Справа № 182/4111/22
Провадження № 1-кп/0182/196/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2023 м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинене кримінальне правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.07.2022 за № 0000772 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований у АДРЕСА_1 , проживає у АДРЕСА_2 , не працює, з вищою освітою, не одружений, судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення /злочину/, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

за участю сторін судового провадження

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

(в режимі ВКЗ з власного технічного пристрою)

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

Обвинувачений ОСОБА_3 18.07.2022 приблизно о 13.00 год., керуючи належним йому технічно справним легковим автомобілем ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вул. Херсонська в сторону вул. Вчительська у м. Нікополі Дніпропетровської області.

Під час керування транспортними засобом, автомобілем марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , водій ОСОБА_7 не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки, її змінам, не передбачаючи можливості настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, не маючи будь-яких перешкод технічного характеру, допустив наїзд передньою частиною автомобіля марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 на пішохода ОСОБА_5 , який перетинав проїзну частину вул. Херсонська в районі будинку № 380 в м. Нікополі Дніпропетровської області по нерегульованому пішохідному переходу, позначеного розміткою 1.14.1 «Пішохідний перехід» та дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід» Правил дорожнього руху (далі по тексту ПДР, Правила) справа наліво по напрямку руху вищевказаного транспортного засобу - автомобіля.

Внаслідок наїзду автомобілем марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , пішохід ОСОБА_5 відповідно до висновку судово-медичного експерта № 542 від 10.10.2022 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини, закритого перелому 6-го ребра грудної клітини справа, правобічного пневмотораксу, закритого перелому лівої ліктьової кістки в середній третині, закритого уламкового перелому лівої стегнової кістки в середній третині, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна лівого передпліччя, садна лівого ліктьового суглобу, які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3 підпункту «б» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів або їх частин, або від ударів об такі предмети, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди при зіткненні пішохода з рухаючимся транспортним засобом. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові, тобто 18.07.2022.

Своїми діями водій ОСОБА_7 грубо порушив вимоги п.п. 1.3; 1.5; 18.1 Правил дорожнього руху, якими передбачено:

- п. 1.3 учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п. 1.5 дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 18.1 водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Відповідно до висновку судово-автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-22/22542-ІТ від 05.09.2022 невиконання вимог п. 18.1 Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_8 знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної події.

Своїми діями, які виразилися в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України.

Позиція сторони захисту

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав частково. Суду показав, що 18.07.2022 він, керуючи автомобілем ВАЗ 21083, приблизно о 13.00 год. їхав по вул. Херсонська у м. Нікополі, в районі 1-го кварталу. Їхав в сторону с. Олексіївка. Попереду нього, ближче до обочини, їхав на невеликій швидкості мікроавтобус. Він же їхав по центру, зі швидкістю близько 50 км/год. На вулиці було ясно, світило сонце. Так як мікроавтобус їхав повільно, він включив поворот та почав виконувати маневр обгону. Потім побачив, що мікроавтобус різко включив стопи і тут він побачив, що на дорогу вискочив потерпілий. Він почав гальмувати, намагався зупинитися, однак зачепив потерпілого. Після цього зупинився і побіг до потерпілого. Викликав швидку медичну допомогу, потім на місці чекав на співробітників поліції. Потерпілому передав 45 тис. грн. на лікування, це вже було після того як кримінальне провадження передали до суду, але до першого судового засідання. Цивільний позов потерпілого визнає частково, а саме з урахуванням сплачених ним 45 тис. грн. Що стосується моральної шкоди, то в даній частині позовні вимоги не визнає. 200 тис. грн. у нього немає. Буде виплачувати ту суму, яку присудить суд. Вину визнає частково, так як вважає, що у даному випадку є і вина потерпілого. Потерпілий йшов швидко, вискочив миттєво і теж не був уважним до дорожньої обстановки. Що на тому місці є пішохідний перехід, він знав. Почав гальмувати, коли побачив, що мікроавтобус зупинився. Гальмівний шлях був і до пішохідного переходу і після нього. Вважає, що 200 тис. грн. в рахунок спричиненої моральної шкоди це дуже багато. На даний час він не працює. Працює у себе дома по господарству, допомагає батькам. У скоєному розкаюється. Вибачення у потерпілого попросив.

