Провадження №1-кс/750/4877/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2023 року м. Чернігів

Слідчий суддя Деснянського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника підозрюваного ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові клопотання старшого слідчого слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_6 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0002470 від 08.07.2023 року, стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайськ, Миколаївської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, маючого на утриманні малолітню дитину - сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України, -

в с т а н о в и в:

старший слідчий СВ Чернігівського РУП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_6 , за погодженням із прокурором Чернігівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернулась до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 в межах строку досудового розслідування, тобто до 06.11.2023.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлене клопотання, просив задовольнити з наведених у ньому підстав.

Підозрюваний з клопотанням не погодився.

Захисник ОСОБА_4 з клопотанням не погодився, вказав, що прямі докази винуватості ОСОБА_5 відсутні, а ризики, наведені у клопотанні є необґрунтованими, належними доказами не підтверджуються, підозра необґрунтована. Вважав за можливе обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді застави.

Захисник ОСОБА_8 , в судовому засіданні 02.10.2023, з клопотанням також не погодився, вказав, що він підтримує колегу. В судове засідання, яке було призначено на 03.10.2023 на 16:30 год., після вирішення заявленого відводу слідчому судді ОСОБА_1 , захисник не з`явився, про час та місце розгляду клопотання повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив. Положеннями КПК України не передбачено неможливості розгляду клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в разі відсутності одного з захисників підозрюваного, за наявності іншого в судовому засіданні, а тому суд вважає за можливе продовжити розгляд клопотання за відсутності захисника ОСОБА_8 .

Заслухавши доводи прокурора, підозрюваного та його захисників, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

СВ ЧРУП ГУНП в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002470 від 08.07.2023, розпочатому за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 310, ч.3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України.

05.08.2023 ОСОБА_5 затримано, в порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

06.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

07.08.2023 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова, яка залишена в силі відповідно до ухвали колегії суддів Чернігівського апеляційного суду від 15.08.2023, до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», строком дії ухвали до 05.10.2023.

25.09.2023 постановою керівника Чернігівської окружної прокуратури строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, тобто до 06.11.2023, у зв`язку із складністю кримінального провадження.

26.09.2023 ОСОБА_5 повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 199 КПК України підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою. При розгляді клопотання про продовження тримання під вартою мають враховуватися у відповідності до ч.3 ст. 199 КПК України й наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування.

Запобіжні заходи застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження. Їх дія носить превентивний (попереджувальний) характер реалізації особами дій, направлених на перешкоджання здійсненню правосуддя у справі.

Розглядаючи заявлене клопотання, слідчий суддя послідовно враховує положення ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, а також ч.2 ст. 29 Конституції України.

Відповідно до п.3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

Однак, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальногромадянських прав та інтересів потерпілих. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.3 постанови пленуму Верховного Суду України від 25.04.2003 №4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого. Крім того, не допускається застосування найбільш суворого запобіжного заходу лише з мотиву тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Вирішуючи питання щодо доцільності продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя враховує, що кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Слідчий та прокурор в клопотанні наполягають на існуванні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: переховування від органів досудового розслідування та суду; знищення, приховування або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, ОСОБА_5 підозрюється, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину (ч.3 ст. 307 КК України), за який передбачене безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Дослідженням даних про особу підозрюваного встановлено, що він неодружений, має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працюючий, раніше судимий.

Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

З постанов Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі №0503/10653/2012 вбачається, що усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та можуть бути підставами для тримання особи під вартою.

Враховуючи дані про особу ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні вказаного злочину, інші обставини кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним наявність ризику, зазначеного прокурором, як переховування підозрюваного від суду через тиск тягаря можливого відбування покарання.

У рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Оцінивши доводи прокурора щодо існування ризику знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що такий ризик продовжує існувати, аж до моменту встановлення органом досудового розслідування осіб, з якими підозрюваний міг спільно збувати наркотичні засоби, отримані від злочинної діяльності, доходи та майно, та місця незаконного збуту наркотичних засобів.

Ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, також наявний та продовжує існувати, оскільки, на даний час залишається не встановленим джерело збуту наркотичних засобів.

Слідчий суддя також приймає до уваги те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, у останнього відсутні законні джерела до існування, оскільки доказів іншого суду надано не було, а тому має місце такий ризик, як можливість вчинення ним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому він підозрюється.

Таким чином, під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування ризиків, передбачених п.п.1,2,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, що є підставою для продовження дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Оцінюючи доводи сторони захисту щодо наявності підстав для зміни запобіжного заходу на заставу, слідчий суддя враховує, що інший більш м`який запобіжний захід сам по собі не здатний запобігти можливості переховування від суду, оскільки, підозрюваний не буде позбавлений можливості залишити житло та пересуватись на власний розсуд, та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Виходячи з положень КПК України та висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в п. 33 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 288/1158/16-к, слідчий суддя на даній стадії розгляду справи позбавлений можливості надавати юридичну оцінку діянню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 .

Крім того, поняття обґрунтованої підозри та чіткі критерії її оцінки у національному законодавстві не визначені. Проте, воно висвітлено у практиці Європейського суду з прав людини, що підлягає застосуванню українськими судами. Термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України»). Отже, обґрунтована підозра не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення. Однак, вона повинна бути заснована на об`єктивних фактах, наданих суду стороною обвинувачення. Цей стандарт переконання є нижчим, ніж стандарт переконання «поза розумним сумнівом», та вимагає меншої ваги доказів, ніж для вирішення судом питання про винуватість чи невинуватість особи на стадії судового розгляду.

Враховуючи наведене, слідчий суддя не може визнати обґрунтованими доводи сторони захисту щодо відсутності підстав для подальшого тримання підозрюваного під вартою та наявності підстав для зміни запобіжного заходу на заставу, оскільки вказані вище обставини в їх сукупності свідчать як про те, що ризики вчинення підозрюваним вищезазначених дій, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились, так і про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Відповідно, з наведеного, підстави для зміни запобіжного заходу на даний час відсутні.

Враховуючи, що строк тримання під вартою підозрюваного спливає 05.10.2023, але для всебічного, повного та об`єктивного розслідування у кримінальному провадженні органу досудового розслідування необхідно виконати певний обсяг процесуальних та слідчих дій, зокрема, отримати ряд висновків призначених комплексних судово молекулярно-генетичних експертиз та експертиз матеріалів речовин та виробів, вирішити питання щодо зміни повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень ОСОБА_5 , здійснити тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю та вилучити інформацію, яка знаходиться у операторів телекомунікаційних послуг ПрАТ «Київстар», ПрАТ «ВФ Україна» та ТОВ «лайфселл», що необхідна для встановлення спільників, які причетні до вказаного вище діяння, встановлення місць збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, та встановлення осіб, які під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 з місця події втекли, а також здійснення тимчасового доступу до банківських установ з метою встановлення джерел незаконного доходу підозрюваних. Крім того провести слідчі (розшукові) дії для встановлення спільників вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, їх затримання та притягнення до кримінальної відповідальності, встановити місця збуту особливо небезпечних наркотичних засобів, здійснити відкриття матеріалів досудового розслідування, забезпечити право підозрюваного та його захисників на ознайомлення з даними матеріалами, скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів, вручити його підозрюваному та його захисникам, які неможливо здійснити до закінчення строку тримання під вартою підозрюваного, клопотання є достатньо обґрунтованим та доведеним і підлягає задоволенню.

Враховуючи вищенаведене та ризики, визначені ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід продовжити, вказаний строк, з урахуванням його тривалості, обсягу доказів, не виходить за межі розумного строку.

Відповідно до п.5 ч. 4 ст. 183 КПК України, зважаючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, відсутні підстави для визначення розміру застави.

Керуючись ст.ст.183, 197 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування до 06.11.2023, з подальшим триманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали встановити до 06.11.2023 включно.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1