У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваної ОСОБА_7

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

- підозрюваної за ч. 1 ст. 121 КК України.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2023 року змінено підозрюваній ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати і постановити нову ухвалу, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 28.10.2023.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вважає ухвалу суду незаконною та необґрунтованою.

Вважає, що обставини, враховані 28.07.2023 слідчим суддею Ленінського районного суду м. Миколаєва при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінились, а встановлені слідчим суддею наявні ризики, для запобігання яких необхідне застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та не відпали. Тому підстав для зміни запобіжного заходу на інший більш м`який не пов`язаний з позбавленням волі, не вбачає.

Зазначає, що у ОСОБА_7 відсутнє місце постійного проживання, жодна з осіб не надала згоду на проживання у житлі під час домашнього арешту. Крім того, у підозрюваної відсутні міцні соціальні зв`язки з особами, що заслуговують на довіру та можуть поручитись за виконання підозрюваною покладених на неї обов`язків. Запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання не перешкодить підозрюваній переховуватись від органу досудового розслідування, слідчого судді, суду з метою уникнення відповідальності за вчинене.

Окрім того, ризик незаконно впливати на потерпілого у кримінальному провадженні обґрунтовується тим, що ОСОБА_7 його дружина, виходячи з обставин справи тривалий час конфліктує з ним, підозрюється у вчиненні злочину, пов`язаний із заподіянням потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, а також, що саме підозрювана прийшла за місцем тимчасового знаходження потерпілого та вчинила з ним сварку, в ході якої заподіяла йому тілесні ушкодження.

На думку апелянта, запобіжний захід щодо ОСОБА_7 у вигляді особистого зобов`язання та жоден інших запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Встановлені слідчим суддею обставини.

СВ ВП № 2 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000937 від 27.07.2023 за фактом нанесення ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 тяжких тілесних ушкоджень 26.07.2023 близько 22:00 год. біля будинку № 20 на вул. Миколаївській у м. Миколаєві.

27.07.2023 ОСОБА_7 затримано та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.07.2023 до підозрюваної ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.09.2023.

Постановою керівника Окружної прокуратури м. Миколаєва від 19.09.2023 строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, до 28 жовтня 2023 року.

Відмовляючи у задоволенні клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя зазначив, що обґрунтованість підозри підтверджується протоколами допиту потерпілого, який є колишнім чоловіком підозрюваної, самої підозрюваної, яка вину не заперечувала та довідкою про госпіталізацію потерпілого.

Також слідчий суддя дійшов висновку щодо відсутності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що вказаний прокурором ризик можливого впливу підозрюваної на потерпілого не обґрунтований, оскільки з матеріалів провадження та викладу фактичних обставин вбачається, що обидва не спростовують наявну версію подій та зібрані інші об`єктивні докази, які не суперечать цій версії.

Крім того, з приводу ухилення від суду таке можливе, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину. Проте місце проживання підозрюваної у АДРЕСА_1 , стороною обвинувачення не спростовується, додана довідка з характеристикою ДОП вказує на таке місце проживання ОСОБА_7 , характеризує підозрювану посередньо, констатує відсутність будь-яких скарг на її поведінку та притягнень до адміністративної відповідальності тощо. Тому сама по собі тяжкість злочину не може слугувати підставою для застосування найбільш тяжкого запобіжного заходу.

Неможливість застосування домашнього арешту ґрунтується виключно на невідомості підстав проживання ОСОБА_7 у АДРЕСА_1 , але це не може бути підставою для застосування найбільш суворого запобіжного заходу. Аргументи про звернення ОСОБА_7 до лікаря нарколога також не можуть бути підставою для її ізоляції, оскільки раніше вона не судима та поліція раніше жодної компрометуючої інформації стосовно неї не мала.

Слідчий суддя вважав за можливе через недоведеність можливості застосування домашнього арешту, застосувати до ОСОБА_7 особисте зобов`язання на строк до закінчення досудового розслідування, обмеживши, зокрема, її спілкування з потерпілим.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_5 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Підозрювана ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_6 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно із приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Водночас ч. 1 ст. 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до вимог ч. 4. ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Зі змісту оскарженої ухвали слідчого судді вбачається, що вона відповідає приписам вищенаведених норм кримінального процесуального закону, оскільки в ній наведені мотиви прийнятого рішення і його обґрунтування.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, відомості про яке 27.07.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000937.

27.07.2023 ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України та пред`явлено підозру в тому, що вона 26.07.2023, близько 22:00 год., перебуваючи біля будинку № 20 в м. Миколаєві. З мотиву особистих неприязне них стосунків, на ґрунті виниклого конфлікту з ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, розуміючи можливість заподіяння тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого і бажаючи її настання, нанесла йому удар предметом, схожим на ніж, спричинивши ОСОБА_8 тяжкі тілесні ушкодження, небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого коло-різаного поранення черевної порожнини з ушкодженням правої частки печінки, що спричинило внутрішньочеревну кровотечу, велику заочеревну гематому, геморологічний шок 2-3 ступеню.

Слідчий суддя дійшов правильного висновку, що обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого їй злочину підтверджується матеріалами, доданими до клопотання. Зазначена підозра сторонами кримінального провадження не оскаржується.

Разом з тим, суд вважає, що сторона обвинувачення довела наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_8 злочину, однак не довела існування підстав, які б свідчили про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Так, під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ризик впливу підозрюваної на потерпілого не обґрунтований, оскільки останні не спростовують наявну версію подій та зібрані інші об`єктивні докази, які не суперечать цій версії.

Слідчим суддею враховано, що підозрювана раніше не судима, характеризується посередньо.

Тому слідчий суддя дійшов правильного висновку, що встановлені та доведені ризики не є вагомими та можуть бути усунуті за допомогою застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Апеляційний суд зауважує на тому, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину, не можуть бути єдиною підставою для застосування відносно підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак і для задоволення апеляційної скарги прокурора.

Керуючись ст.ст. 407, 422, 424, 532 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Окружної прокуратури м. Миколаєва ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 вересня 2023 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3