Позиція потерпілого

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні суду показав, що обвинуваченого раніше не знав. 18.07.2022 приблизно о 13.00 год. знаходився у магазині, потім поїхав додому на автобусі. Вийшов на автобусній зупинці на 1-му кварталі. Підійшов до пішохідного переходу. Коли стояв, його почав пропускати автомобіль червоного кольору. Водій цього автомобіля зупинився і сигналом подав йому знак, щоб він йшов. Автомобіля обвинуваченого до початку руху не бачив. Пройшов вже більше половини пішохідного переходу, і тоді побачив автомобіль обвинуваченого від себе приблизно на відстані 2-х метрів. Він просто підскочив від страху, як тут же його збив автомобіль обвинуваченого. Попереду нього на пішохідному переході нікого не було, чи були люди позаду, сказати не може, так як не бачив. На зустріч йому ніхто не йшов. Від удару впав, лежав на дорозі. До нього підійшли люди, які були на автобусній зупинці. Дорожня розмітка пішохідний перехід на дорозі була і її було дуже добре видно, також встановлені там були і дорожні знаки «Пішохідний перехід». Викликали швидку медичну допомогу. Швидка медична допомога приїхала хвили через 10-15 і його забрала до лікарні. Обвинувачений залишався далі на місці ДТП, він був посеред людей. Він до нього не підходив. В лікарню до нього обвинувачений прийшов наступного дня чи через день. Відразу обвинувачений матеріальної допомоги йому не надав. Він прийшов з якимись документами і просив, щоб він їх підписав, але він відмовився це зробити. 45 тис. грн. обвинувачений передав тоді, коли він вже знаходився вдома. Спричинена йому матеріальна шкода становить 57 007 грн. це вартість матеріалів для операції. Просить стягнути з обвинуваченого спричинену майнову шкоду за мінусом 45 тис. грн., які він отримав від обвинуваченого. Моральну шкоду оцінює в 200 тис. грн. йому були спричинені тілесні ушкодження, він переносив фізичний біль, не зміг працювати, нормальний ритм його життя змінився. На той час він працював на заводі «Трубосталь» електромонтером. Але йому по лікарняному грошові кошти не платили. На даний час він ще не може працювати. Йому до даного часу продовжують лікарняний. Лікар вирішить, коли йому можна виходити на роботу. По пішохідному переходу він йшов, а не біг.

В лікарні після дорожньо-транспортної події, він знаходився до півмісяця, потім його виписали. Через півмісяця з ускладненням його знову помістили до лікарні. Тоді він там пробув з місяць, так як знайшли гематому, робили операцію. Болі були і болі є і на даний час. Він і до даного часу іноді вживає обезболюючі препарати. Пересувався перші 2 місяці з костилем і то з трудом. На даний час ходить з ціпком. Два місяці практично взагалі не ходив. За ним доглядала мама. Гроші на лікування збирали близькі родичі дядя, тьотя, мама. Настороженість до автомобілі у нього є, і він завжди з обережністю переходить дорогу. На автобусній зупинці, біля якої сталася дорожньо-транспортна пригода, він старався не виходити, зазвичай їхав до кінцевої зупинки. На даний час продовжує лікування і кожний раз йому лікар призначає нові ліки. Через рік після проведеної операції йому повинні знову зробити операцію з вилучення пластини. Грошових коштів на вказану операцію у нього немає, а тому буде змушений збирати грошові кошти на операцію по родичам. Після дорожньо-транспортної пригоди з дому виходить лише по справам і в лікарню, гуляти не ходить.

Досліджені в судовому засіданні докази

У судовому засіданні досліджено письмові докази, законність, належність та достовірність яких учасниками судового провадження не оспорювалася та визнані судом допустимими, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0000772:

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди (далі по тексту - ДТП) вiд 18.07.2022, відповідно до якого місцем ДТП є вул. Херсонська, 380 у м. Нікополі Дніпропетровської області. Огляд проведено за наступних погодних умов: ясно, без опадів, t +28?C. Напрямок проведення огляду: від пр. Трубників до вул. Добролюбова. Вид події: наїзд транспортного засобу на пішохода. Місце ДТП розташовано: перехрестя вул. Добролюбова та вул. Херсонська, в районі будинку № 380 по вул. Херсонська. Елементи вулиці, дороги: пішохідний перехід. Проїзна частина: горизонтальна ділянка дороги. Вид покриття: асфальтобетонне, сухе, чисте. Нерівність та пошкодження дорожнього покриття: відсутні. Дорожнє покриття шириною 15,4 м. На вказаній ділянці: рух у двох напрямках, число смуг 2 в напрямку проведення огляду і 2 у зустрічному напрямку. Дорожня розмітка: позначення пішохідного переходу. Регулювання руху на вказаний ділянці: не регулюється. Дорожні знаки: 5.38.1 та 5.38.2. Умови освітлення на даній ділянці руху: світла пора доби, видимість не обмежена. Прилади відеоспостереження на місці ДТП: камери відео спостереження «Безпечне місто». Видимість не обмежена. Об`єкти, що обмежують оглядовість з робочого місця водія у напрямку руху, праворуч та ліворуч: відсутні. Наявність слідів, що свідчать про переміщення об`єктів на місці пригоди після ДТП до початку огляду: відсутні. Зафіксовано локалізацію пошкоджень на транспортному засобі - автомобілі марки ВАЗ-21083: лобове скло зліва, ліве дзеркало заднього виду. Завантаження автомобіля марки ВАЗ-21083 один пасажир. Гальмова система, рульове керування: справні. Колеса і шини - в нормі. Зовнішні світлові прилади, наявність на склі предметів або покриття, які обмежують оглядовість місця водія і погіршують його прозорість: відсутні. Локалізація пошкоджень та слідів контактної взаємодії, нашарувань, відшарувань речовин на ТЗ: відсутні. Сліди шин: слід гальмування. Інші сліди на дорожньому покритті відсутні. Ознаки напрямку руху транспортного засобу за формою і напрямком слідів коліс: відсутні. Відокремлені від транспортного засобу частини, деталі і інші об`єкти: відсутні. На місці ДТП слідів контактної взаємодії транспортного засобу з навколишніми об`єктами, предметами: відсутні. Сліди контактної взаємодії особи з навколишніми об`єктами, предметами: відсутні. З місця події транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ-21083 реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений. (а.п. 7-13);

- план-схема до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.07.2022. Місце пригоди вул. Херсонська, 380 у м. Нікополі Дніпропетровської області. (а.п. 14);

- фото-таблиця зображень до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 18.07.2022. (а.п. 15-18);

- копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки ВАЗ модель 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власник ОСОБА_3 (а.п. 19-20);

- протокол огляду від 29.07.2022 - DVD диску, отриманого в ході тимчасового доступу на підставі ухвали слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду, 29.07.2022 з камер вуличного відеоспостереження «Безпечне місто». При відкритті на персональному комп`ютері вмісту оглядуваного диску на ньому виявлено файл з наступною назвою: 1 й_квартал_рынок_20220718_130500_20220718_131424. При відкритті вказаного файлу встановлено, що він містить відеозапис. Під час перегляду відеозапису встановлено, що це відеозапис з вуличної відеокамери «Безпечне місто». Зазначений відеозапис займає 284,38 мб. та загальною тривалістю 09 хв. 24 сек. На проїзній частині дороги вул. Херсонська видно як пішохід ОСОБА_5 підійшов до початку пішохідного переходу та зупинився, щоб переконатись в безпечності свого руху через вказаний пішохідний перехід. Після цього їдучий у правій крайній смузі руху зі сторони проспекту Трубників вантажний автомобіль червоного кольору зупинився перед пішохідним переходом, щоб пропустити пішохода ОСОБА_5 . Одразу після цього пішохід ОСОБА_5 починає переходити проїжджу частину по вул. Херсонська в темпі середньої ходьби, справа на ліво по ходу руху автомобіля. Далі видно, як в момент, коли пішохід ОСОБА_5 рухається ближче до лівої смуги руху по пішохідному переходу, застосовуючи екстрене гальмування, на швидкості, яка явно перевищує швидкість потоку інших транспортних засобів, наближається автомобіль марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який у загальмованому стані здійснює наїзд на пішохода ОСОБА_5 на позначеному пішохідному переході. Від наїзду пішохід ОСОБА_5 впав на асфальтне покриття проїжджої частини. Під час перегляду відеозапису встановлено, що пішохід ОСОБА_5 долав відстань до моменту наїзду за 3,2 секунди. Одразу після наїзду видно, як вказаний автомобіль зупиняється за пішохідним переходом та до ОСОБА_5 підходить водій автомобіля ВАЗ 21083. На цьому відеозапис закінчується. Оглянутий диск опечатано та долучено до матеріалів кримінального провадження. Огляд проводився в світлу пору доби, при змішаному освітлені. До протоколу огляду долучена фото-таблиця та диск з відеозаписом. (а.п. 36-42, 43). Диск з відеозаписом дорожньо-транспортної пригоди переглянуто судом у судовому засіданні.

