ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-кп/807/338/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харків, громадянина України, який не має освіти, неодружений, неповнолітніх та малолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, місця реєстрації та місця постійного проживання не має, раніше судимого: 29 липня 2014 року Іллічівським районним судом м.Маріуполь Донецької області за ч.2 ст. 121 КК України, до позбавлення волі на строк 7 років. 07 липня 2016 року звільнений достроково з невідбутою частиною покарання 2 роки 10 місяців,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_8 в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник - адвокат ОСОБА_8 та прокурор, який брав участь в суді першої інстанції, звернулися з апеляційними скаргами на вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21 грудня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 постановлено обчислювати з моменту його фактичного затримання, з 22 вересня 2019 року.

Запобіжний захід, застосований щодо ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили - залишено без змін.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2019 року, на вилучені у ході огляду місця події речі, а саме на: змиви РБК та контроль до них, зовнішню та внутрішню ручки з вхідних дверей №1 та №2, змиви РБК та контроль у вигляді низу взуття; пару кімнатних тапок; змиви РБК у вигляді ноги без взуття; змиви РБК у вигляді крапель; скляну пляшку «Глоду настойка», порожня об`ємом 100 мл; скляну пляшку «Глоду настойка», порожня об`ємом 100 мл, скляні рюмки в кількості 2 шт., фрагмент ножа з частиною кийком з РБК; сифон з рідиною з під раковини; дві накидки з двох стільців; нашарування РБК у вигляді ноги без взуття; три мобільних телефони «LG», «HTS», «XIOMI»; 11 скляних пляшок з під «Глоду настойка», порожні об`ємом 100 мл; фрагмент клинку з РБК; 3 сліди папілярних візерунків.

Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 24 вересня 2019 року, на майно, яке було вилучено в ході обшуку під час затримання ОСОБА_6 , а саме, на куртку чорного кольору «Diesel»; штани спортивні синього кольору; сорочку клітчасту; черевики чорного кольору.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду змінити в частині призначеного покарання ОСОБА_6 та призначити йому покарання за ч.1 ст.121 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням строком на 3 роки.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що при призначенні покарання ОСОБА_6 у виді позбавлення волі на строк 7 років, судом не в повній мірі враховано особу обвинуваченого, який щиро покаявся, має постійне місце проживання, відсутні вимоги про суворе покарання з боку потерпілого.

Тому, захисник вважає, що за таких обставин призначене ОСОБА_6 покарання не відповідає особі засудженого та тяжкості кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі прокурор просить на підставі ст. 404 КПК України повторно дослідити письмові докази, а саме: висновки судово-медичного експерта КУ «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» № 838 від 15 листопада 2019 року та № 443/к від 06 грудня 2019 року, а також допитати потерпілого ОСОБА_9 з приводу обставин кримінального провадження.

Прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати як незаконний у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок його м`якості; ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що аналізуючи зміст досліджених судом доказів, прокурор вважає, що судом першої інстанції невірно кваліфіковано дії ОСОБА_6 за ч.1 ст. 121 КК України.

Прокурор посилається на те, що, зважаючи на кількість нанесених обвинуваченим ОСОБА_6 ударів, їх характер, локалізацію та механізм нанесення, а саме достовірне підтверджене нанесення не менше трьох ударів кухонним ножем, які цілеспрямовано нанесені безпосередньо у життєво важливі органи черевної порожнини, які відповідно до висновків експертів спричинили внутрішньочеревну кровотечу важкого ступеню, а також зважаючи на наслідки діяння у вигляді заподіяння потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, прокурор вважає, що суд першої інстанції не в достатній мірі врахував особливу небезпеку вчинених обвинуваченим дій, бажання спричинити шкоду потерпілому та розправитися з ним, що в сукупності свідчить про наявність у ОСОБА_6 умислу на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому.

Підставою для виникнення такого умислу стала суперечка між ОСОБА_6 та потерпілим ОСОБА_9 , яка передувала вчиненому, що підтверджується показаннями потерпілого та обвинуваченого, наданими в судових засіданнях.

Крім того, той факт, що після припинення нанесення ударів потерпілому ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_6 залишив потерпілого у квартирі без надання будь-якої допомоги, та після цього жодних заходів щодо недопущення настання наслідків у вигляді смерті ОСОБА_9 не вживав, за медичною допомогою до лікарів або до органів поліції не звернувся, а навпаки одразу покинув місце вчинення злочину, в сукупності з іншими обставинами вчинення кримінального правопорушення свідчить про те, що ОСОБА_6 мав умисел саме на вбивство, а не на заподіяння потерпілому ОСОБА_9 тяжких тілесних ушкоджень, та бажав настання смерті останнього.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 раніше був судимий за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, судимість за який у встановленому законом порядку не знята і не погашена, був звільнений з місць відбування покарання умовно достроково 07 липня 2016 року з невідбутим строком покарання у виді 2 років 10 місяців позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив та знову вчинив злочин проти життя та здоров`я особи, зареєстрованого місця проживання у м. Запоріжжя не має, веде безпритульний спосіб життя, офіційно не працевлаштований та джерел доходу не має, прокурор вважає, що покарання призначене ОСОБА_6 , а саме покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, є занадто м`яким та таким, що не буде сприяти перевихованню засудженого.

