КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5809/2023 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами представника власників майна Релігійної громади Української православної церкви Ікони Божої Матері «Почаївська» та ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року, -

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

представника власників майна ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року задоволено клопотання прокурора Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 про арешт майна, подане в рамках кримінального провадження за № 0000027 від 21.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України та накладено арешт на вилучене майно в ході обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження речових доказів, а саме:

1)Volkswagen LT 35 д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, що перебуває у власності ОСОБА_9 ;

2)Shevrolet Saburban д.н.з. НОМЕР_2 синього кольору, що перебуває у власності ОСОБА_9 ;

3) Volvo FH 16, що перебуває у власності Релігійної громади Української Православної Церкви Ікони Божої Матері «Почаївська», , з позбавленням права володіти, розпоряджатися та користуватися даним майном.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, представник власників майна Релігійної громади Української православної церкви Ікони Божої Матері «Почаївська» та ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 , подав апеляційні скарги, в яких просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року.

В апеляційній скарзі в інтересах власника майна Релігійної громади Української православної церкви Ікони Божої Матері «Почаївська» апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді, в частині накладення арешту на майно, а саме: Volvo FH 16, що є власністю Релігійної громади Української Православної Церкви Ікони Божої Матері «Почаївська», , та скасувати будь-які обмеження володіти, розпоряджатися та користуватися даним майном.

В апеляційній скарзі, в інтересахвласника майна ОСОБА_6 , апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді в частині накладення арешту на майно, а саме: Volkswagen LT 35 д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору та Shevrolet Saburban д.н.з. НОМЕР_2 синього кольору та скасувати будь-які обмеження володіти, розпоряджатися та користуватися даним майном.

Також апелянт в поданих апеляційних скаргах просить зобов`язати уповноваженого слідчого або прокурора в кримінальному провадженні № 0000027 від 21.06.2023 р. повернути вказане майно власникам, яке вилучене в рамках кримінального провадження № 0000027 від 21.06.2023 p.

На обґрунтування вимог апеляційних скарг апелянт зазначає, що вищезазначена ухвала суду постановлена з порушенням норм кримінального процесуального кодексу України та без достатніх на це підстав.

Апелянт вказує на те, що майно не належить підозрюваному, а належить Релігійній громаді Української Православної Церкви Ікони Божої Матері «Почаївська» та ОСОБА_6 , які не є підозрюваними чи обвинуваченими у кримінальному провадженні № 0000027 від 21.06.2023 p.

Ні в клопотанні прокурора, а ні в ухвалі слідчого судді не вказано, які конкретно відомості, сліди містить вищенаведене майно, а також яким чином вказане майно використовувалось, як знаряддя вчинення злочину. Відтак, не наведено доказів того, що дане майно має ознаки речових доказів.

В матеріалах справи №759/14508/23 міститься постанова слідчого про визнання матеріальних об`єктів речовими доказами (а.с. 100-102), яка не відповідає вимогам кримінального процесуального кодексу. В постанові слідчого не зазначено, які конкретно відомості, сліди містить вищенаведене майно, а також яким чином могло вказане майно бути використано, як знаряддя вчинення злочину, а тому зазначене майно не може бути речовим доказом, цей факт не було перевірено судом першої інстанції, чим порушено вимоги ст. 94, 370 КПК України.

Також апелянт зазначає, що в матеріалах справи міститься протокол обшуку (а.с. 93-96) в якому зазначається: процесуальна дія фіксувалась на відеокамеру PANASONIC FULL HD, але в матеріалах справи не міститься ні відео, ні фото арештованого майна та судом вони не досліджувалось, чим порушено вимоги кримінального процесуального кодексу України.

Тобто в матеріалах справи відсутній додаток до протоколу обшуку, а саме: відеофіксацію обшуку. Судом першої інстанції не взято до уваги та не виконано вимоги ст. 94. 370 КПК України, а тому оскаржувана ухвала постановлена з порушенням кримінального процесуального кодексу України.

