Провадження № 11-кп/824/5428/2023 Суддя в 2-й інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2023 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар - ОСОБА_5

за участю прокурора - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження № 0005339 від 25.11.2018 року за апеляційною скаргою першого заступника керівника Київської міської прокуратури на вирок Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Печерського районного суду м.Києва від 18 січня 2022 року,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, українця, громадянина України, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

засуджено за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі;

відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку 1 (один) рік;

відповідно до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 на період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

вирішено питання про речові докази.

Відповідно до вироку, ОСОБА_7 , 25.11.2018 приблизно о 15 год. 30 хв. зайшов до приміщення магазину «Бершка», який розташований в ТРЦ «Гулівер» за адресою: м. Київ, пл. Спортивна, 1-А.

Знаходячись у приміщенні вказаного магазину, оглянувши виставлені для продажу товари, ОСОБА_7 підійшов до одного зі стелажів торгового залу та взяв з полиці один гаманець коричневого кольору, вартістю 399 грн., що належить ТОВ «Бершка Україна».

В цей час у ОСОБА_7 раптово виник умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_7 сховав вказаний гаманець та попрямував з ним повз касову зону до виходу з магазину «Бершка», маючи намір винести вказаний товар за межі магазину, не розрахувавшись за нього.

Однак, довести до кінця свій злочинний умисел ОСОБА_7 не зміг з причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході з торгового залу спрацювали обладнані протикрадіжними елементами магнітні стійки, у зв`язку з чим він одразу після виходу з приміщення магазину був зупинений охоронцем.

В апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення і кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок підлягає зміні у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав на те, що кримінальне правопорушення інкриміноване ОСОБА_7 на момент його вчинення було злочином середньої тяжкості, проте враховуючи зміни в законодавстві, на даний час відповідно до положень ст. 12 КК України дане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком. Також вказав, що на момент ухвалення оскаржуваного вироку строк давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку скінчився, а тому обвинуваченого слід звільнити від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Відтак, просив вирок змінити в частині призначення покарання, та постановити ухвалу, якою звільнити ОСОБА_7 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення:

прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити;

вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судове рішення в частині доведеності вини ОСОБА_7 та правильності кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України учасниками судового провадження не оспорюється. Підстав для виходу за межі апеляційних вимог колегія суддів не вбачає.

Щодо доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування закону про кримінальну відповідальність, то колегія суддів визнає їх обґрунтованими з огляду на наступні обставини.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності 1 липня 2020 року, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України віднесено до кримінальних проступків.

Санкція ч. 1 ст. 185 КК України, в редакції Закону № 2617-VIII передбачала покарання у виді штрафу від тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від 80 до 240 годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до 6 місяців або обмеження волі на строк до п`яти років.

Відповідно до положень ст. 12 КК України в редакції, чинній на час розгляду кримінального провадження, вказане кримінальне правопорушення відносяться до категорії кримінальних проступків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, поставлене у вину ОСОБА_7 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України було вчинено ним 25 листопада 2018 року.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового слідства або суду. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше 2 років.

З огляду на досліджені судом матеріали кримінального провадження, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Враховуючи те, що у цьому кримінальному провадженні на момент ухвалення оскаржуваного вироку закінчився трьох річний строк давності, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, обвинувачений ОСОБА_7 заяв про звільнення його від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України не подавав, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни вироку Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 та звільнення його на підставі ч. 5 ст. 74 КК України від призначеного покарання за вказаним вироком.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання змінити.

На підставі ст. 49 КК України та ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_7 від покарання за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України у зв`язку з закінченням строків давності.

В решті вирок Печерського районного суду м. Києва від 18 січня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4