Житомирський апеляційний суд
Категорія ст. 422 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря: ОСОБА_5

представника володільця майна - адвоката ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25 жовтня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000521 від 09.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч.1 ст. 204, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою слідчого судді від 25 жовтня 2023 року накладено арешт на майно:

- «SCHMITZ CARGOBULL", 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, шасі № НОМЕР_2 , із позбавленням права його розпорядження та відчуження;

-"DAF XF 105.410", 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , із позбавленням права його розпорядження та відчуження;

-"RENAULT KANGO", 2010 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_7 , із позбавленням права його розпорядження та відчуження;

-грошові кошти на загальну суму 697 400 (шістсот дев`яносто сім тисяч чотириста) гривень.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим доведено наявність підстав, передбачених п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК для арешту належних підозрюваному ОСОБА_8 на праві власності транспортних засобів, з позбавленням права їх розпорядження та відчуження, і арешту вилучених за місцем проживання підозрюваного грошових коштів, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, яке є розумним та пропорційним завданню кримінального провадження.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить поновити строк на оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно.

Вважає ухвалу суду незаконною та такою, що постановлена з порушеннями.

Стосовно строків на оскарження зазначає, що про існування ухвали суду про арешт майна по справі № 296/10681/23 випадково дізнався при розгляді іншої справи, коли звернувся с заявою про отримання ухвали та ознайомлення з матеріалами справи. Копію ухвали отримав, коли особисто з`явився до Корольовського районного суду міста Житомира 22.12.2023 року. Копія ухвали ОСОБА_8 до 22.12.2023 року, поштою не надсилалась про що свідчать матеріали справи. В ЄДРСР ухвала не опублікована.

Посилається на те, що слідчий суддя розглянув справу у відсутності ОСОБА_8 .

На думку захисника, ОСОБА_8 повинен був викликатись на розгляд клопотання слідчого про арешт майна.

Зазначає, що матеріали клопотання слідчим суддею взагалі не вивчались, або вивчались суто поверхнево, що призвело до винесення незаконного та несправедливого рішення.

Посилається на те, що на а/с 62 - 68 взагалі не можливо розібрати та прочитати, що відбувалось під час обшуків. Такі самі копії долучено слідчим і на а/с 74-75.

Вважає, що слідчим суддею не взято до уваги, що слідчим та прокурором порушено строки подачі клопотання про арешт. Так тимчасове вилучення майна (грошових коштів) відбувалось 20.04.2023 року, а клопотання про арешт надійшло до суду 24.10.2023 року, тобто клопотання щодо арешту грошових коштів подано через 6 місяців з моменту їх вилучення.

Заслухавши доповідача, пояснення представника володільця майна - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора, перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Доводи апелянта про пропуск строків на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді з поважних причин є обґрунтованими.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 25.10.2023 року при винесенні ухвали Корольовським районним судом представник володільця майна - адвокат ОСОБА_6 та ОСОБА_8 в судовому засіданні присутні не були, даних про вручення (отримання) їм копії судового рішення в матеріалах справи не має.

Копію ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 25.10.2023 року представник володільця майна - адвокат ОСОБА_6 отримав за особистим зверненням (під час ознайомлення з матеріалами провадження) в суді лише 22 грудня 2023 року ( а.п. 159), а тому його апеляційна скарга підлягає розгляду.

Згідно положень ст.170 КПК України, під арештом майна розуміється тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Так, ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арешт майна допускається з метою забезпечення зокрема, збереження речових доказів.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Згідно ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити такий захід забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Вказана норма також узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

З матеріалів долучених до клопотання вбачається, що СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000521 від 09.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.28, ч.1 ст.204, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 КК України.

З витягу ЄРДР вбачається, під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000424 від 13.09.2022 встановлено, що у період з вересня 2022 по 21.04.2023 року організована група осіб, налагодили механізм незаконного придбання, зберігання, транспортування з метою збуту, а також збут на території м. Житомира, незаконно виготовлених спирту етилового та алкогольних напоїв, що являються підакцизними товарами.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та іншим особам повідомлено про підозру за ч. 1 ст.209 КК України ( а.п. 13-14).

12.04.2023 р. ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира у справі № 296/3436/23 надано дозвіл на проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою : АДРЕСА_1 .

20.04.2023 слідчими СУ ГУНП в Житомирській області на підставі вищезазначеної ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_8 та вилучено: -грошові кошти на загальну суму 697 400 (шістсот дев`яносто сім тисяч чотириста) гривень.

Згідно інформації РСЦ ГСЦ МВС в Житомирській області № 31/6-3418-2023 від 23.10.2023, згідно з базою даних підсистеми НАІС Єдиного державного реєстру МВС за ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано: - «SCHMITZ CARGOBULL", 2004 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 сірого кольору, шасі № НОМЕР_2 , із позбавленням права його розпорядження та відчуження;

-"DAF XF 105.410", 2006 року випуску, д.н.з НОМЕР_3 , шасі № НОМЕР_4 , двигун № НОМЕР_5 , із позбавленням права його розпорядження та відчуження;

-"RENAULT KANGO", 2010 року випуску, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_6 , кузов № НОМЕР_7 , із позбавленням права його розпорядження та відчуження.

