Справа № 686/3774/23
Провадження № 1-кс/686/1203/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000064,

встановив:

31.01.2024 року прокурор відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 , після усунення недоліків, визначених, як зазначає прокурор, в ухвалі слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 18.01.2024 р., за допомогою поштового зв`язку звернувся до слідчого судді із новим клопотанням про накладення арешту на майно, яке 16.01.2024 р., в ході проведення обшуку за місцем реєстрації ОСОБА_3 - в квартирі АДРЕСА_1 , було тимчасово вилучене у ОСОБА_4 , а саме на: 3 предмети, схожих на ботоферми, у яких наявні 19 відеокарт марки «saphire», 2 материнські плати марки «Asrock», материнська плата марки «asus», блок живлення марки «zxseries», блок живлення без марки сірого кольору, блок живлення марки «dell».

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє й належне обґрунтування того, яке значення має майно, на яке просить накласти арешт прокурор, як речові докази, та які обставини за допомогою цих доказів можливо довести у кримінальному провадженні №0000064, яке розслідується по факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.206-2, ч.3 ст.365-2 КК України, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України. Зокрема, у клопотанні прокурор посилається на те, що майно, арешт на яке він просить накласти, може свідчити про несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, шляхом отримання доступу до вже існуючих облікових записів користувачів у соціальних мережах, змінювати дані для авторизації та використовувати зазначені аккаунти, з метою забезпечення діяльності так званих «ботоферм», які, в подальшому, можуть використовуватись для просування фейкових аккаунтів та спільнот, розповсюдження фейкової інформації, а також для проведення протиправних операцій у всесвітній мережі Інтернет, разом з тим, по факту вчинення означених дій, відомості до ЄРДР внесенні не були.

Слідчий суддя також звертає увагу й на ту обставину, що у клопотанні прокурор зазначає про факт повернення 18.01.2024 р. ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області клопотання, про накладення арешту на майно, прокурору для усунення недоліків, вказавши, що цю ухвалу слідчого судді прокурором отримано лише 24.01.2024 р., однак будь-яких доказів (зокрема, копій вказаної ухвали та супровідного листа суду), на підтвердження вказаної обставини, до матеріалів клопотання не долучено.

Так, до клопотання прокурором долучено лише: 2 витяги з ЄРДР; супровідний лист, адресований директору Хмельницького НДЕКЦ МВС України; постанова про призначення комп`ютерно-технічної експертизи; інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно; ухвала слідчого судді, якою надано дозвіл на проведення обшуку; протокол обшуку; постанова про визнання речового доказу та передачу речових доказів на зберігання, інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, а також документів, які б підтверджували, що прокурором були дотримані та не пропущенні строки, передбачені ч.5 ст.171, ч.3 ст.172 КПК України, на звернення до слідчого судді із відповідним клопотанням про арешт майна, до клопотання долучено не було.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять актуальних контактних даних осіб, яким належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, з долученням документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора відділу нагляду за додержанням законів органами Бюро економічної безпеки України Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про накладення арешту на майно, у кримінальному провадженні №0000064, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя