Справа № 944/7172/23
Провадження №1-кс/944/9/24
УХВАЛА

10.01.2024 рокум.Яворів

Слідчий суддя Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_5 від 30.09.2023 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000460 від 13.04.2023,

встановив :

до слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області звернувся із скаргою ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області майора поліції ОСОБА_5 від 30.09.2023 про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000460 від 13.04.2023.

В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що 21.03.2023 він звернувся до Яворівського РВП ГУНП у Львівській області із заявою про вчинення ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ст.382, ч.1,4 ст.358 КК України.

Як убачається з повідомлення про початок досудового розслідування №7160/02/64-2023 від 24.04.2023 старшим слідчим СВ ОСОБА_5 за дорученням заступника начальника Яворівського РВП - начальника СВ ГУНП у Львівській області ОСОБА_7 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні ЄРДР №0000460 від 13.04.2023 у зв`язку із вчиненням дій, які мають ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

В обґрунтування заяви про вчинення кримінальних правопорушень зазначалося, що 26.06.2020 постановою Пустомитівського районного суду Львівської області, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 07.10.2020 у справі №450/1111/20 ОСОБА_6 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 та ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на 3 (три) роки. Незважаючи на те, що ОСОБА_6 судовим рішенням був позбавлений права керувати транспортними засобами він продовжував керувати такими, в тому числі і перетинати державний кордон України. Крім цього, у зв`язку з вилученням в ОСОБА_6 посвідчення водія, він міг використовувати підроблене посвідчення водія для керування транспортними засобами.

Однак, 05.11.2023 засобами поштового зв`язку ОСОБА_4 отримав постанову старшого слідчого від 30.09.2023 про закриття кримінального провадження.

Як убачається з оскаржуваної постанови, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 було позбавлено права керування транспортними засобами, однак останній з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортним засобом, неодноразово керував транспортними засобами та здійснював перетин державного кордону України.

Зокрема, в рамках кримінального провадження було встановлено, що за даними Державної прикордонної служби України у період з 26.06.2020 по 20.04.2023 ОСОБА_6 , перетнув державний кордон 62 рази. Також, за даними Львівської митниці Державної митної служби України органу досудового розслідування надано інформацію про те, що в зоні діяльності Львівської митниці ОСОБА_6 перетнув державний кордон України в якості водія 13 разів.

Водночас, попри наявність таких встановлених під час досудового розслідування фактів умисного невиконання ОСОБА_6 постанови, якою його було позбавлено права керування транспортними засобами - старший слідчий закрила кримінальне провадження і скерувала копії матеріалів начальнику Яворівського РВП ГУНП у Львівській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст.126 КУпАП.

Крім цього, органами досудового розслідування не було належним чином перевірено чи ОСОБА_6 у зв`язку з позбавленням ним права керування транспортними засобами не користується підробленими посвідченнями водія і не пред`являє їх уповноваженим посадовим особам, в т.ч. під час перетину державного кордону України, що може містити склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 4 ст.358 КК України.

З постановою про закриття кримінального провадження ОСОБА_4 категорично не погоджується. Посилаючись на висновки Верховного Суду викладені 27.02.2023 у справі №450/205/19, як на такі, що додатково обґрунтовують скаргу, вважає, що досудовим слідством проведені не всі можливі слідчі дії, внаслідок чого висновок про закриття кримінального провадження є передчасним, а постанова про закриття кримінального провадження є незаконною, необґрунтованою і підлягає скасуванню.

Заявник в судове засідання не прибув, його представник адвокат ОСОБА_3 просив скаргу ОСОБА_4 задовольнити з підстав наведених у ній.

Старший слідчий СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак направила на адресу суду матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000460 від 13.04.2023. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 306 КПК України, її неявка не перешкоджає розгляду скарги, а тому слідчий суддя вважає за можливе скаргу розглянути у її відсутності.

Слідчий суддя, заслухавши представника скаржника, оглянувши матеріали скарги та матеріали кримінального провадження №0000460 від 13.04.2023 вважає, що дана скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 п. 3 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора як рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченимистаттями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави.

Відповідно до ч. 2 ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги.

Зі змісту ст. 307 КПК України убачається, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування слідчий суддя може винести ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову в задоволенні скарги.

Судом установлено, що старший слідчий СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 30.09.2023 винесла постанову про закриття кримінального провадження внесеного 13.04.2023 до ЄРДР за №0000460, копії матеріалів провадження скеровано начальнику Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за ч.4 ст. 126 КУпАП.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України, досудове розслідування є стадією кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ст. 9 ч. 2 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ст. 11 КПК України, під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи. Кожен має право захищати усіма засобами, що не заборонені законом, свою людську гідність, права, свободи та інтереси, порушені під час здійснення кримінального провадження.

