Справа №766/6578/23
н/п 1-кс/766/3318/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2023 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Херсонського РУП Головного управління Національної поліції в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001945 від 18.09.2023 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Херсонського РУП Головного управління Національної поліції в Херсонській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про продовження строку застосування до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні за № 0001945 від 18.09.2023 року, оскільки ризики, передбачені п.1, 2, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України зазначені судами в ухвалах про обрання та продовження строку тримання під вартою, а саме переховування від суду, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, здійснення незаконного впливу на свідків та вчинення інших кримінальних правопорушень, на даний час не зменшились і продовжують існувати, а строк дії попередньої ухвали про продовження строку тримання підозрюваного під вартою закінчується 20.11.2023 року. Разом з тим просив змінити розмір застави з 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 214 720,00 грн. на 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 536 800,00 грн.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив його задовольнити, по викладеним в клопотанні обставинам. Зазначив, що з моенту оголошення підозри пройшло небагато часу для того, щоб ризики зменшились, крім того ОСОБА_4 повідомлено про підозру ще в двох кримінальних правопорушеннях. Щодо зміни розміру застави зазначив, що розмір застави занизький, враховуючи специфіку роботи священослужителем, вважає, що злочин вчинено з особливим цинізмом, оскільки підозрюваний був настоятелем церкви й одночасно збував зброю в особливо великих розмірах.

Захисник в судовому засіданні заперечував, щодо задоволення клопотання, вважав, що підстави у продовженні тримання під вартою, щодо його підзахисного прокурором не обґрунтовані, а посилання на збільшення ризиків нічим необґрунтовані. Враховуючи те, що підозрюваний має постійне місце проживання, має неповнолітню дитину, що вказує на його міцні соціальні зв`язки, вважає більш м`який запобіжний захід міг би забезпечити цілі кримінального провадження.

Підозрюваний заперечував, щодо заявленого клопотання прокурором, вважав, що до нього можливо, застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного.

Приймаючи до уваги, що ухвала судді Херсонського міського суду Херсонської області про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 припиняє свою дію 20 листопада 2023 року, досудове розслідування не завершено, у зв`язку з неможливістю об`єктивно виконати всі заплановані процесуальні дії, що потребує додаткового часу, розгляд яких має важливе значення для забезпечення заходів кримінального провадження можливість встановити об`єктивну істину у кримінальному провадженні та отримати докази, які будуть підтверджувати або спростовувати причетність підозрюваного ОСОБА_4 до вчинення вказаного кримінального правопорушення, тому суд вважає за необхідне розглянути питання щодо продовження строку дії міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного.

Відповідно до ч. 3ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованого підозрюваному ОСОБА_4 кримінального правопорушення-злочину, його тяжкість та суспільне значення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

При цьому суд зазначає, що сама тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, не є основною чи безпосередньою підставою для тримання під вартою, а оцінюється в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України.

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення у якому він підозрюється, суд враховує реальну можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; можливість незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином , а також ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ці факти були предметом дослідження попереднім судом при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , однак, дані ризики на даний час не відпали і не зменшились.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клішин проти України» наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Зокрема доказами на обґрунтування ризику можуть бути фактичні знищення, ховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; показання свідків, про намір підозрюваного вчинити дії особи, спрямовані на знищення, схов або спотворення важливих для слідства речей чи документів, спроба підозрюваної особи вчинити дії направлені на знищення доказів підтверджені документально; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні підтверджені документально; документи, підтверджуючі, що підозрюваний вчиняв подібні дії у минулому, показання свідків, дані про особу, підтверджуючі його протиправну поведінку; інформація про притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності, інформація про кримінальні зв`язки особи; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином підтверджене документально; необхідні докази того, що особа вчиняє якісь конкретні дії, направлені на створення перешкод правосуддю; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується; документами, довідками про те, що особа вже притягалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів.

Ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду

Злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , є тяжким злочином відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні

Оскільки стороною обвинувачення обґрунтовується існування цього ризику лише щодо свідків, слідчий суддя оцінює наявність цього ризику лише в частині впливу на зазначених осіб.

Слідчий суддя вважає доведеним той факт, що продовжує існувати ризик незаконного впливу на свідків, виходячи із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Вказане надає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони зацікавлених осіб на свідків з метою зміни чи відмови від раніше наданих ними свідчень.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що ризик незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні не зменшився та продовжує існувати, що обумовлює необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу з метою запобігання цьому ризику.

Ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

З урахуванням процесуальних дій, які ще належить вчинити органу досудового розслідування слідчий суддя вважає, що ризик знищити сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним існування цього ризику.

Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Посилання на існування цих ризиків носять не конкретний характер та жодних доказів на підтвердження факту їх існування на теперішній час слідчому судді не надано. З цих підстав, ці ризики не враховуються слідчим суддею при вирішенні питання про наявність підстав для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання пі вартою.

Продовження існування вказаних ризиків, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, його тяжкість та суспільну небезпечність.

Щодо позиції підозрюваного та його захисника про застосування більш м`якого запобіжного заходу, суд враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, що є тяжким злочином, а тому застосовування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку. За таких обставин суд вважає за необхідне продовжити підозрюваному ОСОБА_4 строк тримання під вартою строком на 30 днів.

Щодо збільшення раніше визначеного розміру застави слід зазначити наступне.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Нові епізоди, за якими ОСОБА_4 додатково оголошено підозру та на існування яких посилався прокурор, як на додаткову підставу для збільшення розміру застави, мали місце ще до пред`явлення первісної підозри, а отже ризики за ними існували і раніше. Крім того підозрюваним і досі не внесено заставу у раніше визначеному розмірі, а отже збільшений її розмір може стати непомірно обтяжливим для нього. За таких обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора в частині збільшення раніше визначеного розміру застави.

Керуючись ст.176-178, 183,186, 193-194, 196, 369-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Херсонського РУП Головного управління Національної поліції в Херсонській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Херсонської окружної прокуратури Херсонської області ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.

Продовжити строк застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строком на 30 днів, тобто до 15 грудня 2023 року включно.

Клопотання в частині зміни запобіжного заходу щодо розміру застави - залишити без задоволення.

На період судового розслідування обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово залишити утримувати в умовах СІЗО м. Миколаєва.

Копію ухвали негайно після її проголошення вручити підозрюваному та направити до СІЗО м. Миколаєва.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Слідчий суддяОСОБА_1