справа № 208/1115/23
№ провадження 1-кп/208/288/24
ВИРОК

Іменем України

30 січня 2024 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали кримінального провадження № 0000027 відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, має загальну середню освіту, не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 20.04.2022 року вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 164, 75, 76 КК України до 1 року обмеження волі, з іспитовим строком,

який обвинувачується за ч.2 ст. 164 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , будучи засудженим вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська за ч.1 ст. 164 КК, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та в період іспитового строку продовжив протиправну діяльність, пов`язану із ухиленням від сплати аліментів на утримання дитини.

Так, згідно судового наказу від 11.09.2020 року, виданого Заводським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.08.2020 року і до повноліття дитини.

ОСОБА_5 , якому було відомо про обов`язковість виконання означеного рішення суду та про свій обов`язок щодо необхідності утримання дитини, які на нього покладені як на батька ст. 51 Конституцією України та ст. 180 Сімейного кодексу України, будучи попередженим державним виконавцем Заводського відділу ДВС у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про необхідність сплати аліментів на утримання дитини, а також про кримінальну відповідальність за ухилення від сплати аліментів, діючи умисно, став на шлях ухилення від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання дитини, допустивши таким чином заборгованість зі сплати аліментів, що сукупно перевищує суму виплат за три місяці відповідних платежів.

Так, ОСОБА_5 , будучи фізично здоровим для того, щоб працювати та виконувати рішення суду, не маючи наміру надавати кошти на утримання сина, тобто маючи прямий протиправний умисел на ухилення від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, у період часу з травня 2022 року до січня 2023 року включно, офіційно не працював, аліменти на утримання дитини не сплачував, до Кам`янського міського центру зайнятості з метою отримання офіційного працевлаштування чи виплат по безробіттю не звертався, маючи неофіційний заробіток та отримуючи дохід за виконані роботи, аліменти добровільно не виплачував, будь-якої допомоги на утримання сина у не грошовій формі не надавав, участі у вихованні сина не приймав та допустив заборгованість зі сплати аліментів на утримання сина у наступному розмірі: за період з травня по червень 2022 року включно по 3 416,50 грн. щомісячно, за липень 2022 року 2 516,50 грн., з серпня 2022 року по січень 2023 року включно по 3 416,50 грн. щомісячно.

Таким чином, ОСОБА_5 протягом часу з травня 2022 року по січень 2023 року включно злісно ухилився від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини: сина - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що призвело до виникнення заборгованості із сплати таких коштів у розмірі, що сукупно склав суму виплат за 8 місяців відповідних платежів, у розмірі 29 848,50 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 свою вину у вчиненні злочину при обставинах викладених в обвинувальному акті визнав повністю та пояснив суду наступне.

З потерпілою ОСОБА_10 знаходився у шлюбі, який згодом розірвано. Від шлюбу мають спільну дитину, сина ОСОБА_11 2011 року народження. Йому було відомо про рішення суду та відповідний наказ про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_12 . Він звертався до міського Центру зайнятості в пошуках роботи. Для постановки на облік необхідно було вирішити відповідні питання по військомату, але цього він не зробив. Працюючи неофіційно, іноді, він купував дитині одяг та допомагав фінансово. Останній раз давав гроші дитині влітку 2023 року. свою вину визнає повністю.

Заявлений по справі цивільний позов визнає повністю.

Окрім повного визнання ОСОБА_5 своєї вини, вона повністю підтверджується наступними доказами дослідженими під час судового розгляду справи:

- показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що обвинувачений її колишній чоловік, від шлюбу з яким мають сина, ОСОБА_11 2011 року народження. Шлюб уклали в 2010 році, а згодом його розірвали. У вересні 2020 року Заводським районним судом винесене рішення про стягнення з обвинуваченого аліментів на утриманні сина та видано відповідний судовий наказ. Про це було відомо обвинуваченому, але аліментів той не сплачував, з дитиною не спілкувався. Під час розгляду кримінальної справи в суді, обвинувачений одноразово надав їй 3 000 гривень. Дійсно, колись обвинувачений купив сину футболку та кепку. Заявлений цивільний позов про стягнення заборгованості підтримує повністю. Покарання обвинуваченому просить призначити на розсуд суду.

- витягом з ЄРДР від 20.01.2023 року, як підстави початку досудового слідства, з правовою кваліфікацією за ч.2 ст. 164 КК України, з фабулою, що до Кам`янського РУП надійшла заява від ОСОБА_4 , яка просила вжити заходів до її колишнього чоловіка ОСОБА_5 , котрий будучи раніше судимий за аліменти, який повторно ухиляється від сплати аліментів на утримання їх спільної дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.2 а.с. 1-2);

- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від ОСОБА_4 з вищезазначеними обставинами (т.2 а.с. 9);

- копією свідоцтва від 22.01.2010 року, відповідно до якого зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_13 , після котрого остання отримала прізвище ОСОБА_4 (т.2 а.с. 17);

- копією свідоцтво про народження ОСОБА_8 від 02.09.2011 року, батьками якого вказано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (т.2 а.с. 18);

- копією судового наказу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 11.09.2020 року, відповідно до якого з ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_8 (т.2 а.с. 21-22);

- повідомленням Заводського відділу ДВС у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства обвинуваченого ОСОБА_5 про стягнення з нього аліментів на утримання сина та про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від їх сплати від 02.08.2021 року (т.2 а.с. 99);

- копією рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.01.2021 року, відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено та шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 розірвано (т.2 а.с. 21-22);

- розрахунком Заводського відділу ДВС у м. Кам`янське Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 03.01.2023 року, відповідно до якого у ОСОБА_5 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 06.08.2020 року по 03.01.2022 року становить 93 804,53 гривні, що перевищує суму відповідних платежів за три місяці (т.2 а.с. 25-28);

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 27.01.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_14 впізнала ОСОБА_9 як знайомого їй чоловіка на ім`я ОСОБА_15 , з котрим працювала певний період часу (т.2 а.с. 127-131);

- протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками від 31.01.2023 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнав ОСОБА_9 як знайомого йому чоловіка на ім`я ОСОБА_15 , котрому надавав працевлаштування на протязі певного часу (т.2 а.с. 134-138);

- довідкою Кам`янського міського центру зайнятості від 31.01.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_5 на обліку в міському центрі зайнятості не перебував,допомогу по безробіттю не отримував (т.2 а.с. 53);

Відповідно до вироку Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 20.04.2022 року, ОСОБА_17 засуджено за ч.1 ст. 164, 75, 76 КК України до 1 року обмеження волі, та звільнено від відбуття покарання на підставі з випробуванням (т.2 а.с. 23-24)

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина ОСОБА_5 в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а його умисні дії вірно кваліфіковано за ч.2 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), вчинені особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення передбачене цією статтею.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , суд вважає повне визнання своєї вини та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_9 , судом не встановлено.

Питання про призначення покарання при постановленні вироку суд вирішує в залежності від доведеності винуватості особи у вчиненні злочинних дій за обставин, пред`явлених в обвинуваченні, з урахуванням вимог статей 50, 65 КК України.

Відповідно до ст. 50 КК України, рішення суду про призначення покарання має на меті не тільки кару, з-поміж інших завдань, повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, суд враховує характер скоєного ним кримінального правопорушення, яке визначено законодавством як кримінальний проступок, особу обвинуваченого, який раніше судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, скарг на його поведінку у побуті не надходило, враховує обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин які його обтяжують.

Статтею 71 КК України передбачено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Враховуючи викладене, суд вважає, що подальше перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_9 можливо тільки шляхом призначення йому покарання у вигляді обмеження волі.

У рішенні по справі «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ зазначає, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи, і тому при призначенні остаточної міри покарання суд не визначає його у розмірі який би значно перевищував мінімально встановлену санкцію ст. 164 ч.2 КК України.

Розглядаючи заявлений по справі цивільний позов, суд встановив наступне.

Злочин тягне за собою ряд юридичних наслідків, з яких для потерпілого найважливішим є відновлення його порушеного права, яке досягається за допомогою цивільного позову. У відповідності зі ст. 128 КПК України фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано збитків, має право під час кримінального провадження, проте виключно до суду, пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

У системі судів загальної юрисдикції судова практика вищих судових інстанцій виступає орієнтиром як для нижчих судів, так і для інших правозастосовних органів. Згідно зі ст. 36 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд забезпечує єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Згідно правового висновку викладеного в ухвалі колегії суддів Палати з кримінальних справ ВСУ від 13.07.2006 року, порядок стягнення аліментів та заборгованості по них визначений Сімейним кодексом України та Законом України

«Про виконавче провадження»

Відповідно до вказаних положень закону заборгованість по аліментах визначається державним виконавцем і стягується за виконавчим листом, виданим на підставі рішення про стягнення коштів на утримання дитини.

Суд повторно стягнув обвинуваченого суму, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів, і тому вирок в частині розв`язання цивільного позову підлягає скасуванню у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.

Враховуючи сутність позовних вимог та зазначену правову позицію, суд залишає цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 без розгляду.

Речові докази по та процесуальні витрати по справі відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 373-374 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст. 164 КК України, та призначити йому покарання у виді 2 років обмеження волі.

На підставі ст. 71 ч.1 КК України, до призначеного покарання частково, у виді 1 місяця обмеження волі, приєднати невідбуту частину покарання за попереднім вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 20.04.2022 року, остаточно призначивши ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді 2 років 1 місяця обмеження волі.

Початок строку відбуття ОСОБА_5 покарання рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 залишити без розгляду.

До набрання вироком законної сили, запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не обирати.

Вирок суду може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду, через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська, протягом 30 днів з дня його проголошення. Законної сили вирок суду набирає після закінчення строку його оскарження.

Вирок суду підлягає негайному врученні обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1