Крім того, при призначенні покарання судом з формулювання обвинувачення безпідставно виключено таку обтяжуючу обставину, зазначену в обвинувальному акті, як вчинення злочину обвинуваченим у стані алкогольного сп`яніння. Вказаний висновок суду не узгоджується з показаннями обвинуваченого та потерпілого, які під час допитів у суді повідомили про те, що незадовго до вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 , перебуваючи в якості гостя у приміщенні квартири по АДРЕСА_1 , вживав алкогольні напої. Зокрема, 02 грудня 2021 року обвинувачений ОСОБА_10 під час допиту детально повідомляв, які саме ним вживались алкогольні напої та в якій кількості.

Згідно з вироком суду, 21 вересня 2019 року, приблизно о 18 годині 20 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ході раптово виниклого конфлікту із ОСОБА_9 , маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, розуміючи суспільно-небезпечний та протиправний характер своїх дій, наніс останньому кухонним ножем не менше 3-х ударів у черевну порожнину зліва, чим завдав потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани в ділянці 10-го межребер`я по лівій середньо-пахвинній лінії, проникаючій у черевну порожнину, з повним пересіченням нижньої третини лівої нирки із наступним її видаленням (нефректомія), заочеревинної паранефральної гематоми зліва, гематоми пара колон зліва, поранення брижі ободової кишки, внутрішньочеревної кровотечі важкого ступеню, геморагічного шоку ІІІ ступеню, що, згідно з висновком судово-медичного експерта № 838 від 15 листопада 2019 року, спричинило видалення лівої нирки (нефректомію), та кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя, після чого зник з місця скоєного злочину.

Потерпілий ОСОБА_9 неодноразово викликався до суду апеляційної інстанції, проте, жодного разу за викликами не з`явився. Апеляційним судом було вжито усіх можливих заходів з метою забезпечення участі потерпілого при апеляційному розгляді, в т.ч. двічі колегією суддів постановлено ухвали в порядку ст.333 КПК України, а саме було доручено органу досудового розслідування вжити слідчих, розшукових дій, передбачених законом, для встановлення місцезнаходження та фактичного місця проживання потерпілого. Після встановлення місцезнаходження потерпілого та повідомлення його про день, час і місце судового засідання останній зобов`язувався з`явитися у призначені судові засідання, проте до суду апеляційної інстанції не з`явився, жодних документів про поважність причин своєї неявки до суду не надав, клопотань про відкладення апеляційного розгляду не подавав.

Таку поведінку потерпілого колегія суддів розцінює як небажання останнього брати участь в апеляційному розгляді провадження. Апеляційну скаргу на вищевказаний вирок потерпілий не подавав.

Колегія суддів враховує, що апеляційний розгляд цього провадження неодноразово відкладався через неявку потерпілого, що негативно впливає на строки розгляду провадження.

З урахуванням викладеного, з метою дотримання розумних строків розгляду провадження та недопущення порушення прав обвинуваченого, який утримується під вартою, колегія суддів вважає за можливе здійснювати апеляційний розгляд провадження за відсутності потерпілого ОСОБА_9 , який належним чином повідомлений про дату, час та місце такого розгляду.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора; прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу прокурора та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, колегія суддів вважає, що останні не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження зазначених вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час розгляду провадження в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав частково та пояснив суду, що він познайомився із потерпілим ОСОБА_9 на вулиці. Одного дня, у 2019 році, точної дати не пам`ятає, потерпілий запросив його до себе додому, точної адреси він не пам`ятає. У потерпілого вдома вони вживали настоянку глоду, після чого він вирішив піти поспати. Вони перебували у стані алкогольного сп`яніння. Коли він прокинувся, то побачив, що потерпілий з карману його куртки намагався дістати грошові кошти, які він заробив своєю працею. На столі знаходилася виделка, він її взяв та вдарив ОСОБА_9 у правий бік, чим спричинив йому подряпини, після чого потерпілий присів, а він пішов на вулицю та до квартири більше не повертався. Умислу на вбивство він не мав, просто вдарив потерпілого виделкою, яка навіть не проникла у тіло потерпілого, оскільки розлютився, що той хотів забрати його грошові кошти. Коли він згодом проходив повз будинку, в якому проживає потерпілий, він побачив, що біля будинку перебуває поліція.