На обґрунтування вимог клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що розгляд клопотання прокурора відбувся за відсутності власників арештованого майна та їх представника, про арешт майна стало відомо лише 05-06.09.2023 року після ознайомлення з матеріалами справи та повним текстом оскаржуваної ухвали.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника власників майна Релігійної громади Української православної церкви Ікони Божої Матері «Почаївська» та ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , який підтримав вимоги апеляційних скарг та просив їх задовольнити з наведених у них підстав, пояснення прокурора, який заперечував щодо задоволення вказаних апеляційних скарг та вважав оскаржувану ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали справи, які надійшли з суду першої інстанції та докази надані стороною захисту та обвинувачення, перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги представника власників майна Релігійної громади Української православної церкви Ікони Божої Матері «Почаївська» та ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Строк апеляційного оскарження може бути поновлений, якщо причини його пропуску є поважними.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання про арешт майна відбувся без повідомлення Релігійної громади Української православної церкви Ікони Божої Матері «Почаївська» та ОСОБА_6 , матеріали справи не містять відомостей про направлення копії оскаржуваної ухвали власникам майна, однак як зазначає апелянт, що стало відомо про її існування лише 05-06.09.2023 року після ознайомлення з матеріалами справи та повним текстом оскаржуваної ухвали, іншої інформації матеріали справи не містять, у зв`язку з чим колегія суддів вбачає підстави для задоволення клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року.

Як убачається з матеріалів, наданих судом першої інстанції, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000027 від 21.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у період з 24.02.2022 по теперішній час на території Київської області налагоджено протиправний механізм ввезення на територію України автотранспортних засобів під виглядом гуманітарної допомоги зі звільненням від оподаткування ввізним митом, з подальшою їх реалізацією за готівкові кошти зацікавленим особам.

В ході виконання доручення прокурора, працівниками ГУ ДЗНД СБ України встановлено, що в період з 24.02.2022 по теперішній час гр. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , налагодив механізм ввезення на територію України автотранспортних засобів під виглядом гуманітарної допомоги, зі звільненням від оподаткування ввізним митом, з подальшою їх реалізацією за готівкові кошти зацікавленим особам на території Київської області.

Зокрема, за наявними даними, ОСОБА_9 з метою реалізації своїх злочинних дій, використовує громадську організацію Релігійна громада Української православної Церкви Ікони Божої Матері «Почаївська» (), яка має юридичну адресу: вул. Енергетиків,7, кв.25, м. Буча Київської області та фактично знаходиться за адресою: вул. Вокзальна, 127 Б, м. Буча Київської області, від імені якої направляються відповідні листи (звернення) на адресу Військових цивільних адміністрацій, з метою отримання від них підтвердження набувача гуманітарної допомоги та мету ввезення.

В подальшому, ОСОБА_9 реалізовує вказані транспортні засоби за готівкові кошти та вимагає від покупців підписати акт приймання-передачі, в якому зазначається, що автомобіль безоплатно передається для потреб Збройних Сил України.

Крім цього, встановлено, що для реалізації своєї злочинної діяльності ОСОБА_9 залучив священика Української православної Церкви Ікони Божої Матері «Почаївська» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_2 , котрий надає ОСОБА_9 бланки документів для оформлення звернень до Рівненської обласної військової адміністрації для подальшого безперешкодного ввезення транспортних засобів на територію України у виді гуманітарної допомоги, яка прямує за погодженням із РОВА до Релігійної громади Української православної Церкви Ікони Божої Матері «Почаївська».

Також, за наявною інформацією, для зберігання транспортних засобів (гуманітарної допомоги) перед реалізацією ОСОБА_9 використовує територію за адресою: АДРЕСА_1 та територію земельної ділянки з кадастровим номером :01:091:0006 за адресою: АДРЕСА_3 .