- протокол проведення слідчого експерименту від 02.09.2022, в ході якого потерпілий ОСОБА_5 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.07.2023, з планом-схемою та фото-таблицею до нього. (а.п. 47-54);

- протокол проведення слідчого експерименту від 02.09.2022, в ході якого ОСОБА_3 розповів та показав обставини скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 18.07.2023, з планом-схемою та фото-таблицею до нього. (а.п. 59-65);

- висновок судово-медичної експертизи № 542 від 10.10.2022, згідно якого у ОСОБА_5 , 1997 року народження на підставі даних судово-медичного обстеження виявлені тілесні ушкодження у вигляді - закритої травми грудної клітини, закритого перелому 6-го ребра грудної клітини справа, правобічного пневматороксу, закритого перелому лівої ліктьової кістки в середній третини, закритого уламкового перелому лівої стегнової кістки в середній третини, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, садна лівого передпліччя, садна лівого ліктьового суглобу (форма, розміри, точна локалізація в меддокументах не вказана), які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3 підпункту (л) Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів або їх частини, або від ударів об такі предмети, або їх частини, можливо в умовах дорожньо-транспортної пригоди. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. До висновку експерта додано схему ушкоджень. (а.п. 68-71);

- висновок судової автотехнічної експертизи № 19/104-22/22542-ІТ від 05.09.2022, згідно якого: 1. В даній дорожній обстановці водій автомобіля ВАЗ 21083 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 18.1 та 12.4 Правил дорожнього руху. 2. В умовах даної події водій автомобіля ВАЗ 21083 ОСОБА_7 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішохода своєчасним застосуванням екстреного гальмування із зупинкою автомобіля до місця наїзду. 3. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля ВАЗ 21083 ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. 18.1 ПДР, що з технічної точки зору знаходились в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. При заданому механізмові події, дії водія автомобіля ВАЗ 21083 ОСОБА_9 не відповідали вимогам п. 12.4 ПДР, однак данні невідповідності з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. (а.п. 76-79).

Оцінка доказів судом

Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення, за яким він обвинувачується.

Стандарт доведення винуватості поза розумним сумнівом в контексті рішень ЄСПЛ означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння, як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону.

Сам факт ДТП, та як результат спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, обвинувачений ОСОБА_3 не заперечує.

Набуття особою права керування транспортними засобами унормовано Положенням про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами (затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2009 № 511). Держава, надаючи це право особі, яка бажає його набути, встановлює перед нею певні умови та зобов`язує їх виконати. Однією з таких умов є обов`язок особи підтвердити свої знання встановлених правил та дотримуватися їх. Виходячи з того, що у національному законодавстві транспортний засіб визнається джерелом підвищеної небезпеки, на водія як особу, яка набула право керування ним, покладається особливий тягар дотримання цих правил.

Повертаючись до обставин цього кримінального провадження, суд констатує, що сторона захисту не заперечує, що ОСОБА_3 за вищевказаних обставин був учасником дорожнього руху. Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» чітко передбачені обов`язки учасника дорожнього руху, серед яких є також і обов`язок знати і неухильно дотримувати вимог Закону України «Про дорожній рух», Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху. Отже обов`язок учасника дорожнього руху, яким на момент дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_3 , знати і неухильно виконувати вимоги ПДР чітко визначений у національному законодавстві.

Даючи оцінку поясненням обвинуваченого, суд не бере до уваги покази ОСОБА_3 про те, що в даній ДТП, він не мав можливості попередити скоєння наїзду на пішохода, так як потерпілий йшов швидко, вискочив миттєво і теж не був уважним до дорожньої обстановки. Ці пояснення дані ним з метою ухилення від кримінальної відповідальності та на увагу не заслуговують, бо суперечать іншим встановленим та перевіреним судом доказам.

Так, висновком судової автотехнічної експертизи № 19/104-22/22542-ІТ від 05.09.2022 спростовуються твердження сторони захисту про те, що дорожньо-транспортна пригода сталася і з вини потерпілого, який теж порушив правила дорожнього руху.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № 19/104-22/22542-ІТ від 05.09.2022 дії водія ОСОБА_3 не відповідали вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору перебувають в причинному зв`язку із настанням події ДТП.

Висновок судової автотехнічної експертизи № 19/104-22/22542-ІТ від 05.09.2022 не викликає будь-якого сумніву у своїй об`єктивності, науковості, обґрунтованості, базується на дослідженні даних отриманих під час досудового розслідування.