Після того, як він вдарив потерпілого виделкою, він розгубився, у зв`язку з чим одразу не викликав для нього швидку допомогу. Проте, через деякий час у магазині попросив жінку, щоб вона викликала потерпілому швидку допомогу. Зазначив, що розкаюється у тому, що він вдарив виделкою потерпілого.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вина ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, при викладених у вироку суду обставинах повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_9 пояснив суду, що 21 вересня 2019 року він перебував у себе вдома, за адресою: АДРЕСА_1 , і приблизно о 17-00 год. У вікно постукав раніше знайомий йому чоловік, обвинувачений у даному кримінальному провадженні, який при знайомстві називав себе ОСОБА_11 . Оскільки потерпілий був із ним знайомим приблизно 2-3 місяці, то пустив його до своєї квартири. Обвинувачений прийшов до нього у квартиру у стані алкогольного сп`яніння, приніс із собою настоянку глоду, яку вживав у нього в квартирі сам, також мав при собі сумку, що в ній перебувало, йому невідомо. Оскільки обвинувачений перебував у стані алкогольного сп`яніння, він заснув у нього на кухні, та близько години спав. Коли прокинувся, то почав скандалити та звинувачувати його у тому, що він вкрав у нього настоянку глоду. У зв`язку із цими обставинами, він пішов з кухні через коридор до вхідних дверей квартири, щоб їх відчинити та вимагав у обвинуваченого, щоб він покинув квартиру.

У той час коли він йшов до дверей, обвинувачений перебував у кухні, почав вставати та потягнувся до своєї сумки, а потім почав йти за ним, при цьому відстань від кухні до вхідних дверей у його квартирі близько 5 метрів, він відкрив перші вхідні двері, потягнувся, щоб відкрити другі двері, та коли він почув, що обвинувачений йде за ним, то почав розвертатись до нього лівим боком, після чого обвинувачений наніс йому три тичкових удари, якимось предметом в лівий бік, а коли він повністю розвернувся, то наніс йому ще 2 удари цим же предметом в грудну клітину. Удари обвинувачений наносив хаотично. Чим саме обвинувачений наносив йому удари, він не бачив. Коли він почав відходити, то обвинувачений вибіг з квартири, а він зрозумів, що йому завдано різані рани, однак він нічого не відчував, оскільки перебував у шоковому стані. Він мав намір зачинити двері, однак втратив свідомість, його знайшла сусідка, та, як йому відомо, сусіди викликали швидку медичну допомогу. Після вказаної події у нього з квартири зник ніж, лезо якого було підігнуто та не було гострим, довжина ножа була близько 20 см разом із ручкою, а потім оперативний співробітник повідомив йому, що в коридорі було знайдено лезо від ножа. Після вказаної події у нього співробітниками поліції вилучались речі. Обвинуваченого впізнає, як особу, яка нанесла йому тілесні ушкодження. У зв`язку із тілесними ушкодженнями, які йому наніс обвинувачений, йому видалили нирку, була пошкоджена селезінка, та він перебував у лікарні приблизно 2 тижні.

Свідок ОСОБА_12 , який працює інспектором УПП в Запорізькій області ДПП, пояснив, що 21 вересня 2019 року приблизно о 19 год. 00 хв., під час несення служби разом з ОСОБА_13 , вони отримали повідомлення про те, що у АДРЕСА_2 , у квартирі лежить чоловік в калюжі крові, вхідні двері квартири відкриті. По дорозі до вказаної адреси ними було викликано швидку допомогу, та диспетчер їм повідомив, що за вказаною адресою вже викликана швидка допомога та у квартиру направлено екіпаж швидкої. Коли вони приїхали за вказаною адресою, то на першому поверсі були відкриті вхідні двері у квартиру, а потерпілий, перебуваючи у свідомості, сидів на підлозі в коридорі квартирі, де було багато крові, та він перебував у стані алкогольного сп`яніння, оскільки від нього був характерний запах алкоголю та він мав незв`язну мову, він бачив, що у нього з лівого боку було проникаюче поранення 5-6 сантиметрів, з якого йшла кров. Потерпілий казав, що йому наніс ушкодження чоловік на ім`я ОСОБА_11 , який мав при собі сумку через плече, червоного кольору, був в синіх штанах зі смугою та коричневій кепці, з яким він розпивав спиртні напої. Знаряддя злочину не було знайдено, обстановка у квартирі була не порушеною, лише на підлозі та стіні були сліди крові. Екіпаж швидкої медичної допомоги приїхав через декілька хвилин після них, та почав надавати потерпілому медичну допомогу. Він вважає, що якби сусідами не було викликано швидку медичну допомогу, то потерпілий міг не вижити через втрату крові. Потім вони почали пошуки особи, яка могла нанести тілесні ушкодження потерпілому. Особу вони шукали за ознаками, що були зазначені самим потерпілим, пошуки не дали результатів.

Свідок ОСОБА_13 , яка працює на посаді інспектора УПП в Запорізькій області ДПП, пояснила, що 21 вересня 2019 року приблизно о 18 год. 40 хв., під час несення служби разом із ОСОБА_12 , в екіпажі НОМЕР_1, вони отримали виклик про спричинення тілесних ушкоджень чоловіку за адресою: АДРЕСА_1 . Коли вони прибули за вказаною адресою, то побачили, що у коридорі квартири лежить чоловік, який представився, як ОСОБА_14 , та на тілі якого наявне ушкодження від гострого предмету, та сліди крові, також кров була на стінах та підлозі квартири. Відразу після них до квартири прибула швидка медична допомога, та почала надавати потерпілому медичну допомогу. Потерпілий пояснював, що приблизно 1,5 - 2 години тому, він розпивав алкогольні напої із малознайомим йому чоловіком на ім`я ОСОБА_11 , в них стався конфлікт, у зв`язку із чим чоловік наніс йому тілесні ушкодження та пішов. Вказав, що цей чоловік був вдягнутий у чорну куртку, сині штани зі смугою, коричневу кепку, та мав червону сумку через плече. Опитавши потерпілого, вони покинули квартиру, та поїхали відпрацьовувати територію з метою відшукання особи, яка нанесла потерпілому тілесні ушкодження, однак цю особу не знайшли. Знаряддя злочину вони не бачили, однак медичні працівники говорили, що в рані потерпілого наявний уламок від знаряддя злочину.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 . Потерпілого ОСОБА_9 знає, як свого сусіда, та знає, що у нього в квартирі часто розпивають алкогольні напої. 21 вересня 2019 року вона почула, що у під`їзді хтось голосно розмовляє, та викликає швидку, однак більше вона нічого не бачила, свідком обставин кримінального правопорушення не була, а лише чула від слідчого, що поранили потерпілого і бачила як його забирала швидка допомога.

Свідок ОСОБА_16 пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_4 . Вона разом із чоловіком були понятими під час проведення огляду місця події, а саме квартири потерпілого. У квартирі все було в крові, у квартирі були калюжі крові, найбільше крові було у коридорі квартири, кров була на підлозі та стінах, кров навіть була у під`їзді, предмету вчинення злочину вона не бачила, бачила якісь ємності від спирту чи глоду. На час проведення огляду потерпілого вже не було у квартирі. Потерпілий є її сусідом, особисто його не знає, однак він веде ненормальний образ життя, часто зустрічається із друзями та вживає алкогольні напої, обвинуваченого вона не знає.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що вона проживає на 5 поверсі у під`їзді, де сталася подія. Свідком нанесення тілесних ушкоджень потерпілому вона не була. Одного дня її невістка виходила із під`їзду та на першому поверсі побачила чоловіка, який лежав у крові. Після цього свідок спустилася на перший поверх, та у квартирі, в якій були відкриті двері, вона побачила чоловіка, який лежав у крові, і вони зрозуміли, що він живий. ЇЇ невістка викликала поліцію та швидку допомогу. Коли саме це було, вона точно не пам`ятає, але зазначила, що приблизно півтора роки тому, у вечірній час доби, близько 18-00 год. Потерпілого вона не знає. Обвинуваченого не бачила раніше.

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні зазначила, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_5 , є сусідкою ОСОБА_9 , проживає у сусідній із ним квартирі. Приблизно два роки тому, у кінці вересня, ввечері, приблизно о 20-00 год., до неї прийшли у квартиру працівники поліції та сказали, що підрізали її сусіда. Свідком самої події вона не була. Коли вона вийшла із квартири, то побачила, що на стінах у коридорі квартири потерпілого та у під`їзді було багато крові. Будь-якого шуму та розмов у квартирі у той день вона не чула, але перед тим як приїхала поліція, вона чула лише декілька ударів, як об стінку. Коли вона зайшла до квартири потерпілого, вона його побачила, він був із оголеним торсом, стояв, тримався за правий бік живота, відкрив двері поліції, його після цього поклали на ліжко та надавали медичну допомогу. Обвинуваченого вона раніше не бачила і його не знає.

Свідок ОСОБА_19 пояснила, що вона працює в аптеці, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 , і знає потерпілого, він часто заходив у аптеку та придбавав настоянку глоду. Про те, що потерпілому було завдано тілесні ушкодження їй стало відомо від працівників поліції. Вона пам`ятає, що в день коли сталася подія, потерпілий також заходив у аптеку і придбавав настоянку глоду. Обвинуваченого вона не знає, раніше його не бачила.

Також суд першої інстанції дослідив такі документи:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0002288, відповідно до якого 21 вересня 2019 року внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, на підставі повідомлення на лінію «102», згідно з яким, за адресою: АДРЕСА_1 , невстановлена особа завдала два удари ножем в черевну порожнину зліва та грудну клітину справа гр. ОСОБА_20 . Повідомлення органу поліції про вчинення кримінального правопорушення відносно ОСОБА_9 саме працівниками швидкої допомоги підтверджується записом архіватора мовної інформації відділу служби 102 УОАЗОР ГУНП, який міститься на носії інформації - СД диску, та протоколом його огляду (т.2, а.п. 1-2, 85-87);

- протокол затримання, згідно з яким 22 вересня 2019 року об 11 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 208 КПК України. У ході особистого обшуку затриманої особи виявлено та вилучено: куртку чорного кольору «Diesel», штани спортивні синього кольору, сорочку клітчасту та черевики чорного кольору (т.3, а.п. 235-237);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 22 вересня 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_9 повідомив про вчинення щодо нього кримінального правопорушення, яке мало місце 21 вересня 2019 року приблизно о 17 годині 00 хвилин, у квартирі АДРЕСА_7 , де малознайомий йому чоловік на ім`я ОСОБА_11 завдав тілесних ушкоджень кухонним ножем (т.2, а.п.5);