В ході здійснення досудового розслідування, допитано в якості свідка ОСОБА_11 , який повідомив, що він проходить службу у військовій частині НОМЕР_3 на посаді заступника командира батареї з морально-психологічного забезпечення. Приблизно в середині червня під час спілкування із військовослужбовцем в/ч НОМЕР_4 (ТРО Миколаїв) останній повідомив, що їхній підрозділ нещодавно здійснив купівлю автомобіля для потреб на військовій службі, у особи на ім`я ОСОБА_12 , який проживає у м. Тараща, Київської області та користується номером мобільного телефону НОМЕР_5 . У зв`язку з тим, що підрозділ у якому ОСОБА_11 проходить службу здійснює пошук транспортних засобів котрі можна придбати для використання у службовій діяльності, останній зателефонував за номером НОМЕР_5 для консультації щодо наявних у нього автомобілів для продажу. Під час телефонної розмови співрозмовник повідомив, що має у наявності декілька автомобілів котрі можуть підійти і що для огляду їх потрібно під`їхати у м. Тараща, Київської області. Так, 22 червня 2023 року ОСОБА_11 приїхав за адресою: АДРЕСА_1 , де в подальшому громадянин на ім`я ОСОБА_12 показав транспортні засоби котрі є в наявності. Так, під час розмови ОСОБА_12 повідомив, що вказані транспортні засоби завезені на територію України, як гуманітарна допомога і для їхньої купівлі потрібно надати йому копію свого військового квитка для оформлення акту приймання - передачі майна (безоплатного), а кошти за вказані транспортні засоби необхідно буде передати ОСОБА_12 у готівковому вигляді. В кінці зустрічі ОСОБА_12 повідомив, що незабаром має прибути ще декілька транспортних засобів які можна в подальшому оглянути та придбати. Крім того, під час додаткового допиту ОСОБА_11 повідомив, що інша зустріч, відбулася в м. Тараща по вул. Хмельницького Богдана, де його зустрів чоловік на ім`я ОСОБА_13 , який провів на територію, за вказаною адресою, де ОСОБА_11 , оглянув автомобілі, крім того на вказаній території були розміщені господарські будівлі та споруди, територія обладнана під типу СТО.

В ході досудового розслідування 02.08.2023, у період часу з 21 год. 14 хв. до 22 год. 12 хв. проведено обшук будинку за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого, відповідно до інформаційної довідки № 336833750 від 23.06.2023, являється ОСОБА_9 , в ході якого виявлено та вилучено: Volkswagen LT 35 д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору; Shevrolet Saburban д.н.з. НОМЕР_2 синього кольору; Volvo FH 16.

Так, 02.08.2023 року в порядку ст. 208 КПК України затримано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Рокитне Рокитнянського району Київської області, українця, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

02.08.2023 року вищевказані об`єкти постановою слідчого визнано речовими доказами у кримінальному проваджені, оскільки вони можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

04.08.2023 прокурор Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_8 , звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження за № 0000027 від 21.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, вилученого в ході обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження речових доказів, а саме:

1)Volkswagen LT 35 д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, що перебуває у власності ОСОБА_9 ;

2)Shevrolet Saburban д.н.з. НОМЕР_2 синього кольору, що перебуває у власності ОСОБА_9 ;

3) Volvo FH 16, що перебуває у власності Релігійної громади Української Православної Церкви Ікони Божої Матері «Почаївська», , з позбавленням права володіти, розпоряджатися та користуватися даним майном.

На обґрунтування вимог даного клопотання, з урахуванням вище викладеного також послався на те, що існує сукупність підстав та розумна підозра вважати, що вище визначене майно є доказом злочину, а також факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у зв`язку із чим необхідно запобігти можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, враховуючи те, що не накладення арешту на зазначені речові докази призведе до того, що наявна у них інформацію може бути знищена, спотворена, прихована.

Поряд із викладеним, органом досудового розслідування встановлено, що вилучені речові докази мають значення для досудового розслідування та відомості, щодо них є доказом фактів та обставин, які стосуються кримінального провадження.

04.08.2023 ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва задоволено вказане клопотання прокурора та накладено арешт на вилучене майно в ході обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою збереження речових доказів, а саме:

1)Volkswagen LT 35 д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору, що перебуває у власності ОСОБА_9 ;

2)Shevrolet Saburban д.н.з. НОМЕР_2 синього кольору, що перебуває у власності ОСОБА_9 ;

3) Volvo FH 16, що перебуває у власності Релігійної громади Української Православної Церкви Ікони Божої Матері «Почаївська», , з позбавленням права володіти, розпоряджатися та користуватися даним майном.

Приймаючи таке рішення слідчий суддя встановив, що викладені у клопотанні доводи, надані матеріали, враховуючи відповідно до вимог ст. 173 КПК України наявність даних про достатність на день розгляду клопотання доказів, що вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України, а також належність майна, на яке прокурор просить накласти арешт, яке буде використано як докази у кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий суддя дійшов до переконання про обґрунтованість заявленого клопотання, що відповідає переслідуваним завданням кримінального провадження.

