Справа № 646/380/24
№ провадження 1-кп/646/461/2024
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.01.2024 м. Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за № 20002795 з обвинувальним актом та угодою про визнання винуватості відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Великі Кусківці Лановецького району Тернопільської області, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину - ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовозобов`язаного, військовослужбовця за мобілізацією, зареєстрованого та проживаючого за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 КК України,

за участю: прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 161 від 03.06.2023 рядового ОСОБА_3 , обвинуваченого по справі, призначеного наказом командира військової частини НОМЕР_1 №236-РС від 03.06.2023 на посаду водія відділення протитанкових ракетних комплексів 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 визнано таким, що посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Згідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану», затвердженого Верховною Радою України 24.02.2022 (№2102- IX), відповідно до пункту № 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» по всій території України введено військовий стан, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, який у подальшому продовжено указами Президента України №259/2022 від 18.04.2022 з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року на 30 діб; № 341/2022 від 17.05.2022 з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року на 90 діб; № 573/2022 від 12.08.2022 з 05 години ЗО хвилин 23 серпня 2022 року на 90 діб; № 757/2022 від 07.11.2022 з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року на 90 діб; № 58/2023 від 06.02.2023 з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року на 90 діб; №254/2023 від 01.05.2023 з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року на 90 діб; №451/2023 від 26.07.2023 з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року на 90 діб; № 734/2023 від 06.11.2023 з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року на 90 діб.

Відповідно до ст. 11 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець зобов`язаний, зокрема, свято і непорушно додержуватися Конституції України тазаконів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни.

Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців.

Відповідно до ст. З0 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання.

Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Як вбачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, за своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу.

Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його.

Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін.

Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України,

Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого їх виконувати.

Відповідно до п. 12 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 №1153/2008 (далі - Положення), право видавати накази по особовому складу надається командирам, командувачам, начальникам, керівникам органів військового управління, з`єднань, військових частин, а також керівникам служб персоналу Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України.

Однак, незважаючи на вищевказані норми законодавства, обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Згідно бойового розпорядження командира 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 майора АДРЕСА_2 № 1/дск від 15.11.2023, обвинувачений, будучи водієм відділення протитанкових ракетних комплексів 3-го механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , був переданий в підпорядкування до окремого розпорядження командиру 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітану ОСОБА_6 .

Так, 16.11.2023, приблизно о 08 год. 25 хв., знаходячись поблизу АДРЕСА_3 обвинувачений, в порушення ст. ст. 11,28-32, 37, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 4,6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час воєнного стану, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, відкрито відмовився виконувати доведений о 08 год. 25 хв. наказ командира 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_6 , а саме - бойове розпорядження № 1/дск від 16.11.2023, яким було поставлено бойове завдання старшому солдату ОСОБА_7 та обвинуваченому, з метою своєчасного реагування на різкі зміни в обстановці, підвищення стійкості оборони, знищення противника та недопущення (зриву) раптового проведення наступальних дій противника, з отримання розпорядження і до 09 год. 00 хв. 16.11.2023 здійснити висування та провести посилення позиції «Манчестер» (дислокована поблизу населеного пункту АДРЕСА_4 ); в ході висування та переміщення в межах районів виконання завдань, передбачити прикриття від ударів повітряного противника.

Відмова обвинуваченого від виконання наказу призвела до необхідності його виконання тільки старшим солдатом ОСОБА_7 , чим підірвала боєздатність та боєготовність 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.4 ст.402 КК України, непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

08.01.2024 між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з угодою обвинувачений в скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ст.402 ч.4 КК України, визнав себе винним повністю, щиро покаявся та сприяв під час досудового розслідування розкриттю кримінального правопорушення. Також зобов`язувався беззастережно визнати обвинувачення у кримінальному провадженні.

Згідно даної угоди прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4ст. 402 КК України, та покарання, яке повинен понести обвинувачений, з застосуванням ст.ст.62,69 КК України, у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Частина 1 ст.474 КПК України регламентує, що якщо угоди досягнуто під час досудового розслідування, обвинувальний акт з підписаною сторонами угодою невідкладно надсилається до суду.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів чи тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Таким чином кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений визнає себе винуватим є тяжким злочином, а отже угода відповідає вимогам закону.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам КПУ та КК України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений погоджується на призначення узгодженого покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому, залишити раніше обраний до набрання вироком законнї сили.

Керуючись ст.ст. 314-315, 615, 373, 374, 471, 473-475 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості від 08.01.2024, укладену між прокурором Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.402 Кримінального кодексу України, з застосуванням ст.69 КК України у виді двох років позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.62 КК України, замінити ОСОБА_3 узгоджене покарання з позбавлення волі на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на два роки.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишити раніше обраний у виді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили.

Строк покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту затримання, а саме- з 16.11.2023 року.

Вирок суду може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Червонозаводський районний суд м.Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а ОСОБА_3 у той же строк з дня отримання його копії.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1