- протокол огляду місця події від 21 вересня 2019 року та фототаблицю до нього, відповідно до якого слідчим, на підставі дозволу ОСОБА_20 , оглянуто квартиру АДРЕСА_7 , яка розташована у 4 під`їзді, з правого боку від сходів. В ході огляду місця події виявлено та вилучено:

- за допомогою марлевого тампону, змоченого у дистильованій воді, зі входу в приміщення під`їзду та в приміщенні під`їзду РБК та контроль до нього;

- за допомогою марлевого тампону, змоченого у дистильованій воді, з підлоги біля вхідних дверей в приміщенні під`їзду РБК та контроль до нього;

- зовнішню та внутрішню ручки з вхідних дверей № 1;

- зі стіни в коридорі фрагмент шпалер з РБК;

- з підлоги в коридорі змив РБК;

- з підлоги в коридорі пару домашніх тапок з РБК;

- за допомогою марлевого тампону та дистильованої води, нашарування РБК у вигляді крапель та контроль до нього;

- за допомогою марлевого тампону та дистильованої води, нашарування РБК у вигляді відбитків ніг без взуття та контроль до нього;

- скляну пляшку «Глоду настоянка» порожню об`ємом 100 мл з підлоги кухні;

- скляну пляшку «Глоду настоянка», скляні чарки 2 шт., 5 недопалків, фрагмент ножа з нашаруванням РБК з обох сторін з кухонного столу приміщення кухні;

- дві накидки з двох стільців, які розташовані у приміщенні кухні;

- рідину з сифону з-під раковини у приміщенні кухні;

- чоловічу кепку з приміщення кухні;

- нашарування РБК у вигляді ноги без взуття з кімнати № 1;

- 3 мобільні телефони «LG», «HTS», «XIOMI» з кімнати № 1;

- покривало зі слідами РБК з ліжка у кімнаті № 1;

- 11 скляних пляшок «Глоду настоянки» з кімнати № 1;

- фрагмент клинку з нашаруванням РБК з кімнати № 1;

- 3 сліди папілярних візерунків, 1 з яких з поверхні чохла навушників у кімнаті № 1, та 2 і 3, з поверхні зливного бачку унітазу у ванній кімнаті (т.2, а.п. 6-56);

- протокол пред`явлення особи для впізнання від 22 вересня 2019 року, який проводився за участю потерпілого ОСОБА_9 у приміщенні урологічного відділення лікарні, відповідно до якого потерпілий впізнав ОСОБА_6 , як особу, яка 21 вересня 2019 року, знаходячись у приміщенні його квартири, нанесла йому удари ножем (т.2, а.п. 70-72);

- протокол слідчого експерименту від 30 жовтня 2019 року, за участю потерпілого ОСОБА_9 , відеозапис якого був відтворений безпосередньо у судовому засіданні, відповідно до ст. 359 КПК України, згідно з яким потерпілий показав місце, де він та обвинувачений вживали разом алкогольні напої, механізм нанесення йому ударів та місце, де це відбувалося, а саме у коридорі квартири, коли потерпілий стояв спиною до обвинуваченого, останній наніс йому три удари у лівий бік, в районі селезінки, а потім два удари у район правої грудної клітини, а всього наніс йому 5 ударів (т.2, а.п. 88-100);

- висновок судово-медичного експерта № 838 від 15 листопада 2019 року, яким встановлено, що колото-різана рана в ділянці 10-го міжребер`я по лівій середньо-пахвинній лінії проникаюча у черевну порожнину, з повним пересіченням нижньої третини лівої нирки із наступним її видаленням (нефректомія), заочеревинна паранефральна гематома зліва, гематома пара колон зліва, поранення брижі ободової кишки, внутрішньочеревна кровотеча важкого ступеню, геморагічний шок ІІІ ступеню (за даними медичної документації) у гр. ОСОБА_9 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Зважаючи на проникаючий характер ушкодження грудної клітини у 10-му міжребір`ї та ушкодження внутрішніх органів, не виключається можливість, що тілесне ушкодження утворилось від дії предмета, що має колото-ріжучі властивості.

Поранення в області грудної клітки справа в нижніх відділах по середнє пахвинній лінії (за даними медичної документації) та колото-різане поранення в області 2-го міжребір`я по середнє-ключичній лінії праворуч з наступним її первинним хірургічним обробленням (дані з медичної документації - оперативне втручання 21 вересня 2019 року) у гр. ОСОБА_9 в межах наданої у розпорядження експерта медичної документації кваліфікувати за ступенем тяжкості не є можливими через відсутність у медичній документації строків загоєння ран.

Давність утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_9 не суперечить строку, зазначеному в ухвалі суду, наявній медичній документації та зі слів освідуваного.

Виникнення виявлених ушкоджень у гр. ОСОБА_9 можливо при будь-якому взаєморозташуванні потерпілого відносно нападника за умови доступності зон ушкоджень для травматичних впливів.

