Cправа № 700/744/23
Провадження № 1-кп/700/117/23
"30" листопада 2023 р. Лисянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
розглядається клопотання ОСОБА_5 ,
законного представника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, із вищою освітою, не одруженого, не судимого, за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,
Прокурор Лисянського відділу Звенигородської окружної прокуратури звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним типом нагляду у зв`язку з вчиненням ним суспільно-небезпечних діянь, передбачених ч.1 ст.125 КК України.
Так, ОСОБА_5 , 26.06.2023 року, близько 11:00 год., перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , під час сварки зі своєю матір`ю ОСОБА_4 , діючи умисно, з метою заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій, наніс ОСОБА_4 один удар лівою ногою в область лопаткової ділянки, чим заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин лівої лопаткової ділянки, що згідно висновку експерта №05-9-01/256 від 27.06.2023 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, чим скоїв стосовно потерпілої домашнє насильство.
Вказані дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.
Згідно з висновками судово-психіатричних експертиз №350 від 20.07.2023 року у ОСОБА_5 наявні на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, прояв хронічного психічного захворювання у формі параноїдної шизофренії (період спостереження менше року) (F-20.09 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), через що він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
На теперішній час у ОСОБА_5 виявляються прояви хронічного психічного захворювання у формі параноїдальної шизофренії (період спостереження менше року), через що він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді, і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині маячні ідеї переслідування, процесуальні зміни емоційно-вольової сфери, некритичності, схильність до проявів агресії, потребує поміщення в спеціальний лікувальний заклад з надання психіатричної допомоги з метою обов`язкового лікування та запобігання суспільно-небезпечних діянь.
В судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити та застосувати до ОСОБА_5 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним типом нагляду, оскільки причетність ОСОБА_5 до вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України підтверджується зібраними доказами.
Захисник ОСОБА_7 та законний представник ОСОБА_6 , не заперечували щодо доведеності факту вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, і наявності у останнього психічного захворювання та вважають за необхідне застосувати до нього примусові заходи медичного характеру.
Заслухавши доводи учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру обґрунтоване і підлягає до задоволення.
Вчинення ОСОБА_5 суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами:
-показаннями потерпілої ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що ОСОБА_5 є її сином. Останнім часом син почав виявляти ознаки психічного захворювання, що проявлялися у манії переслідування. Син звинувачував її у тому, що вона поставила камери спостереження та показує його на весь світ. Перевіряв вміст її телефону. Спочатку вона не розуміла, думала, що така поведінка пов`язана зі стресом. Згодом, коли син проживав у м.Львів, він написав їй смс-повідомлення, в якому він повідомив, що забарикадувався у квартирі, звідки його намагаються вивести працівник СБУ. Якщо вона зможе приїхати, то потягом хай не їде, бо «вони» все знають. Коли вона приїхала до сина у Львів, він знову розказував, що його скрізь всі слухають та знімають на приховані камери. Вона зрозуміла, що син хворий і сказала що йому потрібно лікуватися. Пізніше син сказав, що приїде додому у селище Лисянка. У 2022 році він приїхав та залишився жити в Лисянці. 26 червня 2023 року вона приїхала полити вазони та привезла сину їжу. Він кинув їжу на підлогу. Коли вона стала поливати вазони, син знову почав вимагати на перевірку телефон. Телефон вона в квартиру не брала, оскільки знала, що син буде її обшукувати та допитуватися на якому «каналі» вона його дивиться. Потім, він вихватив у неї пляшку з водою, ухватив її за волосся, замахнувся та почав виштовхувати її з квартири. У неї після того дуже боліла шкіра голови. Коли вона вийшла в коридорчик, він її вдарив ногою в районі спини та розбив пляшку біля неї. Удар був один. Син звинувачував її, що це вона здала його СБУ. Згодом приїхала швидка допомога, яку викликала сусідка, і її відвезли до мед закладу, де надали допомогу. Вона пропонувала сину лікуватися, купувала йому ліки за рекомендацією лікаря, але він їх викинув і почав пити алкоголь. Крім того вживав наркотики, зокрема курив марихуану;
-висновком судово-медичної експертизи №05-9-01/256 від 27.06.2023, відповідно до якої у ОСОБА_4 має місце тілесне ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин лівої лопаткової ділянки, яка спричинена дією тупого твердого предмету, давність спричинення може відповідати часу вказаному у фабулі постанови і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Виявлене тілесне ушкодження на тілі ОСОБА_4 могло утворитися внаслідок нанесення ударів ногами та могло виникнути від однократної дії тупого твердого предмету;
-висновком судово-психіатричного експерта №350 від 07.07.2023, відповідно до якого у ОСОБА_5 наявні на період часу, до якого відноситься скоєння інкримінованого йому правопорушення, прояв хронічного психічного захворювання у формі параноїдної шизофренії (період спостереження менше року) (F-20.09 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду), через що він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час у ОСОБА_5 виявляються прояви хронічного психічного захворювання у формі параноїдальної шизофренії (період спостереження менше року), через що він не може усвідомлювати свої дії і керувати ними, не може правильно сприймати обставини, що мають значення по справі, не може самостійно приймати участь при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді, і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині маячні ідеї переслідування, процесуальні зміни емоційно-вольової сфери, некритичності, схильність до проявів агресії, потребує поміщення в спеціальний лікувальний заклад з надання психіатричної допомоги з метою обов`язкового лікування та запобігання суспільно-небезпечних діянь.
Вказані докази повністю підтверджують обставини, що відображені у клопотанні прокурора.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.
Відповідно до ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб: 1) які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння; 2) які вчинили у стані обмеженої осудності злочини; 3) які вчинили злочин у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.
Відповідно до ч.1 ст. 513 КПК України під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.
Відповідно до ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно-небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.
Беручи до уваги те, що ОСОБА_5 на даний час не здатен усвідомлювати свої дії і керувати ними, враховуючи характер та тяжкість захворювання, тяжкість вчиненого діяння (кримінальний проступок), ступінь небезпечності хворого (схильний до агресії, потребує обов`язкового лікування), що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи №350 від 20.07.2023 року, суд вважає за необхідне застосувати примусові заходи медичного характеру до ОСОБА_5 у вигляді поміщення до медичного закладу із звичайним наглядом.
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 19, 92-94 КК України, ст.ст. 512-513 КПК України, суд -
Клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 за фактом вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом.
Копію ухвали негайно вручити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Лисянський районний суд Черкаської області

Повний текст ухвали складений 11.12.2023 р.

Суддя ОСОБА_1