ОСОБА_3 в умовах ДТП мав технічну можливість запобігти зіткненню.

Для надання оцінки дій потерпілого - пішохода ОСОБА_5 суд враховує вимоги положення розділу 4 Правил дорожнього руху «Обов`язки і права пішоходів».

Згідно п. 4.7 Правил дорожнього руху, пішоходи повинні переходити проїзну частину по пішохідних переходах …

Відповідно п. 4.14 Правил дорожнього руху пішоходам забороняється:

а) виходити на проїзну частину, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе та інших учасників руху;

б) раптово виходити, вибігати на проїзну частину, в тому числі на пішохідний перехід;

в) допускати самостійний, без нагляду дорослих, вихід дітей дошкільного віку на проїзну частину;

г) переходити проїзну частину поза пішохідним переходом, якщо є розділювальна смуга або дорога має чотири і більше смуг для руху в обох напрямках, а також у місцях, де встановлено огородження;

ґ) затримуватися і зупинятися на проїзній частині, якщо це не пов`язано із забезпеченням безпеки дорожнього руху;

д) рухатися по автомагістралі чи дорозі для автомобілів, за винятком пішохідних доріжок, місць стоянки і відпочинку.

Згідно п. 4.16. Правил дорожнього руху, пішохід має право:

а) на перевагу під час переходу проїзної частини позначеними нерегульованими пішохідними переходами, а також регульованими переходами за наявності на те відповідного сигналу регулювальника чи світлофора …

Судом встановлено, що пішохід потерпілий ОСОБА_5 перетинав проїзну частину у дозволеному місці, а саме по пішохідному переходу. Суд звертає увагу на те, що у даному випадку перевагу у русі мав саме потерпілий, а тому жодні підстави вважати його дії винними відсутні. Більш того, останній перетинав дорогу в середньому темпі руху. Місце зіткнення відбулося на пішохідному переході, перехід позначений дорожніми знаками та дорожньою розміткою, що вбачається з протоколу огляду місця ДТП від 18.07.2022, плану-схеми та фото-таблиці доданих до протоколу огляду місця ДТП (а.п. 7-18), а також з протоколу огляду від 29.07.2022 диску з відеозаписом з камери вуличного відеоспостереження «Безпечне місто» та доданих до нього фото-таблиці та відеозапису, який було переглянуто судом у судовому засіданні (а.п. 36-42, 43).

Незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій зобов`язаний був виконати вимогу пункту 18.1 ПДР і негайно зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходу …, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу.

Досліджені в ході судового розгляду докази узгоджуються між собою щодо обставин порушення ОСОБА_3 правил безпеки дорожнього руху, що спричинили тяжкі тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_5 та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, тому суд приймає до уваги досліджені у судовому засіданні докази при ухваленні вироку.

Аналіз наведених доказів переконливо свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_3 мав технічну можливість запобігти наїзду на пішохода, виконуючи вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху, згідно яких, він повинен був зменшити швидкість, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходу, для якого може бути створена перешкода чи небезпека. З технічної точки зору його дії, перебувають в причинному зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою. Недотримання ОСОБА_3 таких правил безпеки дорожнього руху призвело до наїзду на пішохода, який переходив проїзну частину у дозволеному місці.

Доводи захисту про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась і в результаті поведінки потерпілого ОСОБА_5 суд визнає безпідставними.

Суд не погоджується з доводом про те, що винність дій потерпілого пішохода ОСОБА_5 виключає винуватість ОСОБА_3 . Факт, що потерпілий (який переходив проїзну частину у дозволеному місці) створив небезпеку для дорожнього руху судом не встановлено. Однак, незалежно від причин виникнення небезпеки для руху або перешкоди, водій ОСОБА_3 зобов`язаний був виконати вимогу пункту 18.1 Правил дорожнього руху і негайно вжити заходів для зменшення швидкості, а вразі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходу. Про це свідчить і висновок судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-22/22542-ІТ від 05.09.2022, у якому чітко зазначено, що саме водій ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 18.1 ПДР та мав технічну можливість запобігти ДТП.

Відсутність технічної можливості для водія шляхом гальмування попередити настання ДТП має значення для обставин, коли пішохід, не очікувано для водія, переходить проїзну частину у невстановленому для цього місці, у зв`язку з чим водій автомобіля правомірно і обґрунтовано не розраховує, ні повинен передбачати появу пішохода на проїзній частині.