Враховуючи локалізацію, кількість та взаєморозташування наявних ушкоджень у гр. ОСОБА_9 , йому було нанесено не менше 3-х травматичних впливів (т.2, а.п. 140-143);

- висновок додаткової судово-медичної експертизи (за матеріалами справи) № 443/к від 06 грудня 2019 року, згідно з яким у гр. ОСОБА_9 підтверджені тілесні ушкодженн, встановлені висновком експерта № 838 від 15 листопада 2019 року.

Цією ж експертизою, згідно з відеозаписом до протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 , встановлено, що за поясненнями ОСОБА_9 , 21 вересня 2019 року приблизно з 18 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. у квартирі, в якій він проживає, потерпілий стояв спиною до ОСОБА_11 та почав обертатися через ліве плече. Після чого ОСОБА_11 , який тримав ніж у правій руці, наніс перший удар у ділянку грудної клітки ліворуч по заднє-пахвинній лінії (ділянка 11 ребра), другий трохи нижче першого - ділянка грудної клітки ліворуч по заднє-пахвинній лінії (ділянка 11 ребра), другий трохи нижче першого - ділянка грудної клітки ліворуч по середнє-пахвинній лінії, та третій удар в ділянку черевної стінки ліворуч. Потім потерпілий повернувся до ОСОБА_11 передньою поверхнею тулубу, а останній наніс перший удар ножем у ділянку грудної клітки праворуч (ділянка 5-6 ребер) по середнє-ключичній лінії та другий - у ділянку 2-го ребра ліворуч по біля грудній лінії. Всього нанесено п`ять ударів.

Співставляючи локалізацію (ділянка грудної клітки ліворуч по середнє-пахвинній лінії), кількість травматичних впливів (один) і характер ушкодження (колото-різаний) у ОСОБА_9 з механізмом його утворення за показаннями потерпілого, які надані у ході проведення із ним слідчого експерименту від 30 жовтня 2019 року, можливість утворення ушкодження в ділянці лівої бокової поверхні грудної клітки (ділянка 10-го міжребер`я по середнє-пахвинній лінії), при обставинах на які вказує потерпілий ОСОБА_9 не виключається.

Механізм виникнення: поранення в області грудної клітки з права у нижніх відділах по середнє-пахвинній лінії та колото-різане поранення в області 2-го міжребер`я по середнє-ключичній лінії праворуч, що були описані в опрацьованій медичній документації, у протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 30 жовтня 2019 року, не відображений (т.2, а.п. 177-185);

- відповідно до висновку судової імунологічної експертизи № 2106 від 11 листопада 2019 року, кров потерпілого ОСОБА_9 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А за ізосерологічною системою АВ0. В його крові, висушеній на марлі виявлений супутній антиген Н.

В плямах на речах, що надані на дослідження з місця події: фрагментах шпалер, змиві зі сходів, змиві з підлоги в під`їзді, змиві з підлоги в коридорі, фрагменті лінолеуму з відбитком протектора взуття, фрагменті лінолеуму з відбитком босої ноги, фрагменті лінолеуму зі слідом РБК, фрагменті килима, простирадлі, фрагменті клинка від ножа, металевій частині фрагмента ножа, на підошвах обох капців, а також на речах, що належать ОСОБА_6 : на куртці, спортивних штанах та парі черевиків, знайдена кров людини та виявлені антигени В і Н з ізогемаглютинінами анти-А, що не виключає походження крові від особи групи В з ізогемаглютинінами анти-А за ізосерологічною системою АВ0 із супутнім антигеном Н, у тому числі від потерпілого ОСОБА_9 .

В інших плямах на тих самих речах, а саме: на рукоятці фрагмента ножа, на верхній частині лівого капця та на куртці, що належить ОСОБА_21 , знайдена кров людини та виявлені антигени А, В і Н, що не виключає як походження крові від особи групи АВ за ізосерологічною системою АВ0 із супутнім антигеном Н, так і змішування крові від осіб з різною груповою характеристикою. Походження крові від потерпілого ОСОБА_9 не виключається в якості домішки (т.2, а.п.151-156);

- висновок судово-психіатричної експертизи № 483 від 30 жовтня 2019 року встановлено, що ОСОБА_6 виявляв та виявляє у теперішній час ознаки психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості (у ступені легкої дебільності МКХ-ІХ) з порушенням поведінки, ускладненої психічними і поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. У період здійснення інкримінованого йому діяння ознак тимчасово хворобливого розладу психічної діяльності не виявляв, а перебував у стані гострої алкогольної інтоксикації. У період інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час, він також може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Примусових заходів медичного характеру не потребує, потребує протиалкогольного лікування (т.2, а.п. 161-168).

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що докази сторони обвинувачення, вказані вище, у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Як убачається з обвинувального акту, органом досудового розслідування було висунуто ОСОБА_6 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України - закінченого замаху на вбивство потерпілого, тобто умисному протиправному заподіянні смерті, не доведене до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого.

Проте, дослідивши наведені докази та надавши їм оцінку як кожному окремо так і у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_6 за вищевказаною кваліфікацією не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, виходячи з такого.

