Справа № 128/4028/23
УХВАЛА

Іменем України

09 жовтня 2023 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 , представника установи виконання покарань ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відбуває покарання за вироком Деражнянського районного суду Хмельницької області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі,

про умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення, згідно положень ст. 81 КК України, в якій він просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбуття покарання, оскільки в червні 2022 року його справу було відкладено, однак в 2023 році повторно адміністрація установи з відповідним поданням не звернулась, у зв`язку з чим засуджений звернувся до суду.

На виконання вимоги суду, зазначеної в ухвалі суду про призначення судового розгляду заяви, установою відбування покарання ДУ «Стрижавська ВК (№81)» було надано особову справу засудженого ОСОБА_5 , характеристику на засудженого, в тому числі з відомостями щодо стягнень та заохочень, та відомості про працевлаштування та оплату праці засудженого.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити, а саме звільнити його умовно-достроково, вважає, що виправився, та хоче звільнитись раніше. Пояснив, що в 2021 - 2023 роках не працевлаштовувався в установі, тому що йому відмовляла адміністрація, був двірником, допомагав в їдальні, займвся благоустроєм, однак офіційно не працевлаштовувався. Також ходить до церкви та під час відбування покарання навчався в 2019 році в установі, здобув спеціальність електрогазозварювальника.

Представник установи відбування покарання в судовому засіданні при вирішенні клопотання засудженого підтримав подану установою характеристику на засудженого та просив відмовити в задоволенні заяви. Пояснив, що адміністрація установи вважає недоцільним застосовувати до ОСОБА_5 ст. 81 КК України, оскільки він не досяг ступеня виправлення, необхідного для умовно-дострокового звільнення. Пояснив, що ОСОБА_5 не мав бажання офіційно працевлаштуватися та з відповідними заявами до адміністрації установи не звертався. Він не має сталої позитивної поведінки, оскільки лише перед закінченням терміну для повторного звернення з заявою про умовно-дострокове звільнення активно брав участь в роботах з благоустрою, щоб отримати заохочення, однак зараз їх знову не виконує, ініціативи в участі соціально-виховних програм також не проявляє.

Прокурор в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні заяви засудженого, оскільки засуджений не довів свого виправлення, його поведінка не є сталою, офіційно він не працевлаштовується, протягом останнього часу має лише два заохочення, але в 2022 році не заохочувався взагалі.

Вивчивши заяву засудженого, вислухавши його пояснення, з`ясувавши позицію прокурора та представника установи відбування покарань, дослідивши матеріали даної справи та особової справи ОСОБА_5 , суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вирокомДеражнянського районного суду Хмельницької області від 07.11.2018 за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 71 КК України у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі.

Початок строку засудженому ОСОБА_5 рахується з 26.07.2018, кінець строку відбування покарання 26.01.2024.

З характеристики засудженого ОСОБА_5 , наданої установою виконання покарань, вбачається, що ОСОБА_5 за останнім вироком в державну установу «Стрижавська виправна колонія (№81)» прибув 09.08.2018, де за час відбування покарання 8 разів був заохочений, до дисциплінарної відповідальності притягувався тричі, з них один раз поміщався в ДІЗО за злісне порушення, дані стягнення погашені та одне знято у встановленому законом порядку. На профілактичних обліках в установі не перебуває. В квітні 2019 року закінчив Стрижавський навчальний центр № 81 і здобув професію «електрогазозварник ІІ розряду».

На даний час в установі не працевлаштований, не виконує роботи з благоустрою установи.

Згідно вироку вину у скоєнні злочину визнав у повному обсязі.

Соціально-корисні зв`язку підтримує з рідними та знайомими шляхом телефонних розмов, отримав 66 посилок, 6 передач, надавалось 7 короткострокових побачень. Не одружений, має партнерку.

Неохоче приймає участь у виховних заходах, які проводяться в установі, залучений до участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення».

Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику в свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи.

Спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням.

