ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді - доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0001180, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Дніпропетровська, громадянки України, маючої середньо-технічну освіту, незаміжньої, непрацюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 353 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

захисника ОСОБА_4

підозрюваної ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

За ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року продовжено строк тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_5 до 27 січня 2024 року включно, без визначення застави.

Слідчий суддя дійшов висновку про продовження існування ризиків переховування від органів досудового розслідування та/або суду, а також впливу на свідків у даному кримінальному провадженні.

Також слідчий суддя дійшов висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам.

В апеляції:

- захисник ОСОБА_4 просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

В обґрунтування вказує, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і жодні об`єктивні дані, які б підтверджували ці ризики, матеріали кримінального провадження не містять.

Заслухавши сторони кримінального провадження, підозрювану та її захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів виходить з наступного.

За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_5 були належним чином досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку даного запобіжного заходу, та обґрунтований висновок про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваної під вартою.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою враховано, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні декількох злочинів, тому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років з конфіскацією майна, а отже, продовжують існувати ризики переховування ОСОБА_5 від суду та слідства та незаконного впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Як додаткову обставину в підтвердження ризику переховування, враховується введення в Україні воєнного стану через агресію російської федерації проти України, яка суттєво погіршує криміногенну обстановку, зокрема ускладнює належний виклик таких осіб, а також контроль за виконанням більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування ОСОБА_5 під вартою, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної її процесуальної поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є найбільш прийнятним за наявних умов.

Оцінюючи вищевказані обставини, колегія суддів також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Посилання захисника на те, що ОСОБА_5 раніше не судима, має визначене місце проживання не є достатнім важелем для зменшення встановлених ст. 177 КПК України ризиків, крім того, ці обставини існували і на момент вчинення кримінальних правопорушень, проте жодним чином не виступили стримуючим фактором в поведінці підозрюваної.

З огляду на викладене, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а тому, апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 25 грудня 2023 року у кримінальному провадженні № 0001180, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо ОСОБА_5 , підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 353 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3