Відповідно до частини 3 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування», а саме, «Оскарження постанов слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження», правова природа аналізованого виду оскарження процесуального рішення слідчого та прокурора передбачає необхідність перевірки не лише дотримання процесуального порядку закриття кримінального провадження посадовими особами органів досудового розслідування, а й підстав його закриття.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що в такому було здійснено фактично декілька слідчих дій, серед яких на виконання доручення оперативному підрозділу на проведення слідчих (розшукових) дій вих. №6875/64/02 від 20.04.2023 в рамках кримінального провадження, відповідно до вимог наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України «Про затвердження Положення про інформаційно-телекомунікаційну систему прикордонного контролю « ІНФОРМАЦІЯ_1 » №810 від 30.09.2008 було встановлено, що у період з 26.06.2020 по 20.04.2023 громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перетнув державний кордон України 62 рази.

12.05.2023 надійшов лист від Державної митної служби України Львівської митниці про те, що на виконання листа від 02.05.2023№7522/02/64 в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №1202.460 від 13.04.2023 надано інформацію щодо перетину митного кордону України в зоні діяльності Львівської митниці громадянином ОСОБА_6 , в якості водія 13 разів.

Одним із основних принципів судочинства - обов`язковість судових рішень (ч. 5 ст. 124 та п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України). Судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання кожною особою на всій території України. Згідно з ч. 2 ст. 21 КПК вироки та ухвали суду підлягають обов`язковому та безумовному виконанню.

Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Відповідне положення міститься у постанові ККС ВС від 13 липня 2021 року у справі № 664/2551/18.

Водночас слід зауважити, що наявність у диспозиції ч. 1 ст. 382 КК України словосполучень «невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду» та «перешкоджання їх виконанню» вказують на її бланкетний характер, адже для розкриття змісту такої диспозиції у кожному конкретному випадку суб`єкт правозастосування повинен звертатися до тексту самого судового рішення, а також до норм законодавства, які визначають порядок реалізації відповідних судових приписів.

Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Як установлено у ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до висновку, що викладений у постанові Верховного Суду від 27.02.2023 у справі №450/205/19: "адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами обмежує право особи на певний строк, що призводить як до формального, так і до реального унеможливлення керування транспортними засобами.

Відтак для вирішення питання про притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за ст. 382 КК, місцевий суд, а надалі й апеляційний суд, мали з`ясувати зміст правових вимог (у даному випадку правообмежень, які випливають зі змісту адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами), а також коло суб`єктів вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з доктриною адміністративного права суть кожного адміністративного стягнення полягає у застосуванні певних правообмежень безпосередньо до особи, яка вчинила адміністративне правопорушення (принцип персональної відповідальності). І в цьому відношенні безпосереднім виконавцем судового рішення про позбавлення права керування транспортними засобами є зокрема особа, яка вчинила адміністративне правопорушення.

Позбавлення права керувати транспортними засобами передбачає вилучення посвідчення водія, здійснюється органами, які видали таке посвідчення, що було виконано шляхом фактичного вилучення в ОСОБА_7 посвідчення водія посадовими особами органів Національної поліції, що відповідає положенням ст. 317 КУпАП. Зміст правових вимог судового рішення про позбавлення права керування транспортними засобами ОСОБА_7 адресований до органів поліції та дозвільної системи, які виконали рішення суду шляхом вилучення (позбавлення) конкретної особи - ОСОБА_7 водійського посвідчення, а фактично права керувати транспортними засобами.

У випадку застосування такого виду стягнення суд не повинен у своєму рішенні додатково конкретизувати, що йдеться саме про заборону керувати транспортними засобами певним суб`єктом, таке право є спеціальним і його отримання потребує проходження особливої процедури, внаслідок якої і отримується право на керування транспортними засобами. Саме тому назва адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами у своєму змісті абсолютно чітко передбачає заборону особі здійснювати таке керування на визначений судом строк. При цьому зміст стягнення у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю, зокрема, і позбавленні права керувати транспортними засобами, полягає у забороні особі реалізовувати певне право або здійснювати певну діяльність.»

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що старшим слідчим СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 не проведено досудове розслідування, а лише поверхнево вчинено декілька слідчих дій, які не сприяли встановленню дійсних обставин справи.

А тому враховуючи вище наведене, слідчий суддя дійшов висновку, що у даному випадку слідчим не було виконано необхідних дій для збирання належних та допустимих доказів, які в свою чергу встановили наявність чи відсутність фактів та обставин, які б мали значення для вищезгаданого кримінального провадження.

Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає, що вищевказану постанову винесено необгрунтовано та передчасно, а тому таку постанову слід скасувати.

Керуючись ст. 303, 306, 307 КПК України, слідчий суддя,

ухвалив:

постанову старшого слідчого СВ Яворівського РВП ГУНП у Львівській області, майора поліції ОСОБА_5 від 30.09.2023 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000460 від 13.04.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України - скасувати.

Матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000460 від 13.04.2023 надіслати до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області - для організації проведення досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1