справа № 619/5638/23
провадження № 1-кп/619/130/24
ВИРОК

іменем України

25 січня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дергачі Харківської області кримінальне провадження №0002000 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Протопопівка Харківського району Харківської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, раніше неодноразово судимого, останній раз: 01.08.2018 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України; 15.02.2018 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 395 КК України; 26.10.2017 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом встановлено, що 26.08.2023 в період часу з 19 год. 00 хв. по 22 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи прямий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, і переслідуючи корисливий мотив, діючи повторно, з метою збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, перебуваючи у будинку в якому він мешкає, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , вирішив, шляхом зловживання довірою, заволодіти майном свого знайомого - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме мобільним телефоном торгівельної марки «ZTE», моделі «BLADE A51» у корпусі синього кольору, imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 .

Так, в цей час, ОСОБА_5 попрохав ОСОБА_4 поставити на зарядку належний йому мобільний телефон, оскільки, в нього відсутній зарядний пристрій. В свою чергу, ОСОБА_4 , реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, переслідуючи при цьому корисливий мотив, діючи повторно, з метою збагачення за рахунок вчинення кримінального правопорушення, використовуючи довірливі відносини з ОСОБА_5 , які засновані на знайомстві, повідомив останньому неправдиві відомості про те, що зможе зарядити його мобільний телефон торгівельної марки «ZTE», моделі «BLADE A51» у корпусі синього кольору, imei 1: НОМЕР_1 ; imei 2: НОМЕР_2 , у своєї сусідки.

Потерпілий ОСОБА_5 будучи введеним в оману неправдивими відомостями, не здогадуючись про злочинний умисел, будучи впевненим у добросовісності його дій, добровільно передав вищевказаний мобільний телефон ОСОБА_4 .

Після цього, ОСОБА_4 , разом з отриманим мобільним телефоном зник з місця вчинення злочину та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 3 000 гривень 10 копійок.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України визнав у повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, пояснивши суду про обставини викладені вище.

Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності його позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються, роз`яснивши при цьому учасникам судового провадження положення ч.3 ст.349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку. Таким чином, суд обмежився дослідженням доказів, поясненнями обвинуваченого та вивченням даних про його особу, без дослідження інших письмових доказів, які стосуються фактичних обставин справи.

Аналізуючи зібрані та досліджені докази, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 є доведеною, дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч.2 ст.190 КК України - тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Суд, вивчивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановив, що він раніше неодноразово судимий, останній раз: 01.08.2018 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України; 15.02.2018 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 395 КК України; 26.10.2017 року Дергачівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо.

При призначенні покарання суд, враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.66 КК України, суд визнає щире розкаяння у скоєному злочині, визнання вини.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст.67 КК України судом не встановлено.

У відповідності до ст.8 ч.1 Конституції України в України діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Згідно ст.46 Конвенції та ст.2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд керується вимогами ст.65 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», бере до уваги характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, його наслідки, а також дані про особу обвинуваченого. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про звільнення від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст.75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на обвинуваченого обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Суд вважає, що вищезазначені обставини дійсно можуть бути підставою для застосування інституту звільнення від покарання з випробуванням, бо ще не втрачена можливість соціальної реабілітації та виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, що також підтверджується його критичним ставленням до скоєного, усвідомлення своєї провини і засудження своєї протиправної поведінки, яка свідчить про дійсне прагнення стати на шлях виправлення і перевиховання. Крім того, на думку суду, призначена міра покарання надасть можливість обвинуваченому сформувати у своїй свідомості уявлення про неминучість настання відповідальності за можливі вчиненні ним протиправні діяння у майбутньому, що буде в свою чергу достатньою превентивною мірою.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього зобов`язання.

Встановити ОСОБА_4 іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

У відповідності до ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1