Однак дорожня обстановка, що передувала ДТП, у даному випадку, давала всі підстави обачному водію для висновку, що автомобіль, який зупинився перед пішохідним переходом, позначеного дорожньою розміткою та дорожніми знаками, пропускає пішохода, а пішохід, який знаходиться на пішохідному переході, позначеного дорожньою розміткою та дорожніми знаками, продовжить рух.

Натомість ОСОБА_3 , легковажно розраховував на відвернення негативних наслідків та продовжив наближення до пішохідного переходу з небезпечною для даної обстановки швидкістю руху тим самим, своїми діями, створив (з технічної точки зору) неможливість запобігти настанню ДТП шляхом гальмування. Поняття безпечної швидкості, яка дає змогу водію безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, не залежить від загального обмеження швидкості руху на ділянці дороги.

Суд враховує, що пішохід на нерегульованому пішохідному переході має перевагу в русі. Тому перекладати відповідальність на пішохода через те, що він «йшов швидко, вискочив миттєво і теж не був уважним до дорожньої обстановки», маючи перевагу в русі, це те ж саме, що звинувачувати у настанні ДТП водія автомобіля, який «несподівано» проїжджає перехрестя рухаючись по головній дорозі (тобто має перевагу в русі), після чого відбулося зіткнення з автомобілем, який виїхав на перехрестя рухаючись по другорядній дорозі.

Причинний зв`язок, з юридичної точки зору, полягає в тому, що водій автомобіля не дав дорогу пішоходу, який мав перевагу в русі.

Таким чином з урахуванням отриманих та проаналізованих доказів: показів обвинуваченого, потерпілого, досліджених матеріалів кримінального провадження, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, необережними діями ОСОБА_3 було порушено Правила дорожнього руху під час керування транспортним засобом, провина обвинуваченого ОСОБА_3 доведена повністю.

В діях водія ОСОБА_3 вбачається невідповідність його дій вимогам п. 18.1 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору, перебуває у причинному зв`язку з наїздом на пішохода ОСОБА_5 .

Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 2 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження.

Винуватість ОСОБА_3 у скоєному доведена у повному обсязі.

Призначення покарання

При визначенні виду та міри покарання суд враховує вимоги ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаною винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого, має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до вимог ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з роз`ясненнями, наведеними у постанові Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію останніх, тощо).

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме, що обвинувачений, керуючи транспортним засобом автомобілем, який хоча й був технічно-справним, порушив вимоги ПДР. Також суд ураховує, що наслідком ДТП є спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому.

Також суд враховує особу винного. Так, ОСОБА_3 , судимості не має (а.п. 95). Не працює. Має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується посередньо (а.п. 93). Не одружений, на утриманні нікого не має. На обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога ОСОБА_3 не перебуває (а.п. 97, 98).

Відповідно висновку № 119 від 18.07.2022 щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції у ОСОБА_3 під час проведення огляду о 16-00 год. 18.07.2022 ознак сп`яніння не виявлено (а.п. 96).

Судом відповідно до ст. 66 КК України встановлено обставину, що пом`якшує покарання - добровільне часткове відшкодування завданого збитку (п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України).

Добровільне часткове відшкодування завданого збитку, підтверджується як письмовою розпискою потерпілого ОСОБА_5 про отримання ним від ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі 45 000,00 грн. на лікування, так і поясненнями потерпілого у судовому засіданні.

Суд звертає увагу на відсутність щирого каяття у обвинуваченого.

Виходячи із системного тлумачення законодавства та судової практики, щире каяття, характеризуючи ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину, дає правдиві показання, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, що склалася, співчуває потерпілому, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Проте ОСОБА_3 під час судового розгляду вину у вчиненні злочину визнав лише частково, вказав, що причиною вчинення кримінального правопорушення була також і поведінка самого потерпілого, який йшов швидко, вискочив миттєво і теж не був уважним до дорожньої обстановки, що не може свідчити про повне визнання ним вини, про критичну оцінку своєї поведінки і готовність нести кримінальну відповідальність за скоєне.

При цьому суд враховує, що обвинувачений попросив вибачення у потерпілого.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Не знижує тяжкості й небезпечності злочину, вчиненого обвинуваченим за наведених обставин, характеристика останнього у загально соціальному плані, а також його пост кримінальна поведінка, спрямована на залагодження своєї провини, яка виразилася у добровільній сплаті потерпілому суми у розмірі 45 000 грн. на лікування.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.

