У Х В А Л А

Іменем України

30 листопада 2023 року м. Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м.Києва ОСОБА_1 за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,розглянувши клопотання слідчого СВ Деснянського управління поліції ГУНП у м.Києві ОСОБА_6 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002070 від 07.07.2023

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 слідча СВ Деснянського управління поліції ГУНП у м.Києві ОСОБА_6 , за погодженням прокурора Деснянської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_3 , звернулась до суду в рамках кримінального №0002070 від 07.07.2023 з клопотанням про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідча посилається на продовження існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 спробує переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків та потерпілих; або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 06.07.2023, приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи у зоні відпочинку біля о. Алмазне, що за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, вступив у словесний конфлікт з компанією людей, що відпочивала поряд, серед яких перебував ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У ході розвитку словесного конфлікту у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, тримаючи в руці предмет, що має колюче-ріжучі властивості, ззовні схожий на ніж, наніс ним один удар в область черевної порожнини та один удар в ділянку лівого передпліччя потерпілого ОСОБА_7 , спричинив тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини,з ушкодженням великого чепця тонкої кишки та колото-різане поранення м`яких тканин лівого передпліччя.

07.07.2023 ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, 08.07.2023 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримала, наполягала на продовженні застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, строк дії якого спливає 01.12.2023. Через неможливість завершити досудове розслідування, строк його провадження продовжено до 07.01.2024. Ризики, передбачені ст.177 КПК України у даному випадку продовжують існувати, отже просила задовольнити клопотання та продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 на 30 днів.

Захисник - адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання заперечував, посилаючись на необґрунтованість підозри. Вказував на необхідну оборону, в межах якої на його думку діяв підозрюваний. На спростування доводів прокурора щодо існування ризиків, звернув увагу на міцні соціальні зв`язки та незначний ступень соціальної небезпеки, з огляду на що просив слідчого суддю обрати ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час доби.

Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав доводи свого захисника.

Вислухавши думки учасників розгляду, дослідивши матеріали, долучені до клопотання, приходжу до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено, з наданих стороною обвинувачення матеріалів, слідчим відділом Деснянського УП ГУНП у м. Києві, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002070 від 07.07.2023, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

07.07.2023 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя у момент заподіяння - тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва від 08.07.2023, ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів.

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002070 від 07.07.2023, відповідно до ухвали слідчого судді продовжено до 6-ти місяців, тобто до 07.01.2024.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищувати, сховати або спотворювати будь-яку з речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Вимогами частини першої статті 194 КПК України визначено підстави для застосування запобіжного заходу, до яких належить: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий або прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам або ризику, зазначеним у клопотанні.

Положеннями ч.3 ст.197 КПК України передбачено, що строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з ч.3 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 КПК України, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України однією з підстав для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

В ході розгляду зазначеного клопотання, слідчим суддею перевірено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, що повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування фактичними даними, отриманими за результатами проведених процесуальних і слідчих дій, сукупність яких на даному етапі досудового розслідування, надають можливість переконатись в обґрунтованості підозри до такого ступеня, за якого об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

При цьому суд звертає увагу, що для повідомлення про підозру не потрібна така ж ступінь доведення як для визнання особи винною, достатньо щоб у стороннього спостерігача склалось враження, що злочин було вчинено і підозрювана особа причетна до його вчинення. Такого ступеню доведення у цій справі було досягнуто.

Висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень. Адже факти, які є підставою для підозри ще не досягли рівня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, яке відбувається на наступному етапі кримінального процесу. Отже на досудовому розслідуванні встановлення обґрунтованості підозри оцінюється в сукупності наданих прокурором та слідчим матеріалів та їх переконливості у тому, що підозрювана особа могла вчинити інкримінований їй злочин.

Слідчий суддя погоджується із доводами прокурора, що повідомлена ОСОБА_4 підозра станом на час розгляду даного клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п.175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Аналіз представлених доказів об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином на даному етапі, хоча і не можна стверджувати про їх достатність для негайного засудження, проте можна дійти висновку про виправданість подальшого розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Відтак, на даний час у кримінальному провадженні наявні обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування до особи одного із запобіжних заходів, передбачених ст.176 КПК України.

Згідно ч 2 ст. 177 КПК України другою підставою для застосування запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя погоджується з доводами, викладеними у наданому клопотанні, щодо існування обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для застосування до ОСОБА_4 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на теперішній час повністю не відпали і не зменшилися.

Так, слідчий суддя вважає встановленим наявність ризику ухилення від органу досудового слідства підозрюваного, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання на строк від п`яти до восьми років позбавлення волі і, розуміючи наслідки завершення досудового слідства та судового розгляду, а також враховуючи воєнний стан на території України, може намагатись уникнути досудового розслідування, тим більше, що на початкових його етапах, коли розкриття злочину найбільш ефективне. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку значно підвищують ймовірність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Вказана позиція узгоджується з висновком Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначає, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту, щодо існування міцних соціальних зв`язків у підозрюваного за місцем проведення досудового розслідування, оскільки останній не одружений, дітей не має, не працює.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик можливого впливу на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні, оскільки анкетні дані, включаючи місце проживання відомі підозрюваному. Таким чином існують обґрунтовані підстави вважати, що останній з метою уникнення кримінальної відповідальності може незаконно впливати на свідків шляхом погроз, вмовляння чи підбурювання до дачі неправдивих показань.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілої та свідків, та дослідження їх судом.

Наявний також ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки останній неодноразово вже притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі і за злочини проти життя та здоров`я особи, офіційно не працевлаштованій, тобто не має джерел доходу.

Дійшовши висновку про наявність ризику, суд звертає увагу, що ризик не є фактом, а є ймовірністю вчинення певних дій, а тому має бути доведено в судовому засіданні саме ймовірність того, що підозрюваний може їх вчинити і суд вважає, що така ймовірність є доволі високою.

Таким чином судом встановлено наявність ризиків визначених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому відносно підозрюваного може бути обрано запобіжний захід.

Вирішуючи питання про доцільність продовження запобіжного заходу суд враховує те, що досудове слідство у строки тримання під вартою підозрюваного завершити неможливо, так як необхідно провести, ще ряд слідчих дій, а також суд враховує дані про особу підозрюваного, який неодноразово був засуджений у минулому, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, також суд враховує вид та ступінь встановлених ризиків, тяжкість злочину, обстановку в якій вчинено злочин, а саме, воєнний стан, який продовжується і у якому уникнути слідства легше ніж під час миру, а тому суд вважає, що недостатньо застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою відносно підозрюваного.

Також, відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

Тож, враховуючи характер інкримінованих ОСОБА_4 діянь, передбачених ч.1 ст.121 КК України, слідчий суддя вважає за необхідне при постановлені ухвали у кримінальному провадженні не визначати розмір застави.

Вирішуючи питання про строк на який має буди продовжено запобіжний захід, слідчий суддя враховує, що строк досудового слідства продовжено до 07.01.2024, а тому і строк дії запобіжного заходу має бути продовжено на 30 днів до 29.12.2023 року

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 194, 197, 199, 309, 395, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Деснянської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002070 від 07.07.2023 року - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 29.12.2023 року включно, без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали до 29 грудня 2023 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення, а підозрюваним який перебуває під вартою в той же строк з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1