Згідно зі ст.15 КК України, замахом на злочин є вчинення особою з прямим умислом діяння (дії або бездіяльності), безпосередньо спрямованого на вчинення злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

Замах на вчинення кримінального правопорушення є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Замах на вчинення кримінального правопорушення є незакінченим, якщо особа з причин, що не залежали від її волі, не вчинила усіх дій, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.

Згідно зі сталою практикою Верховного Суду, а також з Постановою Верховного Суду України №2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», треба мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільне небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання).

Згідно з п.22 вищезазначеної Постанови, для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого (ч.2 ст. 121 КК України), суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Отже, якщо винний діяв з непрямим умислом, він не може нести відповідальність за замах на вбивство.

Як убачається з матеріалів провадження, під час конфлікту з потерпілим ОСОБА_9 обвинувачений ОСОБА_6 завдав йому не менше трьох ударів предметом, що має колюче-ріжучі властивості, у черевну порожнину зліва.

При цьому, встановлені судом першої інстанції обставини провадження вказують на те, що обвинувачений ОСОБА_6 заздалегідь не готував знаряддя злочину для нанесення тілесних ушкоджень потерпілому.

Будь-яких погроз вбивством обвинувачений на адресу потерпілого не висловлював та зі слів потерпілого, наносив удари хаотично, без жодних висловлювань.

Колегія суддів вважає, що згідно з матеріалами провадження, у випадку наявності у ОСОБА_6 прямого умислу на вбивство потерпілого, в нього не було перешкод для доведення цього умислу до кінця.

Протилежне наявними в справі доказами не підтверджено.

Обвинувачений ОСОБА_6 наполягає на тому, що не бажав вбивати потерпілого. З показань обвинуваченого убачається, що коли він залишив квартиру потерпілого, останній був у свідомості, що не суперечить показанням самого потерпілого, який вказав, що обвинувачений наносив йому удари хаотично, а коли потерпілий став відходити від нього, то обвинувачений вибіг з квартири.

Отже, ОСОБА_6 , завдавши кількох хаотичних ударів колюче-ріжучим предметом потерпілому, бачив, що останній залишився живим, проте, обвинувачений припинив свої протиправні дії по відношенню до потерпілого та з місця події втік.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_18 , які зайшли до квартири потерпілого, також зазначили, що коли вони зайшли до квартири потерпілого, останній був у свідомості, надавав пояснення з приводу того, що сталося. При цьому, свідок ОСОБА_18 зазначила, що потерпілий сам відчинив двері поліції.

Наведене свідчить про відсутність у обвинуваченого ОСОБА_6 прямого умислу на вбивство потерпілого та доводить, що у вказаній ситуації останній діяв з непрямим умислом, припускаючи можливість заподіяння будь-якої шкоди здоров`ю потерпілого, в тому числі і смерті, а тому він повинен нести кримінальну відповідальність лише за фактично заподіяні наслідки.

Так, згідно з дослідженим в судовому засіданні апеляційної інстанції висновком судово-медичного експерта № 838 від 15 листопада 2019 року, колото-різана рана в ділянці 10-го міжребер`я по лівій середньо-пахвинній лінії проникаюча у черевну порожнину, з повним пересіченням нижньої третини лівої нирки із наступним її видаленням (нефректомія), заочеревинна паранефральна гематома зліва, гематома пара колон зліва, поранення брижі ободової кишки, внутрішньочеревна кровотеча важкого ступеню, геморагічний шок ІІІ ступеню (за даними медичної документації) у гр. ОСОБА_9 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя.

Зважаючи на проникаючий характер ушкодження грудної клітини у 10-му міжребір`ї та ушкодження внутрішніх органів, не виключається можливість, що тілесне ушкодження утворилось від дії предмета, що має колючо-ріжучі властивості.

Поранення в області грудної клітки справа в нижніх відділах по середнє пахвинній лінії (за даними медичної документації) та колото-різане поранення в області 2-го міжребір`я по середнє-ключичній лінії праворуч з наступним її первинним хірургічним обробленням (дані з медичної документації - оперативне втручання 21 вересня 2019 року) у гр. ОСОБА_9 в межах наданої у розпорядження експерта медичної документації кваліфікувати за ступенем тяжкості не є можливими через відсутність у медичній документації строків загоєння ран.

Давність утворення тілесних ушкоджень у гр. ОСОБА_9 не суперечить строку, зазначеному в ухвалі суду, наявній медичній документації та зі слів освідуваного.

Виникнення виявлених ушкоджень у гр. ОСОБА_9 можливо при будь-якому взаєморозташуванні потерпілого відносно нападника за умови доступності зон ушкоджень для травматичних впливів.

Враховуючи локалізацію, кількість та взаєморозташування наявних ушкоджень у гр. ОСОБА_9 , йому було нанесено не менше 3-х травматичних впливів (т.2, а.п. 140-143);

Згідно з дослідженим при апеляційному розгляді висновком додаткової судово-медичної експертизи (за матеріалами справи) № 443/к від 06 грудня 2019 року, у гр. ОСОБА_9 підтверджені тілесні ушкодження, встановлені висновком експерта № 838 від 15 листопада 2019 року.

Цією ж експертизою, згідно з відеозаписом до протоколу слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 , встановлено, що за поясненнями ОСОБА_9 , 21 вересня 2019 року приблизно з 18 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. у квартирі, в якій він проживає, потерпілий стояв спиною до ОСОБА_11 та почав обертатися через ліве плече. Після чого ОСОБА_11 , який тримав ніж у правій руці, наніс перший удар у ділянку грудної клітки ліворуч по заднє-пахвинній лінії (ділянка 11 ребра), другий трохи нижче першого - ділянка грудної клітки ліворуч по заднє-пахвинній лінії (ділянка 11 ребра), другий трохи нижче першого - ділянка грудної клітки ліворуч по середнє-пахвинній лінії, та третій удар в ділянку черевної стінки ліворуч. Потім потерпілий повернувся до ОСОБА_11 передньою поверхнею тулубу, а останній наніс перший удар ножем у ділянку грудної клітки праворуч (ділянка 5-6 ребер) по середнє-ключичній лінії та другий - у ділянку 2-го ребра ліворуч по біля грудній лінії. Всього нанесено п`ять ударів.

Співставляючи локалізацію (ділянка грудної клітки ліворуч по середнє-пахвинній лінії), кількість травматичних впливів (один) і характер ушкодження (колото-різаний) у ОСОБА_9 з механізмом його утворення за показаннями потерпілого, які надані у ході проведення із ним слідчого експерименту від 30 жовтня 2019 року, можливість утворення ушкодження в ділянці лівої бокової поверхні грудної клітки (ділянка 10-го міжребер`я по середнє-пахвинній лінії), при обставинах на які вказує потерпілий ОСОБА_9 не виключається.

Механізм виникнення: поранення в області грудної клітки з права у нижніх відділах по середнє-пахвинній лінії та колото-різане поранення в області 2-го міжребер`я по середнє-ключичній лінії праворуч, що були описані в опрацьованій медичній документації, у протоколі слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 від 30 жовтня 2019 року, не відображений (т.2, а.п. 177-185).

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що дії обвинуваченого повністю охоплюються диспозицією ч.1 ст.121 КК України, а надана органом досудового розслідування юридична оцінка його дій за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, як закінчений замах на умисне вбивство потерпілого, тобто умисне протиправне заподіяння смерті, не доведене до кінця з причин, що не залежали від волі обвинуваченого, є помилковою.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винного. Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, судом не встановлено.

З урахуванням всіх обставин у сукупності, в т.ч. тих, на які посилаються апелянти, суд прийшов до правильного висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Підстав як для пом`якшення так і для посилення призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів не убачає.

З огляду на ступінь тяжкості та фактичні обставини вчиненого кримінального правопорушення, а також відомості про особу обвинуваченого, який раніше судимий за умисне кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, виправлення останнього можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, а доводи захисника в апеляційній скарзі про протилежне не є переконливими.

Як було зазначено вище, обставини, про які зазначає захисник в апеляційній скарзі, були враховані судом при призначенні покарання.

Перевіряючи доводи прокурора про безпідставне неврахування судом першої інстанції при призначенні обвинуваченому покарання такої обставини, що його обтяжує, вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів звертає увагу на таке.

Сам обвинувачений не заперечував того факту, що разом з потерпілим у день вчинення кримінального правопорушення він вживав настоянку глоду та вони удвох перебували в стані алкогольного сп`яніння.

Потерпілий ОСОБА_9 зазначив, що обвинувачений до нього прийшов вже у стані алкогольного сп`яніння.

Суд не визнав обставиною, що обтяжує покарання, вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння з тих підстав, що до матеріалів кримінального провадження прокурором не долучено відповідного медичного висновку медичного закладу, який би підтверджував стан алкогольного сп`яніння обвинуваченого у день та час вчинення кримінального правопорушення, а відтак, і не надано доказів наявності такої обтяжуючої покарання обставини.

Проте, Верховний Суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав про необхідність дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, про що йдеться у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі№372/2291/16-к (провадження №51-138км18); від 21 листопада 2019 року у справі №564/590/17 (провадження №51-2532км19): від 03 грудня 2019 року у справі №571/1436/15-к (провадження №51-1922км19); від 19 лютого 2020 року у справі №643/20474/15-к (провадження №51-8622км18).

В постанові від 01 грудня 2021 року у справі №672/1402/17 (провадження №51-3315км21) Верховний Суд зауважив, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи з положень статей 84, 92, 94 КПК України, шляхом дослідження й оцінки всієї сукупності доказів.

Разом з цим, викладене не спростовує правильності висновків суду в частині кваліфікації дій обвинуваченого та в частині призначеного останньому покарання, відповідно, не є тим недоліком, який тягне за собою безумовне скасування оскаржуваного вироку.

Призначене обвинуваченому покарання, з огляду на його вид та строк (7 років позбавлення волі), а також всі обставини у сукупності, неможна вважати надто м`яким.

Вказане покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим так і іншими особами.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції в цілому законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційних скарг не убачає.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.404-405, 407, КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 , прокурора, який брав участь в суді першої інстанції, залишити без задоволення.

Вирок Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 21 грудня 2021 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4