26.05.2020 комісією установи було відмовлено засудженому ОСОБА_5 в застосуванні ст. 101 КВК України, як особі що не стає на шлях виправлення.

26.04.2021 комісією установи було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України, як особі що не стала на шлях виправлення.

05.04.2022 комісією установи засудженому було відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України, як особі, що не довела свого виправлення.

У зв`язку з вищевикладеним, адміністрація установи вважає, що ОСОБА_5 не досяг ступеня виправлення відповідно ст. 81 КК України, а саме не проявив позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, що є необхідною умовою ресоціалізації, тому недоцільно застосовувати до нього ст. 81 КК України умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.

Також з наданої характеристики вбачається, що до засудженого було застосовано 3 дисциплінарні стягнення, а саме: попередження від 11.03.2020, 7 діб ДІЗО від 26.08.2020, догана від 16.09.2020, а також 8 заохочень протягом 2018-2023 років, з яких 7 подяк та одне достроково зняте раніше накладене стягнення. При цьому 6 заохочень були застосовані до 13.10.2021, в подальшому протягом 2022 - 2023 років було застосовано лише два заохочення: 14.04.2023 та 14.07.2023.

З наданих довідок про працевлаштування засудженого вбачається, що ОСОБА_5 за період відбування покарання в ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» з 09.08.2018 по 30.09.2023 був працевлаштований в майстерні установи лише з лютого по квітень 2020 року, а також у липні, листопаді та грудні 2020 року; у серпні та жовтні 2018 року, в лютому 2019 року - отримав заробітну платню на підприємстві при установі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Згідно ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Сумлінна поведінка полягає у зразковому дотриманні засудженим вимог режиму, його участі в самодіяльних організаціях засуджених, беззаперечному виконанні законних вимог адміністрації установи виконання покарання, відсутності порушень дисципліни, товариському ставленні до інших засуджених, це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки та ресоціалізація засудженого - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Відповідно до ст. 50 КК України, покарання має на меті не лише виправлення засуджених, але також запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів та безпосередньо кару засудженого.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше неодноразово (9 разів) притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, звільнявся від відбування покарання по амністії, умовно-достроково та із застосуванням іспитового строку. Тобто звільнення від відбування покарання не сприяло процесу виправлення ОСОБА_5 та відмови від протиправної поведінки в подальшому.

Суд звертає увагу, що сумлінна поведінка засудженого повинна бути послідовною та тривалою, та при визначенні сумлінності в поведінці засудженого та його ставленні до праці мають значення не окремі вчинки, а стабільна, постійна лінія поведінки та спосіб життя засудженого, що має свідчити про виправлення засудженого, а не лише про його бажання звільнитися умовно-достроково.

Судом 01.06.2022 вже розглядалося питання умовно-дострокового звільнення засудженого та в задоволенні його заяви було відмовлено. Після цього засуджений не вжив будь-яких заходів до працевлаштування та отримав лише два заохочення безпосередньо перед закінченням строку, після спливу якого він міг звернутися з даною заявою до суду повторно, та як пояснив представник установи відбування покарання, в подальшому він корисної ініціативи не проявляє.

Бажання звільнитися умовно-достроково не є достатньою підставою для застосування ст. 81 КК України.

А тому враховуючи вищевикладене, в тому числі поведінку ОСОБА_5 під час відбування покарання, що свідчить про відсутність корисної ініціативи в працевлаштуванні та виконанні робіт з благоустрою, оскільки доводи засудженого про відмову йому в працевлаштуванні не підтвердженого жодними доказами, зважаючи на відсутність чітких планів на майбутнє, які свідчили б про сталий процес виправлення засудженого та належні висновки щодо неприпустимості протиправної поведінки, а також позицію установи відбування покарання, комісія якої відмовила ОСОБА_5 в застосуванні ст. 81 КК України та на даний час вважає недоцільним застосування до нього умовно-дострокового звільнення, а також надану характеристику засудженого, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_5 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і свідчить про можливість звільнення від подальшого відбування покарання умовно-достроково. Тому в задоволенні заяви засудженого слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя: