Єдиний унікальний номер 725/4429/23
Номер провадження 1-кп/725/100/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2023 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці у складі:

головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернівці кримінальне провадження за №0000023 від 08 березня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Чернівці, Чернівецької області, мешканця АДРЕСА_1 , раніше не судимого, із повною середньою освітою, розлученого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації,

на час інкримінованого кримінального правопорушення перебував в розпорядженні начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

02.05.2022 наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 № 155-ОС солдата військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 зараховано у списки особового складу та на всі види забезпечення і зараховано в розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, ОСОБА_5 з вказаних вище підстав набув статусу військовослужбовця - особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку - проходження військової служби.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного громадянина України захищати Вітчизну, суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем солдат ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 30, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, беззастережно, неухильно точно та у встановлений строки виконувати накази командирів (начальників), знати та виконувати свої обов`язки, додержуватись вимог військових статутів, поводитись з гідністю й честю.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Відповідно до ст.ст. 29, 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовці за своїм службовим становищем і військовим званням можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання, а підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Статтею 35 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України військовослужбовець після отримання наказу відповідає «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

24 лютого 2022 року Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, Указом від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ, Указом від 17 травня 2022 року № 341/2022, затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX), Указом від № 758/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України від 16 листопада 2022 року № 2739-ІХ) та Указом від № 59/2023 від 08.02.2023, затвердженим Законом України від 02 лютого 2022 року № 2916-ІХ), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід прийти до висновку, що в Україні діє воєнний стан і солдат ОСОБА_5 , якому про це достеменно відомо, вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення під час дії воєнного стану за наступних обставин.

Так, відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.03.2023 №151-ОС «Про особовий склад» солдата ОСОБА_5 , який перебував у розпорядженні командира ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення та направлено до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби, куди останній мав вибути та відповідно прибути до нового місця несення служби у строк до 04.03.2023, для подальшого проходження служби.

В подальшому, 03.03.2023 солдат ОСОБА_5 був викликаний до службового кабінету заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 з персоналу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , якому заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 з персоналу підполковником ОСОБА_6 , у присутності начальника служби охорони здоров`я майора медичної служби ОСОБА_7 , помічника начальника загону з правової роботи - начальника групи юридичного забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_8 , заступником начальника відділу - начальника відділення проходження служби особовим складом відділу кадрів ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковника ОСОБА_9 старшого офіцера прес-служби ІНФОРМАЦІЯ_2 майора ОСОБА_10 , солдату ОСОБА_5 доведено вимоги наказу начальника НОМЕР_3 прикордонного загону від 03.03.2023 №151-ОС «Про особовий склад».

Однак, солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 , який перебував у розпорядженні командира ІНФОРМАЦІЯ_2 , 03.03.2023 у той же час та місці, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на встановлений порядок підлеглості, порушуючи військову дисципліну, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, з мотивів хибно зрозумілих інтересів служби, без поважних причин, в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від відбуття до нового місця дислокації, в порушення вимог вищевказаного законодавства, відкрито в усній формі, відмовився виконувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.03.2023 №151-ОС «Про особовий склад», доведений службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2, який виданий у встановленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, не суперечив чинному законодавству, не носив в собі явно злочинного змісту, не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод ОСОБА_5 , у зв`язку із чим, підлягав беззастережному та неухильному його виконанню з боку останнього, а саме вибути та відповідно прибути до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби у строк до 04.03.2023, для подальшого проходження служби.

Таким чином, солдат військової служби за призовом під час мобілізації ОСОБА_5 , перебуваючи у розпорядженні командира ІНФОРМАЦІЯ_2 у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», п. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 28, 29, 30, 35, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, посягаючи на встановлений порядок підлеглості, порушуючи військову дисципліну, через особисту нс дисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, з мотивів хибно зрозумілих інтересів служби, без поважних причин, в умовах воєнного стану, з метою ухилитися від відбуття до нового місця несення служби, 03.03.2023 перебуваючи в службовому кабінеті заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 з персоналу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито в усній формі, відмовився виконувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 03.03.2023 №151-ОС «Про особовий склад», доведений службовими особами ІНФОРМАЦІЯ_2, кий виданий у встановленому Законом порядку, відповідною особою в межах наданих йому повноважень, не суперечив чинному законодавству, не носив в собі явно злочинного змісту, не був пов`язаний з порушенням конституційних прав та свобод ОСОБА_5 , у зв`язку із чим, підлягав беззастережному та неухильному його виконанню з боку останнього, а саме вибути та відповідно прибути до НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби у строк до 04.03.2023, для подальшого проходження служби.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, підтвердивши при цьому викладені в обвинуваченні фактичні обставини вчинення ним злочину. Крім того, пояснив, що після повномасштабного вторгнення російської федерації добровільно звернувся у військомат для захисту територіальної цілісності України і через 20 днів уже перебував у бойовому підрозділі на сході, де отримав важке ураження невідомою речовиною, через що його визнали обмежено придатним до військової служби. В березні 2023 року він проходив чергове лікування в м. Чернівці. Відмовився виконувати наказ через те, що був не впевнений, що в новій військовій частині йому нададуть належну медичну допомогу, оскільки почував себе дуже погано і потребував подальшого лікування. Бажає в подальшому проходити військову службу і просив суворо не карати.

Враховуючи, що фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення, доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 та кваліфікація його дій учасниками процесу не оспорюється, суд, роз`яснивши їм порядок та наслідки розгляду справи в порядку передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, зокрема те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, та переконавшись при цьому, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, а також відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і обмежився лише допитом обвинуваченого та дослідженням письмових доказів, які характеризують особу обвинуваченого.

Таким чином, аналізуючи всі докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України доведена в повному обсязі, і органом досудового слідства правильно кваліфіковані його дії за ч. 4 ст. 402 КК України, як непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Вирішуючи питання про обрання обвинуваченому покарання, суд відповідно до ст.ст. 65-67 КК України враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, фактичні обставини справи, особу винного та його відношення до скоєного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Зокрема, обираючи обвинуваченому міру покарання, суд приймає до уваги те, що вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення належить до категорії тяжких злочинів.

Також судом враховуються і дані про особу обвинуваченого зокрема, те що за місцем проходження служби він характеризується посередньо, стан його здоров`я, зокрема згідно довідки госпітальної військово-лікарської комісії ОСОБА_5 визнаний обмежено придатним до військової служби, перебуває на обліку у лікаря нарколога, не перебуває на обліку у лікаря психіатра, однак звертався за психіатричною медичною допомогою, раніше не судимий, бажає в подальшому проходити військову службу.

Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №1017 ОСОБА_5 на період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння, а саме станом на 03-04 березня 2023 року, ознак хронічного психічною

захворювання, недоумства не виявляв, а виявляв ознаки психічного розладу у формі

розладу адаптації з переважним порушенням емоцій, за своїм психічним станом він міг віддавати звіт своїм діям та керувати ними. ОСОБА_5 на даний час ознак хронічною психічною захворювання не виявляє, а виявляє ознаки психічного розладу у формі розладу адаптації з переважним порушенням емоцій, він може віддавати звіт своїм діям і а керувати ними. За своїм психічним станом на даний час ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру не потребує (т.2 а.с.45-48).

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Визнання вини, щире каяття обвинуваченого та активне сприяння розкриттю злочину на підставі ст.66 КК України, суд визнає обставинами що пом`якшують його покарання.

Обставин, які б обтяжували покарання ОСОБА_5 відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Враховуючи все вищевикладене, суд приходить до переконливого висновку, що виправлення обвинуваченого можливо без ізоляції його від суспільства, і вважає за можливе застосувати до обвинуваченого ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням.

Саме такий вид покарання на погляд суду є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 65-67, 75,76 КК України ст.ст. 368, 369-371, 373-376, 395, 615 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України і за його вчинення призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України суд покладає на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини НОМЕР_4 ; повідомляти командира військової частини НОМЕР_4 про зміну місця проживання.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення йому копії вироку.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому негайно.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці ОСОБА_1