З такими висновками слідчого судді колегія суддів погоджується, з огляду на наступне.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора доводи про накладення арешту на майно перевірялись судом першої інстанції. При цьому були, досліджені матеріали судового провадження, а також з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо арешту майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При винесенні ухвали слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 173 КПК України, були враховані наведені в клопотанні прокурора правові підстави для арешту майна, можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також обставини кримінального провадження № 0000027 від 21.06.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України та можливе відношення до нього вилученого майна, а тому слідчий суддя обґрунтовано задовольнив вказане клопотання прокурора про арешт майна, з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст. 170 КПК України.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя, всупереч твердженням апелянта обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 131-132, 170-173 КПК України, наклав арешт на вище зазначене майно, з тих підстав, що воно у встановленому законом порядку визнано речовими доказами в рамках вказаного кримінального провадження, відповідно до постанови від 02.08.2023 /а.с. 100-102/, як таке, що відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Крім того, ст. 100 КПК України визначено, що на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст.ст. 170-174 КПК України та згідно ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ч. 1 ст. 98 КПК України.

З огляду на наведене та враховуючи, що в засіданні суду першої інстанції ретельно перевірено майно і його відношення до матеріалів кримінального провадження, а також встановлено мету арешту майна відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, а саме збереження речових доказів, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене майно, з підстав того, що воно відповідає критеріям речових доказів, визначених ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, що може перешкодити кримінальному провадженню, а слідчий суддя, в свою чергу, не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на майно.

Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту.

Твердження апелянта про те, що майно не належить підозрюваному, а належить Релігійній громаді Української Православної Церкви Ікони Божої Матері «Почаївська» та ОСОБА_6 , які не є підозрюваними чи обвинуваченими у кримінального провадження № 0000027 від 21.06.2023 p., не є підставо для скасування оскаржуваної ухвали, виходячи з наступного.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

При цьому, при винесенні оскаржуваної ухвали слідчим суддею враховано, що відповідно до копії протоколу обшуку 02.08.2023 в період часу з 21 год. 14 хв. до 22 год. 12 хв. на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 25.07.2023 було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , який на праві власності належить ОСОБА_9 . Під час проведення обшуку було виявлено та вилучено: Volkswagen LT 35 д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору; Shevrolet Saburban д.н.з. НОМЕР_2 синього кольору; Volvo FH 16, останні два автомобілі залишено під зберігальну розписку ОСОБА_14 (а.п. 93-96).

Крім того, згідно наданої інформації від 23.06.2023 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області транспортні засоби Volkswagen LT 35 д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору; Shevrolet Saburban д.н.з. НОМЕР_2 синього кольору зареєстровані за ОСОБА_9 (а.п. 51-54).

Також, згідно наданої інформації від 23.06.2023 РСЦ ГСЦ МВС в Київській області транспортний засіб Volvo FH 16 зареєстрований за Релігійною громадою Української православної Церкви Ікони Божої Матері «Почаївська» (а.п. 34-50).

Як встановлено під час апеляційного розгляду, що відповідно до наданих представником власника майна ОСОБА_6 - копій свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів Volkswagen LT 35 та Shevrolet Saburban, вбачається, що вказані транспортні засоби зареєстровані за останніми 08.08.2023, проте арешт на вказані транспортні засоби накладено 04.08.2023 року.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість накладення арешту на майно є такими, що не відповідають матеріалам провадження. Крім того, слідчим суддею суду першої інстанції накладено арешт на майно відповідно до вимог ст. ст. 132, 170, 173 КПК України на підставі належно досліджених доводів органу досудового розслідування.

Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя, накладаючи арешт, діяв у спосіб та у межах діючого законодавства, арешт застосував правомірно, а тому доводи апелянта стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

Всі інші зазначені в апеляційній скарзі обставини не є безумовними підставами для скасування ухвали суду.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що арешт майна є тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження, який в подальшому може бути скасований у визначеному законом порядку. У відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги представника власників майна Релігійної громади Української православної церкви Ікони Божої Матері «Почаївська» та ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 307, 309, 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Поновити представнику власників майна Релігійної громади Української православної церкви Ікони Божої Матері «Почаївська» та ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 04 серпня 2023 року, - залишити без зміни, а апеляційні скарги представника власників майна Релігійної громади Української православної церкви Ікони Божої Матері «Почаївська» та ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4