Вирішуючи питання про додаткове покарання, суд враховує наступне.

При вирішенні питання щодо додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами суд приходить до висновку про необхідність застосування до обвинуваченого даного додаткового виду покарання, оскільки обвинувачений ОСОБА_3 вчинив необережний, тяжкий злочин наслідком якого є спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, під час його вчинення у стані алкогольного сп`яніння не перебував, обставини ДТП, а саме дані про те, що ДТП сталось на пішохідному переході, що є грубим порушенням ПДР.

Нехтування вимог Правил дорожнього руху, призвело до скоєння дорожньо-транспортної пригоди, а це свідчить про відсутність у обвинуваченого належних навиків керування транспортними засобами і застосування до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами надасть йому можливість, у разі бажання в подальшому керувати транспортними засобами, додатково вивчити Правила дорожнього руху та пройти додаткові навчання у відповідних навчальних закладах щодо покращення навиків керування.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не вбачає.

Разом з тим, зваживши на обставини, що обвинувачений вчинив необережний злочин, під час його здійснення у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння не перебував, після зіткнення місце ДТП не покидав, позицію потерпілого, який не наполягав на застосуванні до обвинуваченого покарання у виді реального позбавлення волі, добровільне часткове відшкодування спричиненої шкоди, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.

Приходячи до такого висновку, суд враховує поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, яке охоплює повноваження суду (його права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.

Вирішення цивільного позову

Представником цивільного позивача ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_6 у кримінальному провадженні заявлено цивільний позов до ОСОБА_3 , згідно якого він просить суд стягнути з ОСОБА_3 спричинену майнову шкоду у сумі 57 007 грн. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 200 000 грн.

У судовому засіданні позов було уточнено цивільним позивачем ОСОБА_5 , який вказав, що обвинуваченим було добровільно надано йому грошові кошти на лікування у розмірі 45 000 грн., а тому саме на вказану суму він і зменшує позовні вимоги в частині спричиненої майнової шкоди. Просив суд стягнути з ОСОБА_3 спричинену майнову шкоду у сумі 12 007 грн. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 200 000 грн.

Позиція сторін стосовно заявленого цивільного позову

Цивільний позивач ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлений цивільний позов підтримали частково, а саме: в частині відшкодування спричиненої майнової шкоди у сумі 12 007 грн. 00 коп. та моральну шкоду в сумі 200 000 грн..

Так, цивільний позивач ОСОБА_5 вказує, що 18.07.2022 внаслідок наїзду на нього автомобіля під керуванням ОСОБА_3 йому були спричинені тяжкі тілесні ушкодження. Він змушений був проходити курс лікування та купувати ліки. Витрати на лікування, медичні послуги та реабілітаційні заходи становлять 57 007 грн. Добровільно обвинуваченим було надано йому грошові кошти на лікування у розмірі 45 000 грн., а тому саме на вказану суму він і зменшує позовні вимоги в частині відшкодування спричиненої майнової шкоди. Крім того, в результаті протиправних дій відповідача йому заподіяна і моральна шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях; в порушенні звичного та нормального способу його життя, він не зміг працювати. Спричинену моральну шкоду оцінює в 200 000,00 грн.

Представник цивільного позивача ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заявлений цивільний позов підтримав частково та просив суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 майнову шкоду у сумі 12 007 грн. 00 коп. та моральну шкоду, спричинену внаслідок вчиненого злочину в сумі 200 000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні цивільний позов потерпілого визнав частково, а саме майнову шкоду з урахуванням сплачених ним 45 тис. Що стосується моральної шкоди, то в даній частині позовні вимоги вважав завищеними, 200 000 грн. - у нього немає таких грошових коштів.

При вирішенні цивільних позовів суд враховує наступні вимоги діючого законодавства.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної особи, яка за законом несе відповідальність за шкоду, завдану їхніми діями.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику застосування судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», (зі змінами та доповненнями) розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно з роз`яснень, наданих у п. 19 Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями) при вирішенні вимог про відшкодування витрат на лікування, посилене харчування та сторонній догляд судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Відповідно до ст. 128 КПК України, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розглянувши вимоги цивільного позову, суд вважає, що останній слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

І. Щодо позовних вимог ОСОБА_5 про відшкодування майнової шкоди

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим поніс витрати на лікування. Майнову шкоду оцінює на загальну суму 57 007 грн. 00 коп.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 вказав, що він отримав від обвинуваченого ОСОБА_3 на лікування 45 000 грн. З урахуванням відшкодованої суми, просить стягнути з обвинуваченого у відшкодування майнової шкоди 12 007 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні в даній частині позовні вимоги потерпілого визнав.

