Справа № 333/7327/23
Провадження № 1-кп/333/756/23
ВИРОК

Іменем України

12 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, освіта середня, працює водієм у ТОВ «Павлоградський хімічний завод», зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29.07.2023 року, приблизно о 20-00 год., ОСОБА_4 , знаходячись у будинку АДРЕСА_1 , під час словесного конфлікту, маючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи умисно, з мотивів особистих неприязних відносин з потерпілою, з метою спричинення фізичного болю останній, завдав не менш чотирьох ударів руками в область правої виличної та тім`яної ділянок, а також в область лівої щоки, спричинивши при цьому потерпілій синці з набряком м`яких тканин у правій виличній ділянці з розповсюдженням на праве око, в лівій щічній ділянці, садно на слизовій оболонці губ праворуч, внутрішньо-шкірний крововилив у правій тім`яній ділянці, які у сукупності кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Суд вважає вказане обвинувачення доведеним та кваліфікує дії ОСОБА_4 як скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 визнав свою вину повністю у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, і пояснив, що йому зрозуміло обвинувачення, права, передбачені КПК України, він погоджується із обставинами, зазначеними в обвинувальному акті, із зібраними у кримінальному провадженні доказами, як достовірними, належними і допустимими, знає про міру та вид покарання, передбаченими КК України за вказане кримінальне правопорушення і його заява про винуватість не є результатом якихось погроз або обіцянок.

Дійсно, 29.07.2023 року, у вечірній час, він перебував вдома за адресою: АДРЕСА_1 у стані сильного алкогольного сп`яніння. В якийсь момент з донькою ОСОБА_5 у нього відбулася словесна сварка, під час якої він кулаком наніс доньці більше 2 ударів в область обличчя. Пояснити навіщо він це зробив і скільки саме було ударів, не може, так як знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння. Дуже жалкує про свої дії, щиро розкаюється та просить вибачення у потерпілої.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, при обставинах, викладених в обвинувальному акті, приймаючи до уваги, що прокурор і обвинувачений не оспорювали обставини, встановлені органом досудового розслідування, учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд учасникам кримінального провадження роз`яснив положення ч.3 ст.349 КПК України, так як прокурор запропонував саме у такому порядку досліджувати докази по даному кримінальному провадженню.

Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 у судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин скоєного кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції, оскільки вони достатньо вагомі (переконливі), чіткі (точні), узгоджені між собою (без суперечностей), а тому достовірні і відповідають критеріям якості доказів, встановленим п.150 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» та п.57 рішення ЄСПЛ у справі «Яременко проти України».

Враховуючи викладене, суд, допитав обвинуваченого та потерпілу, яка фактично підтвердила обставини, зазначені в обвинувальному акті, дослідив матеріали: судової медичної експертизи; що характеризують особу ОСОБА_4 .

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття, що підтверджується його поведінкою під час досудового розслідування та судового розгляду. Обставини, обтяжуючі покарання ОСОБА_4 , відсутні.

Частина 2 статті 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд виходить із положень статті 65 КК України, а саме: з принципів законності, справедливості, індивідуалізації. При цьому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст.12 КК України є кримінальним проступком, його суспільну небезпечність, вік та здоров`я обвинуваченого (не перебуває на обліках у лікарів нарколога та психіатра), характеризуючі особистість обвинуваченого обставини має постійне місце проживання та реєстрації, не одружений, офіційно працює, має постійний щомісячний дохід, відшкодував матеріальну шкоду.

Враховуючи особистість обвинуваченого, запевнення останнього щодо можливості сплати штрафу, конкретні обставини кримінального провадження, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у виді штрафу.

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Потерпіла пояснила, що цивільний позов у кримінальному провадженні не заявляла, так як спричинена їй матеріальна шкода обвинуваченим була відшкодована. Запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувався, процесуальні витрати відсутні.

Судом встановлено, що постановою слідчого від 25.08.2023 року диск формату «DVD-R» марки «MyMedia», об`ємом пам`яті 4,38 Гб помаранчевого кольору був визнаний речовим доказом.

Відповідно до п.7 ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому, документи, що є речовими доказами, залишаються в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.99 КПК України до документів, за умови наявності в них відомостей, передбачених частиною першою цієї статті, можуть належати матеріали фотозйомки, звукозапису, відеозапису та інші носії інформації (у тому числі електронні).

Отже, враховуючи, що на СD-диску міститься інформація, що стосується скоєного ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тому він є документом, який необхідно зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 349 ч.3, 366-368, 370-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Речові докази: оптичний диск формату «DVD-R», марки «MyMedia», об`ємом пам`яті 4,38 Гб помаранчевого кольору, що перебуває у матеріалах кримінального провадження (у прокурора) зберігати у вказаних матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1