Провадження №1-кп/523/1587/23
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

26.09.2023 р. Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження у кримінальному провадженні за №0000332 від 25.08.2023 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-22.12.2015р. Суворовським райсудом м. Одеси за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України до 4р. 5дн. позбавлення волі,

-28.11.2019р. Суворовським райсудом м. Одеси за ч.2 ст.190, ч.2 ст.185 КК України до 4р. позбавлення волі, 10.07.2023р. звільнений по відбуттю строку покарання,

обвинуваченого у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за встановлених органами дізнання наступних обставин.

10.07.2023р. Гужва звільнений з місць позбавлення волі та 24.05.2023р. відповідною постановою Малиновського райсуду м. Одеси відносно останнього встановлений адміністративний нагляд строком на 24 місяці відповідно до п.«б» ст.3, ст.6 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», з обмеженнями передбаченими спільним наказом ДДУПВП та МВС України від 04.11.2003 № 1303/203 «Про затвердження Інструкції про організацію здійснення адміністративного нагляду за особами, звільненими з місць позбавлення волі»: заборона виходу з дому з 22 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступного дня за встановленою для постійного проживання адресою; заборона виїзду за межі населеного пункту за місцем проживання без дозволу ВП ГУНП в Одеській області; зобов`язання явки на реєстрацію в територіальний орган поліції за місцем постійного проживання 4 рази на місяць; заборона відвідування торгових точок, де проводиться продаж спиртних напоїв на розлив.

Крім того, ОСОБА_4 роз`яснено під особистий підпис обмеження та обов`язки, встановлені ст.9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавленні волі» та попереджено про відповідальність, передбачену за порушення вказаних правил адміністративного нагляду, про що наявний відповідний підпис останнього у матеріалах справи.

12.08.2023р. та 21.08.2023р., в ході здійснення перевірки дільничними офіцерами відділу поліції здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 , але останній був відсутній за вказаною адресою, чим відповідно порушив встановлені йому обмеження адміністративного нагляду.

Водночас, у період з 10.07.2023р. по 13.07.2023р., ОСОБА_4 без поважних причин, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, самовільно з метою ухилення від адміністративного нагляду, для постановки на облік до відділу поліції як раніше судима особа, відносно якої встановлено адміністративний нагляд, не з`явився, тим самим, без поважних причин, порушив обов`язки, передбачені п.«а» ст.9 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі», а саме не прибув у визначений установою виконання покарань термін до відділу поліції №З ОРУП №1 ГУНП в Одеській області і не зареєструвався.

Так, ОСОБА_4 діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свої дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилення від адміністративного нагляду не прибув без поважних причин, у визначений строк до обраного місця проживання, зазначеного в ухвалі Малиновського районного суду м. Одеси від 24.05.2023, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , та не повідомив відповідальних осіб відділу поліції, які здійснюють адміністративний нагляд про зміну місця проживання, а також не прибув у визначений установою виконання покарань термін до відділу поліції для постановки на облік, тим самим, без поважних причин порушив обов`язки, передбачені п.п.«а»,«в» ст.9, п.«б» ст.10 Закону України «Про адміністративний нагляд за особами звільненими з місць позбавлення волі».

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження №0000332, вважає доведеним, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.395 КК України.

За вимогами частини 2 статті 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування (дізнання) обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно заяви від 22.09.2023р., ОСОБА_4 в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України, а також згідний із встановленими дізнанням обставинами та розглядом обвинувального акту за його відсутності.

ОСОБА_4 роз`яснено зміст встановлених у результаті дізнання обставин, а також те, що відповідно до ч.2 ст.302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку, він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку, з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені дізнанням обставини.

Гужва згодний на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні. Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_4 , його згоду із встановленими в результаті дізнання обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності підтвердив захисник - адвокат ОСОБА_5 .

За таких обставин, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, оцінивши всі обставини у сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєному кримінальному проступку, передбаченому ст.395 КК України - неприбуття без поважних причин у визначений строк до обраного місця проживання особи, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд приймає до уваги характер і обставини вчиненого кримінального правопорушення, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_4 є особою раніше судимою, скоїв кримінальне правопорушення яке відноситься до категорії кримінальних проступків, не працюючий, не одружений, дітей на утримані не маючий, маючий постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.66 КК України, суд визнає: повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , передбачені ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі статтями 50,65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі викладеного, при визначенні виду та міри покарання по даному кримінальному провадженню, враховуючи всі встановлені в судовому засіданні обставини кримінального провадження, беручи до уваги особу ОСОБА_4 , який є особою раніше судимою, скоїв кримінальне правопорушення яке відноситься до категорії кримінальних проступків, не працюючий, не одружений, дітей на утримані не маючий, маючий постійне місце реєстрації та проживання, де характеризується задовільно, приймаючи до уваги наявність обставин, які пом`якшують покарання - повне визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому, з метою запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, суд приходить до висновку про те, що виправлення останнього можливе лише в умовах ізоляції від суспільства із призначенням покарання у виді арешту.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді арешту, передбаченого санкцією ст.395 КК України, повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді арешту за вчинений злочин, судом враховується, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому, суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену у Постанові від 28.05.2020 року (справа №753/13972/17; провадження №51-986км20), згідно якої, Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Крім того, приймаючи таке рішення, суд серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 373-374, 382 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального проступку, передбаченого ст.395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту на строк 3 місяці.

Запобіжний захід до набрання вироку законної сили відносно ОСОБА_3 обрати у вигляді особистого зобов`язання. Після набрання вироком законної сили помістити ОСОБА_3 для відбування покарання до ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з дня його поміщення до установи відбування покарання.

Виконання вироку в цій частині покласти на відділ поліції №3 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області.

Відповідно до положень ч.1 ст.394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1