З урахуванням позиції обвинуваченого, суд вважає позовні вимоги в частині відшкодування спричиненої майнової шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі, а саме в сумі 12 007 грн., оскільки знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і визнані обвинуваченим.

.

ІІ. Щодо позовних вимог ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно п. 9. Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, потерпілому ОСОБА_5 було спричинено моральну шкоду, що виразилась в фізичному болю, душевних стражданнях, вимушених змінах в його житті внаслідок ушкодження здоров`я, необхідності проходження курсу лікування.

Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди потерпілому, суд приходить до висновку, що внаслідок протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 потерпілому спричинено моральну шкоду, так як мало місце ушкодження його здоров`я, що потягло за собою лікування, було змінено звичний уклад його життя, внаслідок чого він переносив певні моральні страждання. Так, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відчуття фізичного болю та стан стресу, оскільки такі явища є природними наслідками дорожньо-транспортної пригоди і зазвичай самі по собі викликають певні моральні страждання. Тому, з урахуванням обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних), яких потерпілий зазнав, характеру немайнових втрат, ступеня тяжкості змін в життєвих стосунках та звичному життєвому укладі, пов`язаних з обмеженням у пересуванні та з необхідністю витрачати час на лікування, з врахуванням принципів розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що підлягає відшкодуванню на користь потерпілого ОСОБА_5 моральна шкода в розмірі 100 000 грн.

При вирішенні цивільного позову суд приймає до уваги положення Декларації основних принципів правосуддя для жертв злочинів і зловживання владою (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 29 листопада 1985 року) щодо необхідності дотримання балансу між правами підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, з одного боку, та інтересами жертви,- з іншого.

Враховуючи загальні норми ст. ст. 1166, 1167, 1187, 1190 ЦК України, тягар цивільної відповідальності має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля, чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталася ДТП.

Статтею 1187 ЦК України встановлено відповідальність за завдання шкоди особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Вирішуючи питання про притягнення тієї чи іншої особи до відповідальності за ст. 1187 ЦК, слід визначити дві основні ознаки володільця: юридичну та матеріальну (фактичну).

Юридична ознака володільця полягає в тому, що володільцем визнається тільки та особа, яка на відповідних правових підставах володіє об`єктом, діяльність з яким створює підвищену небезпеку.

У свою чергу матеріальна, або фактична, ознака володільця джерела підвищеної небезпеки означає, що особа повинна здійснювати фактичне володіння (експлуатацію, використання, зберігання, утримання) небезпечними об`єктами.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлений цивільним позивачем та його представником цивільний позов про відшкодування майнової та моральної шкоди підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 , як власника та фактичного користувача транспортного засобу, та винної особи у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Вирішення питання про запобіжний захід

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Вирішення питання про долю речових доказів та арештованого майна

Суд вирішує долю речових доказів відповідно до положень ст. 100 КПК України

Речові докази:

- автомобіль марки ВАЗ 21083 реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходяться на зберіганні на території Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Станіславського, 1 повернути власнику ОСОБА_3 ;

- диск з відеозаписом дорожньо-транспортної події 18.07.2022, який долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 174 КПК України, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, суд вирішує питання щодо арештованого майна.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровська від 28.07.2022 на автомобіль марки ВАЗ 21083 реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 - скасувати.

Вирішення питання про процесуальні витрати

Суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні судової автотехнічної експертизи № СЕ-19/104-22/22542-ІТ від 05.09.2022, згідно довідки, в сумі 1 510 грн. 24 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 2 ст. 286 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період випробувального терміну періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 не застосовувався.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_6 в інтересах потерпілого ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у відшкодування майнової шкоди 12 007 (дванадцять тис. сім) грн. 00 коп. та моральної шкоди 100 000 (сто тис.) грн., а всього 112 007 (сто дванадцять тис. сім) грн. 00 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Речові докази:

- автомобіль марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який знаходяться на зберіганні на території Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Станіславського, 1 повернути власнику ОСОБА_3 ;

- диск з відеозаписом дорожньо-транспортної події 18.07.2022, який долучено до матеріалів провадження, залишити в матеріалах кримінального провадження.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровська від 28.07.2022 на автомобіль марки ВАЗ 21083, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_3 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта 1 510 (одна тис. п`ятсот десять) грн. 24 коп.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1