23.10.2023 слідчим в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 складено повідомлення про зміну раніше повідомленої ОСОБА_8 підозри за ч.5 ст.27,ч.3 ст.28, ч.1ст.204, ч.2 ст. 209 КК України.

Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 25.10.2023 року накладено арешт на вищезазначені транспортні засоби та грошові кошти, вилучені в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою АДРЕСА_1 в сумі 697 400 (шістсот дев`яносто сім тисяч чотириста) гривень.

Висновки слідчого судді щодо потреби, в арешті транспортних засобів, з метою уникнення подальших протиправних дій в рамках даного кримінального провадження є обґрунтованими.

Згідно висновків викладених в ухвалі слідчого судді, а також змісту клопотання слідчого підставами для застосування арешту транспортних засобів є забезпечення виконання покарання у виді конфіскації майна.

Колегія суддів приходить до висновку, що надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на це майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження, визначених ст. 132 КПК України, застосування таких заходів допускається за умови доведення слідчим, прокурором існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який йдеться в клопотання слідчого і може бути виконано завдання, для виконання якого слідчий звернувся з клопотанням.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що прокурором не доведено необхідність арешту, а також наявність ризиків, передбачених ст. 170 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими.

Так, санкція кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 209 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна. У випадку визнання ОСОБА_8 винним у вчиненні вказаного злочину, до нього може бути застосовано судом обов`язкове додаткове покарання, передбачене санкцією вказаної статті, у вигляді конфіскації майна.

Посилання апелянта на те, що слідчий суддя незаконно розглянув клопотання слідчого без виклику власника є помилковими, оскільки транспортні засоби належні ОСОБА_8 не вилучалися, а тому відповідно до ч.2 ст. 172 КПК України суд вправі був здійснювати такий розгляд без повідомлення власника, оскільки цього вимагає забезпечення арешту відповідно майна.

Колегія суддів звертає увагу на те, що покарання у вигляді конфіскації майна, як і будь-яке інше покарання, встановлюється вироком суду. Оскільки на цьому етапі кримінальне провадження ще не розглянуто судом по суті та вирок не постановлений, слідчий суддя, суд не має змоги передбачити ні сам факт його постановлення, ні можливий обсяг конфіскації майна як виду покарання. Вказані події на цьому етапі повинні розглядатися лише як вірогідні.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу, і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Проте, дослідивши матеріали судового провадження, що стосується вирішення питання про арешт грошових коштів, колегія суддів вважає, що як слідчим органу досудового розслідування, так і слідчим суддею не були дотримані вимоги ст.ст.170, 171, 173 КПК України при вирішенні питання щодо арешту грошових коштів.

Так, вивчення матеріалів судового провадження вказує, що слідчий суддя всупереч вимог ст.173 КПК України постановив ухвалу про накладення арешту на грошові кошти виключно на підставі клопотання про арешт майна, без відповідної перевірки дотримання належної правової процедури.

Доводи апелянта про пропуск органом досудового розслідування строку подачі клопотання є слушними, оскільки майно є тимчасово вилученим після проведення обшуку до часу звернення до слідчого судді з клопотанням.

Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом (ч. 1 ст. 167 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

При цьому, з матеріалів провадження вбачається, що обшук проводився 20 квітня 2023 року (а.п. 80-83), а з клопотанням про арешт майна, вилученого під час обшуку, слідчий звернувся 24 жовтня 2023 року (а.п.1), тобто без дотриманням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, лише через шість місяців.

Враховуючи, що клопотання про арешт грошових коштів подане з порушенням строків подачі такого клопотання, а процесуальний закон забороняє у такому випадку застосувати щодо такого майна арешт та зобов`язує його повернути особі, в якої воно було вилучено слідчий суддя не вправі був застосовувати щодо нього арешт навіть і за умови, що це майно за певними критеріями відноситься до майна на яке може бути накладено арешт, в даному випадку може бути конфісковано.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді в частині накладення арешту на грошові кошти в сумі 697 400 грн., які було вилучено в ході обшуку 20.04.2023 року, не відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а тому підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання слідчого у вказаній частині. В іншій частині ухвалу слідчого судді слід залишити без зміни.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 25 жовтня 2023 року, якою задоволено клопотання слідчого про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000521 - скасувати в частині арешту грошових коштів в розмірі 697 400 гривень, вилучених під час обшуку 20.04.2023 року за місцем проживання ОСОБА_8 : АДРЕСА_1 .

Постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на грошові кошти в розмірі 697 400 гривень у кримінальному провадженні №0000521 від 09.10.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 28, ч.1 ст. 204, ч.1 ст.209, ч.2 ст.209 КК України.

В іншій частині ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді