Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 617/1927/21
Номер провадження 1-кп/948/97/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

представника потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка, в режимі відеоконференції, кримінальне провадження №0000212 від 02.09.2021р. по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України

відповідно до ч.2 ст. 376 КПК України в судовому засіданні 05.10.2023р. проголошено вступну та резолютивну частини Ухвали

в с т а н о в и в :

Суть клопотання прокурора

у листопаді 2021р. до Вовчанського районного суду Харківської області, а у жовтні 2022 року до Машівського районного суду Полтавської області відносно ОСОБА_6 надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його тим, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України (переховування від суду, у зв`язку мірою покарання, яка йому загрожує у разі визнання винним, реєстрації місця проживання на території активних бойових дій, відсутності офіційного місця працевлаштування, незаконного впливу на свідків, оскільки йому відомі їхні дані), а жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може їм запобігти.

За ухвалою Машівського районного суду від 10.08.2023р. обвинуваченому продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.10.2023р.

З огляду на викладене, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за яким законом передбачене покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, зважаючи на вчинене діяння, обвинувачений є соціально небезпечною особою, може переховуватися від суду, чинити тиск на свідків, тому прокурор просить продовжити йому запобіжний захід на 60 днів.

Суть клопотання захисника

У свою чергу, захисник подав клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на нічний домашній арешт за місцем проживання. Вказує, що наявні в матеріалах справи докази свідчать лише, як мінімум, про перевищення меж необхідної оборони, а також можливості вчинення злочину у стані сильного душевного хвилювання. На сьогодні досліджені майже всі докази, обвинувачений дав показання, які не змінював ні протягом досудового слідства, ні протягом судового розгляду, при цьому ОСОБА_6 є інвалідом третьої групи, у 2015 році отримав перелом хребта та йому була зроблена операція, його рухи є обмеженими. Той факт, що він має медичну спеціальність та надавав потерпілому допомогу, як і наявність в нього численних тілесних ушкоджень, вказують на відсутність умислу на вбивство, тобто він у справі є фактично потерпілим.

Оскільки запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, захисник вважає, що в даній справі є всі підстави та можливості для обрання більш м`якого запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту за місцем постійного проживання обвинуваченого, з одночасним дозволом на виїзд до експертної установи. Суд також зобов`язаний провести аналіз всіх ризиків, тоді як зазначені прокурором ризики нічим не підтверджені. Оскільки майже половина нашої держави знаходиться біля зони проведення бойових дій, а ОСОБА_7 особисто зацікавлений в розгляді справи, так як події почалися з протиправних дій з боку потерпілого. Доказів на підтвердження вказаних ризиків прокурором не надано, а відтак вони носять характер припущень, оскільки на сьогодні майже всі свідки допитані та досліджені всі наявні докази.

Крім цього, з огляду на призначення судом амбулаторної комплексної психолого-психіатричної експертизи, захисник просить виключити з ухвали речення, що стосується показань свідків про неналежну поведінку обвинуваченого, оскільки вона нічим не підтверджена, доповнити ухвалу про позитивну характеристику обвинуваченого та про стан його здоров`я, зокрема наявність 3 групи інвалідності.

У зв`язку з наведеним захисник просить відмовити у задоволенні клопотання прокурора та змінити обвинуваченому запобіжний захід на нічний домашній арешт, а також внести виправлення до ухвали суду про призначення експертизи.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор власне клопотання підтримав та просив його задовольнити, у задоволенні клопотання захисника просив відмовити, оскільки стороною захисту наведена своя позиція щодо розвитку подій, яка нічим не доведена. Зазначив, що оскільки наступною стадією може бути апеляційна інстанція, а також можливе направлення справи на новий розгляд під час яких виникне питання про допит свідків, обвинувачений може вплинути на останніх, а ті, у свою чергу, можуть або дати інші показання або вказати, що нічого не пам`ятають. Щодо зміни ухвали суду про призначення експертизи заперечує, оскільки суд об`єктивно зазначив показання свідків, а на даній стадії неможливо надавати їм оцінку.

Представник потерпілого погодилася з думкою прокурора та зазначила, що ризики не змінилися, один свідок наразі ще не допитаний до кінця, а в майбутньому може постати питання про повторний допит свідків, а тому підстави для зміни запобіжного заходу на більш м`який відсутні. Також заперечила про внесення змін до ухвали суду про призначення експертизи, оскільки це питання не може розглядатися за вказаним клопотанням.

Захисник та обвинувачений заперечили проти клопотання прокурора, клопотання захисника підтримали повністю. Обвинувачений зазначив, що насправді він є жертвою злочину і саме його хотіли позбавити життя. Майже всі свідки є родичами ОСОБА_8 або якимось чином з ним пов`язані, умислу на вбивство не мав, не є соціально небезпечним, про що свідчить також надання ним допомоги потерпілому.

Мотиви суду

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Згідно ч.1 ст. 197 цього Кодексу строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Судом установлено, що на підставі останньої ухвали Машівського районного суду від 10.08.2023р. ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08.10.2023р. включно з підстав існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні (частини перша статті 177 КПК України).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (частина друга статті 177 КПК України).

За змістом ч.1 ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення , тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців , наявність постійного місця роботи або навчання , репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання умов раніше застосованих запобіжних заходів, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, суд бере до уваги, що йому інкриміновано обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, який є особливо тяжким, санкцією якого передбачено покарання до п`ятнадцяти років позбавлення волі, він одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину, проживає в АДРЕСА_1 , раніше не судимий, відомості про офіційне місце роботи відсутні, є особою з інвалідністю 3 групи, у 2015 році переніс операцію на хребті, за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.169-172, 180-182 т.2).

Суд зазначає, що міра покарання, яка загрожує обвинуваченому, сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі Ilijkov v. Bulgaria від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника давав уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був установлений.

Але Суд неодноразово зазначав, що тяжкість обвинувачення не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою (див. рішення у справі «Єчус проти Литви» (Jлиius v. Lithuania) від 31.07.2000 р., заява No 34578/97.

У даному провадженні обвинувачений тримається під вартою з 03.09.2021р., тобто більше 2 років, а тому з урахуванням викладеного, а також рішень ЄСПЛ, суд дійшов висновку, що хоча ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України продовжує існувати, але він значно зменшився, а тому сам по собі не може бути виправданням тривалого періоду тримання під вартою.

Водночас, суд визнає слушними доводи прокурора про наявність ризику у вигляді можливості незаконного впливу на свідків, оскільки суд має докази досліджувати безпосередньо, а два свідки у справі ще не допитані, а допит одного свідка не завершено, тоді як обвинувачений обізнаний про місце їх проживання, а тому існує ймовірність, що з метою уникнення кримінальної відповідальності обвинувачений може вчинити дії, спрямовані на здійснення незаконного впливу на свідків, які викривають його у вчиненні злочину, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.ч.3, 5 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов до переконання, що хоча ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК значно зменшився та сам по собі не може бути виправданням тривалого періоду тримання обвинуваченого під вартою, але оскільки прокурором доведено, що заявлений ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України не зменшився та продовжує існувати, він є істотним, а тому обвинуваченому слід продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави, так як злочин призвів до загибелі людини, оскільки наразі жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Доводи захисту про те, що обвинувачений є особою з інвалідністю третьої групи, був прооперований та хребті, позитивно характеризується по місцю проживання не переважають встановленого судом ризику.

Інші доводи захисту про наявність медичної освіти в обвинуваченого, тілесних ушкоджень, того, що обвинувачений у справі є жертвою та умислу на вбивство не мав, зводяться до оцінки судом доказів у справі, що суд позбавлений зробити на даній стадії судового розгляду.

За викладених обставин, суд вважає, що на даній стадії судового розгляду саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті його застосування, забезпеченню виконання обвинуваченим покладених процесуальних обов`язків та запобіганню спробам, передбаченим п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому інший більш м`який запобіжний захід не забезпечить досягнення мети кримінального провадження.

При цьому, необхідно зауважити, що вказана позиція суду ґрунтується на принципі презумпції невинуватості та не ставить ціллю передбачити можливе покарання за інкриміноване обвинуваченому діяння.

Щодо доводів захисника про внесення виправлення до ухвали суду від 21.09.2023р. про призначення амбулаторної судової комплексної психолого-психіатричної експертизита виключити з ухвали речення про показання свідків про неналежну поведінку обвинуваченого, оскільки вона нічим не підтверджена, доповнити ухвалу про позитивну характеристику обвинуваченого та про стан його здоров`я, зокрема наявність 3 групи інвалідності, суд зазначає, що відображення судом показань свідків не є констатацією фактів, які встановлюються судом при ухваленні остаточного рішення у справі, водночас суд має орієнтувати експертів з яких міркувань виходив при призначенні такого виду експертизи з посиланням на відповідні докази, які вони можуть взяти за основу при дослідженні.

Стосовно доводів захисту про зазначення в експертизі позитивної характеристики обвинуваченого та групи інвалідності, яка визначає його фізичний стан, то вони не підлягають відображенню в ухвалі суду, оскільки експертами має оцінювати не фізичний, а психічний стан обвинуваченого, а щодо характеристики, то якщо вона потрібна буде експертам, то ці дані вони можуть взяти з матеріалів справи.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання захисника слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд

у х в а л и в :

клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 03.12.2023р. включно, без визначення застави.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу та про проведення процесуальних дій відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Машівський районний суд, а обвинуваченим у той же строк з моменту вручення копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошено о 14 год. 15 хв. 06 жовтня 2023 року

Суддя ОСОБА_1