нічого не відомо.

Захисник проти задоволення клопотання прокурора стосовно продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою заперечував, просив змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання, посилаючись на те, що зазначені прокурором в клопотанні ризики необґрунтовані, розгляд кримінального провадження судом не здійснюється, провадження не відновлене. Також зазначив, що в разі звільнення, обвинувачений ОСОБА_4 може звернутися до державних органів, які нададуть йому житло.

Заслухавши учасників судового провадження щодо доцільності продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, суд приходить до таких висновків.

У провадженні Василівського районного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст.121 КК України.

Відповідно до Указу Президента України № 64/222 «Про введення воєнного стану в Україні» з урахуванням положень ст.3 Конституції України та на підставі наказу голови Василівського районного суду Запорізької області № 3 від 28.02.2022 року Василівським районним судом Запорізької області тимчасово зупинено здійснення судочинства.

На підставі розпорядження Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області визначено за Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області.

На підставі розпорядження Верховного Суду № 49/0/9-22 від 14.09.2022 територіальну підсудність судових справ Василівського районного суду Запорізької області змінено на Заводський районний суд м.Запоріжжя.

Ухвалою слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 22.10.2021 року відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалами Василівського районного суду Запорізької області, Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області та Заводського районного суду м. Запоріжжя строк тримання під вартою відносно ОСОБА_4 неодноразово було продовжено, останній раз, - 23.10.2023, до 21 грудня 2023 року включно.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Частинами 1,2,3 ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.

Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 злочину, яке відноситься до категорії тяжких умисних злочинів проти життя та здоров`я особи, а також суворість можливого покарання у виді позбавлення волі до 10 років, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винним, відсутність місця реєстрації, а також відсутність стійких соціальних зв`язків, дружини та неповнолітніх дітей на утриманні, продовжує й надалі існувати ризик переховування від суду.

Крім того, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обумовлюється ще тим, що обвинувачений ОСОБА_4 має місце проживання на території, яка на даний час є тимчасово окупованою, що може спонукати його переховуватися на такій території.

Також, ОСОБА_4 раніше неодноразово судимий, раніше неодноразово звільнявся від відбування покарання як з випробуванням з іспитовим строком, так і умовно-достроково, а маючи не зняту та не погашену судимість, вчинив дії за які знову обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, в період іспитового строку, призначеного за попереднім вироком, не працює, суспільно-корисною працею не займається, не має постійного джерела доходу, що у свою чергу, в сукупності свідчить про наявність вкрай високого ризику можливості вчинення інших злочинів.

Таким чином, на думку суду, ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є обґрунтованими.

Встановлені ризики є надзвичайно високими, що в сукупності з тяжкістю можливого покарання, яке відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків, свідчить про недостатність застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, адже більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, а також запобігти спробам переховуватися від суду та вчиняти інше кримінальне правопорушення.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створить загрозу суспільству. При цьому КПК не вимагає доказів того, що обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Врахування тяжкості кримінального правопорушення також має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню обставин у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно з якою «небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та ін.».

Також суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

З урахуванням наявності зазначених ризиків, а також з огляду на тяжкість інкримінованого злочину, його характеру, строку покарання, яке може бути йому призначено, беручи до уваги обставини, визначені у ст. 178 КПК України, суд приходить до висновку про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, який зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам, а саме: вчинити інше кримінальне правопорушення та переховуватися від суду, а отже, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою, який не може перевищувати 60 (шістдесят) днів.

Матеріали провадження не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого під вартою, та стороною захисту в судовому засіданні не надані.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає не лише особі обвинуваченого, а й характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого він обвинувачуються, виключають можливість перешкоджання інтересам правосуддя і ухиленню від суду.

Суд не визначає розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 197, 331, 372, 376 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 лютого 2024 року включно.

У задоволенні клопотань сторони захисту про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Копію ухвали направити в ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для виконання, прокурору для відома.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою яка тримається під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Повний текст ухвали виготовлено 13 грудня 2023 року.

Суддя: ОСОБА_1