ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2023 року

м. Київ

Справа № 292/1398/20

Провадження № 51-3845 км 23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_6 на ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 13 січня 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 березня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) за № 0000044 від 17 лютого 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Червоноармійського районного суду Житомирської області від 13 січня 2022 року кримінальне провадження № 0000044 від 17.02.2019щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України закрито на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з тим, що повідомлення про підозру ОСОБА_7 не було вручено протягом 18 місяців з моменту внесення відомостей до ЄРДР про вчинення тяжкого злочину. Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 залишено без розгляду.

Житомирський апеляційний суд ухвалою від 23 березня 2023 року апеляційні скарги прокурора та потерпілої залишив без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без зміни.

Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала

У касаційних скаргах, які за своїм змістом є аналогічними, прокурор та потерпіла ставлять питання про скасування ухвал суду першої та апеляційної інстанцій у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначення нового розгляду в суді першої інстанції.

Посилаються на відсутність у суду першої інстанції підстав для закриття кримінального провадження відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування, оскільки строки не були пропущені, адже повідомлення про підозру ОСОБА_7 було здано на відділення поштового зв`язку в межах строку досудового розслідування.

На обґрунтування своїх доводів зазначають, що кримінальне провадження було зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000044 про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України 17.02.2019, тому строк досудового розслідування закінчувався 18.08.2020.

Слідчим 17.08.2020 було складено та погоджено з прокурором повідомлення про підозру ОСОБА_7 . У той же день вказане повідомлення було надіслано слідчим поштою за місцем реєстрації ОСОБА_7 , що підтверджується квитанцією про дату відправлення листа.

Окрім того, 18.08.2022 канцелярією Пулинського ВП Новгород-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області також було відправлено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , що підтверджується поштовим повідомленням про направлення та вручення поштового відправлення 20.08.2020.

Стверджують, що судом першої інстанції безпідставно визнано недопустимим доказом квитанцію № 427 про відправлення повідомлення про підозру ОСОБА_7 17.08.2020, оскільки вона не була відкрита стороні захисту відповідно до вимог ст. 290 КПК України.

Зазначають, під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження ОСОБА_7 та його захисником ОСОБА_9 не направлялися клопотання слідчому чи прокурору про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування, а також й про те, що їм не були відкритті будь-які матеріали відповідно положень ст. 290 КПК України, а тому квитанція № 427 про відправлення повідомлення про підозру ОСОБА_7 17.08.2020 була надана їм для ознайомлення.

Не погоджуються із висновком суду про те, що квитанція про відправлення повідомлення про підозру поштою не може бути належним доказом на підтвердження факту надання відповідних поштових послуг.

Посилаються на те, що факт отримання ОСОБА_7 повідомлення про підозру поштою підтверджується його клопотанням від 01.10.2020, в якому він вказував про отримання повідомлення про підозру та просив ознайомитися із матеріалами провадження.

Стверджують, що апеляційний суд у порушення вимог ч. 3 ст. 404 КПК України повторно не дослідив докази, про які вказувалося в апеляційній скарзі прокурора, а також у своєму рішенні безпідставно зазначив, що постановлена ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор підтримав подану касаційну скаргу і просив її задовольнити.

Інші учасники судового провадження були повідомлені про дату, час та місце касаційного розгляду, однак у судове засідання вони не з`явилися. Клопотань про його відкладення не надходило.

Мотиви Суду

Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Положеннями ст. 438 КПК України визначено, що підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: 1) істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; 2) неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; 3) невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції керується статтями 412-414 КПК України.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України передбачено, що досудове розслідування починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з вимогами ч. ч. 2, 4 ст. 219 КПК України ( в редакції закону № 2617-VIII від 22.11.2018 року) строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) дванадцять місяців у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) вісімнадцять місяців у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Строк досудового розслідування може бути продовжений з підстав та в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до абзацу 2 п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані закрити кримінальне провадження також у разі, коли строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, закінчився та жодній особі не було повідомлено про підозру.

Як встановив суд першої інстанції, 17.02.2019 кримінальне провадження за №0000044 про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, було зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Відповідно до вимог ст.12 КК України указане вище кримінальне правопорушення є тяжким, й відповідно до вимог ч. 2 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування в такому випадку до повідомлення особі про підозру становить 18 місяців.

Процесуальних дій щодо продовження строку досудового розслідування в цьому кримінальному провадженні не здійснювалося, а тому строк досудового розслідування спливав 17.08.2020 (останній день строку, понеділок).

17.08.2020 щодо ОСОБА_7 слідчим було складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, яка була погоджена прокурором ОСОБА_10 .

Відповідно до приписів ст. 278 КПК України повідомлення про підозру ОСОБА_7 мало бути вручене у день його складання, тобто 17.08.2020, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений Кодексом для вручення повідомлень.

Колегія суддів Верховного Суду не погоджується із висновками судів про безпідставне посилання прокурора на підтвердження дотримання стороною обвинувачення вимог ст.278 КПК України щодо порядку вручення повідомлення про підозру ОСОБА_7 на квитанцію про відправлення повідомлення про підозру поштою 17.08.2020.

Матеріали справи не містять будь-яких обґрунтованих підстав ставити під сумнів дотримання приписів ст. 278 КПК України органом досудового розслідування, зокрема і через те, що у змісті вказаної квитанції, яка складена працівником пошти, не зазначено даних про те, що у відправленні на ім`я ОСОБА_7 , направленому поштою 17.08.2020, знаходився такий документ як повідомлення про підозру.

Колегія суддів звертає увагу, що мотиви, покладені місцевим судом в обґрунтування своїх висновків, є надуманими, адже бланк вказаної квитанції виготовлений друкованим способом за формою Ф-1. При цьому він не містить відповідної графи для позначення вмісту поштового відправлення, і судом не вказано, на підставі чого на працівника пошти покладений обов`язок зазначати в такій квитанції відомості про те, що саме знаходиться у поштовому відправленні. Так само судом не вказано із посиланням на приписи кримінального процесуального закону, якими нормами КПК України встановлено відповідний обов`язок слідчого.

Колегія суддів не погоджується із висновком апеляційного суду про те, що прокурор безпідставно посилається як на підтвердження отримання ОСОБА_7 повідомлення про підозру від 17.08.2020 на його клопотання, яке датоване 01.10.2020. Попри те, що воно не містить конкретних даних про час і спосіб отримання ОСОБА_7 такого повідомлення, воно підтверджує сам факт його отримання.

Крім того, приписи ст. 278 КПК України у випадку неможливості вручення письмового повідомлення у день його складання та вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень, не висувають додаткових вимог стосовно порядку та строків такого вручення.

В повідомленні про підозру, яке міститься в матеріалах кримінального провадження, наявний запис ОСОБА_7 про те, що з повідомленням про підозру він ознайомлений 15.10.2020 об 11.55, однак копію не отримав (т. 2 а.п. 68).

Разом із цим, в контексті реалізації права на захист та приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод поза увагою судів попередніх інстанцій залишилися те, що за доводами прокурора 18.08.2020 канцелярією Пулинського ВП Новгород-Волинського ВП ГУНП в Житомирській області також було відправлено повідомлення про підозру ОСОБА_7 , що підтверджується поштовим повідомленням про направлення та вручення поштового відправлення 20.08.2020.

Висновки судів про те, що прокурором під час розгляду в судах першої та апеляційної інстанцій не доведено поза розумним сумнівом дотримання приписів ст. 278 КПК України є безпідставними.

Місцевий суд дійшов необґрунтованого висновку про необхідність закриття зазначеного кримінального провадження у зв`язку з тим, що з моменту внесення відомостей до ЄРДР про кримінальне правопорушення до дня повідомлення про підозру ОСОБА_7 закінчився строк досудового розслідування, визначений ч. 2 ст. 219 КПК України, постановив рішення, яке не відповідає приписам ст. 370 КПК України, з огляду на що воно підлягає скасуванню.

Як убачається із матеріалів кримінального провадження, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій виклав доводи щодо незгоди із рішенням суду першої інстанції прозакриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_7 відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування.

В якості додаткових обґрунтувань своєї позиції прокурор до апеляційної скарги долучив клопотання ОСОБА_7 від 01.10.2020 щодо надання йому можливості ознайомитися з матеріалами досудового розслідування та ордер ЖТ № 37198 від 12.10.2020 про надання ОСОБА_7 правової допомоги, які просив дослідити.

Вказані документи були долучені прокурором до апеляційної скарги, однак апеляційний суд постановив рішення без урахування усіх матеріалів кримінального провадження.

Колегія суддів звертає увагу, що за приписами ч. 9 ст. 290 КПК України сторони кримінального провадження зобов`язані письмово підтвердити протилежній стороні факт надання їм доступу до матеріалів із зазначенням найменування таких матеріалів. Негативним наслідком невиконання такого обов`язку для сторони кримінального провадження є відсутність обґрунтованих підстав стверджувати на етапі судового розгляду про те, що певні матеріали не були відкриті в порядку ст. 290 КПК Україниі що стороні не було надано доступу до матеріалів у передбаченому законом порядку.

Документів, що підтверджують не відкриття стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України вказаної вище поштової квитанції, матеріали справи не містять. Отже, безпідставними є твердження сторони захисту про порушення стороною обвинувачення приписів ст. 290 КПК України.

Колегія суддів вважає, що апеляційний суд належно не перевірив усі доводи, які за суттю та змістом є аналогічними викладеним у касаційних скаргах прокурора та потерпілої, і постановив необґрунтоване рішення, яке не відповідає вимогам статей 370, 419 КПК України, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та безумовною підставою до його скасування.

Зазначення судом апеляційної інстанції, що постановлена ухвала не підлягає оскарженню в касаційному порядку, не є істотним порушенням вимог КПК України та підставою для її скасування, оскільки при проголошенні вступної та резолютивної частин ухвали суд указав про можливість оскарження цього судового рішення в касаційному порядку протягом трьох місяців, й сторони таким правом скористалися.

З урахуванням викладеного вище, касаційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_6 підлягають частковому задоволенню, а постановлені судові рішення щодо ОСОБА_7 - скасуванню із призначенням нового розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись статтями 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Верховний Суд

ухвалив:

Касаційні скарги прокурора та потерпілої ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Червоноармійського районного суду Житомирської області від 13 січня 2022 року та ухвалу Житомирського апеляційного суду від 23 березня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3