Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/629/23 Слідчий суддя ОСОБА_1
Категорія ч.2 ст. 185 КК УкраїниДоповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2 ,
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 листопада 2020 року, якою стосовно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Зугдіді, Грузія, грузина, громадянина Грузії, маючого середню освіту, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 02.02.2006 видворення за межі України, заборона в`їзду на територію України з 02.02.2006 по 02.08.2006;

- 13.04.2007 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 1 ст. 309, 76 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 1 рік 6 місяців, постановою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 04.09.2007 відмінено іспитовий термін та направлено в місця позбавлення волі на 2 роки;

- 28.08.2009 видворення за межі України, заборона в`їзду на територію України з 28.08.2009 по 28.08.2010;

- 12.04.2011 видворення за межі України, заборона в`їзду на територію України з 12.04.2011 по 12.04.2013;

- 17.02.2016 Бориспільським міським судом Київської області за ч. 4 ст. 358 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень;

- 13.02.2019 Ленінським районним судом м. Кіровограда за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 186, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим терміном на 2 роки;

- 31.10.2019 року до Ленінського районного суду м. Кіровограда направлено обвинувальний акт за ч. 2 ст. 185 КК України.

застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000991 від 10.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Старший слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_9 , звернувся до Кіровського районного суду м. Кіровограда з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_8 , підозрюваному в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування по кримінальному провадженні № 0000991 від 10.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється в тому, що 10.02.2020 року близько 08 год 50 хв., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_8 перебував в салоні маршрутного автобуса № «1Ц», що здійснював рух за встановленим маршрутом від зупинки «вул. Генерала Жадова» в напрямку кінцевої зупинки «вул. Лісопаркова» в м. Кропивницький, де він помітив потерпілу ОСОБА_10 , яка поклала в кишеню куртки належний їй мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 4 Silver 4/64». В цей час у ОСОБА_8 виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно та цілеспрямовано, з корисливих спонукань, переслідуючи мету власної наживи, вважаючи, що за його злочинними діями та намірами ніхто не спостерігає, ОСОБА_8 , знаходячись в салоні вказаного маршрутного автобусу № «1Ц», який в цей час проїжджав по вул. Соборній в м. Кропивницький, до зупинки «ТЦ Копілка», підійшов до потерпілої ОСОБА_10 та таємно, шляхом вільного доступу з кишені куртки, в яку була одягнена потерпіла, викрав належний їй мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 4 Silver 4/64», вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи №92 від 12.02.2020 року становить 2800 гривень 00 копійок.

Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 2800 гривень 00 копійок.

Дії ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кваліфіковано за ч. 2 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 листопада 2020 року задоволено клопотання та обрано підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Також, цією ухвалою роз`яснено, що згідно ч. 6 ст. 193 КПК України після затримання особи, і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження, - слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення вживалися заходи щодо повідомлення про підозру ОСОБА_8 , проте підозрюваний ухилився від органу досудового розслідування та виїхав за кордон.

Тобто, прокурор довів, що ОСОБА_8 перетнув державний кордон, залишив територію України і назад не повертається.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, та обрати підозрюваному ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що на думку захисту докази суперечливі та не переконливі. Взагалі в даному випадку відсутній ризик впливу на свідків. Крім того, органом досудового розслідування не надані будь-які дані ,що вказують на обґрунтованість підозри.

Заслухавши доповідача, захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , який підтримав апеляційну скаргу та просив задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити рішення суду першої інстанції в силі, перевіривши матеріали клопотання слідчого та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, з таких підстав.

Відповідно до ст. 183 ч. 1, 2 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути розбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Проте, враховуючи обставини справи, апеляційний суд вважає, що по справі наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому, колегія суддів оцінює суворість можливого призначеного покарання ОСОБА_8 в подальшому та визнає за реальну небезпеку можливість вчинення іншого кримінального правопорушення, у разі зміни, обраного щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вищезазначені обставини є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу в триманні підозрюваного під вартою. Підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу не вбачається.

Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків, тощо.

Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінального закону слідчим суддею належно дотримані.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_8 підозри повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування кримінального провадження доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується» від потерпілої ОСОБА_10 , від 10.02.2020; протоколом огляду місця події від 10.02.2020 за адресою: м. Кропивницький, зупинка громадського транспорту навпроти ТЦ «Копілка»; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 , від 19.02.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з потерпілою ОСОБА_10 від 19.02.2020; протоколом огляду предмету від 19.02.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 25.02.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_11 від 25.02.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.02.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_12 від 25.02.2020; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.02.2020; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками зі свідком ОСОБА_13 від 21.02.2020.

Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочинів, що пред`явлені в підозрі, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Доводи захисника про відсутність доказів не можуть бути враховані оскільки по-перше в матеріалах справи наявні докази на підтвердження обґрунтованості підозри, а по-друге на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті та під час винесення вироку, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні. За таких підстав, відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання, оскільки прокурор в повному обсязі довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_8 на особисту свободу.

Доводи апелянта про необґрунтованість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_8 колегією суддів не можуть бути враховані.

В ході досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 на виклики до слідчого не прибуває.

Підозрюваний ОСОБА_8 на даний час переховується від органів досудового слідства та суду, вжитими розшуковими заходами встановити його місце знаходження не представилось можливим, в результаті чого останнього 20.06.2020 та 01.11.2021 було оголошено в розшук.

Згідно даних системи «АРКАН» від 07.09.2023, ОСОБА_8 , 01.03.2020 перетнув Державний кордон України в пункті пропуску «Краківець» та більше державний кордон не перетинав.

У зв`язку з вищевикладеним, в подальшому 16.10.2023 ОСОБА_8 було оголошено в міжнародний розшук.

Не визнання вини та тяжкість злочину у якому підозрюється ОСОБА_8 в сукупності з мірою покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, свідчать про наявність високого ступеню ризиків переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи те, що згідно даних системи «АРКАН» від 07.09.2023, ОСОБА_8 , 01.03.2020 перетнув Державний кордон України в пункті пропуску «Краківець» та більше державний кордон не перетинав, колегія суддів вважає доведеним ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі « Московенко проти України», «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Про наявність ризиків вчинення іншого кримінального правопорушення свідчить те, що ОСОБА_8 починаючи з 2006 року вчиняв кримінальні правопорушення на території України та на шлях виправлення не став.

А тому, на думку колегії суддів інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не зможе запобігти спробам вчинення нових кримінальних правопорушень. В протилежному випадку, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу дії ОСОБА_8 можуть мати негативні наслідки як до життя та здоров`я громадян України.

А тому, колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про те, що наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки, підозрюваний ОСОБА_8 вчинив вказане кримінальне правопорушення у прихований спосіб.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224, ч. 4 ст. 95 КПК України.

З огляду на зазначені положення закону, ризик впливу на свідків, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Необхідно зазначити про те, що у ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків, які є достатнім стримуючим фактором в поведінці обвинуваченого, оскільки останній не одружений, утриманців не має.

Апеляційні вимоги прокурора стосовно наявності ризиків передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є такими, що знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного розгляду, оскільки ОСОБА_8 оголошений у міжнародний розшук, на даний час переховується від органів досудового слідства та суду, являється особою, що схильна до вчинення кримінальних правопорушень, та враховуючи його вік і стан здоров`я, існує ризик, що він зможе незаконно впливати, у тому числі засобами фізичного та психічного примусу на потерпілого, та свідків у кримінальному провадженні, з метою зміни наданих ними показань, та уникнення таким чином від відповідальності, за вчинений ним злочин.

Що стосується тверджень захисника про те, що до ОСОБА_8 можливо не застосовувати запобіжний захід вигляді тримання під вартою,то такі доводи на переконання колегії суддів не спростовують висновок судді про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та не можуть бути самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

При цьому, враховується, що жоден із більш м`яких ніж тримання під вартою запобіжних заходів не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, та наслідкам які були спричинені вказаним злочином.

Особиста порука не може бути застосована в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру і можуть поручитись, за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те законну вимогу.

Крім цього, обирати запобіжні заходи у вигляді застави та домашнього арешту відносно підозрюваного недоцільно, оскільки вони в цілому не зможуть гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдань кримінального провадження забезпечення швидкого, повного і неупередженого розслідування і судового розгляду, з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

З цих же підстав колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляції про недоведеність ризиків.

Враховуючи наведене, беручи до уваги обставини вчинення кримінальних правопорушень, а також те, що інший більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою - не забезпечить належне виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисту про необхідність відмови в задоволенні клопотання слідчого та скасування запобіжного заходу.

Таким чином, підстав для задоволення апеляційної скарги не має.

Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування на початковому етапі досудового розслідування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання його під вартою.

Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі не обрання запобіжного заходу, або обрання відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до Інструкції про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол, затвердженої наказом №613/380/93/228/414/510/2801/5 від 17.08.2020 для запиту публікації Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення, правоохоронний орган України повинен надіслати формуляр встановленого зразку, до якого, окрім іншого, додається завірена копія ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до додатку 1 до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 18.06.2021 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», до ОСОБА_8 не застосовувалися персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), у тому числі відмова в наданні та скасування віз резидентам іноземних держав, застосування інших заборон в`їзду на територію України.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 листопада 2020 року необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 376, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 листопада 2020 року, якою стосовно підозрюваного ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню, внесеному до ЄРДР за № 0000991 від 10.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Кіровоградської області є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4