1Справа № 335/297/24 1-кп/335/488/2024
В И Р О К
06 лютого 2024 року м.Запоріжжя
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Десна, Чернігівської області, українця, громадянина України, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітньої та малолітньої дитини, офіційно не працевлаштованого, який має середню освіту, офіційно не працевлаштованого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично мешкає: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
11.12.2017 року Деснянським районним судом м.Чернігова за ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки 6 місяців. Відповідно до ст.ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки;
13.02.2018 року Новозаводським районним судом м.Чернігова за ч.2 ст.185, ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік. Відповідно до ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання суворішим, призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. Відповідно до п.А ст.1 Закону України «Про амністію» від 22.12.2016 року звільнений від покарання. Вирок Деснянського районного суду м.Чернігова від 11.12.2017 постановлено виконувати самостійно;
06.02.2020 року Деснянським районним судом м.Чернігова за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.1 ст.71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців. Звільнений 20.10.2023;
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 Кримінального кодексу України, -
09 листопада 2023 року, в період часу з 21 год. 55 хв. по 22 год. 08 хв., ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у пабі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу в умовах воєнного стану викрав з гаманця, який знаходився у сумці за барною стійкою, вищезазначеного приміщення, грошові кошти у розмірі 7 000 гривень у гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після скоєння даного кримінального правопорушення розпорядився грошовими коштами на свій розсуд.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України, яке кваліфікується як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, форму вини за інкримінованим кримінальним правопорушенням, визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення в повному обсязі, щиро розкаявся у скоєному, надавши наступні пояснення по суті пред`явленого обвинувачення.
Так, у день та час зазначений в обвинувальному акті, він дійсно знаходячись у пабі «Watson Pub», що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, бул.Шевченка, буд.22, побачив сумку та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає викрав з гаманця, який знаходився у сумці, грошові кошти у розмірі 7 000 гривень. Після чого залишив паб та розпорядився грошима на власний розсуд.
Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_4 пояснив, що 09 листопада 2023 року приблизно о 22 год. 00 хв. він перебував у пабі «Watson Pub» на літньому майданчику, що знаходиться за адресою: м.Запоріжжя, бул.Шевченка, буд.22, де працює офіціантом. До пабу зайшов обвинувачений, який повідомив про те, що хоче поїсти. Він провів обвинуваченого до нижньої зали та посадив за стіл. Як події відбувалися далі він не бачив, проте згодом, коли взяв свою сумку, яка була у кафе, то побачив що у гаманці відсутні кошти у сумі 7 000,00 грн. Після чого він переглянув камери відеоспостереження та звернувся до поліції.
Враховуючи те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини справи і судом встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням даних про особу обвинуваченого, процесуальних документів, необхідних для ухвалення вироку.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого при вищевикладених обставинах злочину доведена повністю та кваліфікує його дії за ч.4 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України, виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Відповідно до положень статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті завдання фізичних страждань або приниження людської гідності.
При призначенні покарання обвинуваченому у відповідності до ст.65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який у відповідності до вимог ст.12 КК України є тяжким злочином.
Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 суд визнає щире каяття.
Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 передбачених статтею 67 КК України, не встановлено.
Відповідно до положень ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_5 вид та міру покарання суд враховує тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, ступінь суспільної небезпеки, сукупність усіх фактичних обставин, які його характеризують: обстановку і спосіб злочинного діяння, його наслідки, суму завданої матеріальної шкоди, дані, що характеризують особу винного, зокрема те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий, однак на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин, офіційно не працевлаштований, неповнолітніх або малолітніх дітей чи осіб похилого віку на утриманні немає, згідно довідки КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» одноразово звертався до лікаря-психіатра 13.06.2018 року з приводу дисоціального розладу поведінки, шкода завдана злочином не відшкодована, проте обвинувачений бажає відшкодувати завдану потерпілому матеріальну шкоду, у можливий спосіб, за наявності обставини, яка пом`якшує покарання, враховуючи відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання за ч.4 ст.185 КК України в межах санкції статті у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, з реальним його відбуванням, оскільки саме таке покарання буде необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 ст.ст. 69, 75, 76 КК України судом не встановлено.
На переконання суду, лише покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням, тобто з ізоляцією обвинуваченого від суспільства, є справедливим, співмірним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого та запобігання вчинення ним нових злочинів.
Потерпілим ОСОБА_4 було заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином.
В обґрунтування позову зазначено про те, що ОСОБА_5 09 листопада 2023 року, в період часу з 21 год. 55 хв. по 22 год. 08 хв., маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи із корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, знаходячись у пабі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу в умовах воєнного стану викрав з гаманця, який знаходився у сумці за барною стійкою, вищезазначеного приміщення, грошові кошти у розмірі 7 000 гривень. Після скоєння даного кримінального правопорушення розпорядився грошовими коштами на свій розсуд.
Своїми умисними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_4 майнову шкоду на загальну суму 7 000,00 грн., яку потерпілий просить суд стягнути з ОСОБА_5 .
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Згідно з вимогами частини 5 статті 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково, чи відмовляє у ньому.
Згідно ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.
За таких обставин, виходячи з доведеності вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, а також з урахуванням положень ст.1166 ЦК України, визнання обвинуваченим цивільного позову у повному обсязі, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
З приводу клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо передачі потерпілому ОСОБА_4 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди вилучених у нього при затримані речей, а саме: смартфону Nokia С32 та навушників JBL, суд зазначає про те, що вирішення даного питання під час ухвалення вироку є передчасним та підлягає вирішенню на стадії виконання вироку, після набрання останнім законної сили, у зв`язку з чим задоволенню не підлягає. Разом з цим, суд розцінює дану обставину, як бажання обвинуваченого відшкодувати завдану потерпілому матеріальну шкоду, у можливий спосіб.
Ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 15 грудня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який у подальшому було продовжено судом до 15 березня 2024 року включно, з утриманням у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» із одночасним визначенням застави у розмірі 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 80 520,00 грн.
Запобіжний захід обраний ОСОБА_5 у виді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Питання про речові докази суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 128, 349, 368-371, 373, 374, 376, 615, КПК України суд,-
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_5 належить обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме з 14.12.2023 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_5 в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення з 14 грудня 2023 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» до вступу вироку в законну силу залишити без змін.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на відшкодування матеріальної шкоди завданої злочином 7 000 (сім тисяч) гривень 00 копійок.
- мобільний телефон марки Nokia в корпусі блакитного кольору з коробкою до нього, навушники марки JBL в корпусі чорного кольору з коробкою до них, упаковані в спец пакет WAR1753142, та передані до камери схову ВП №1 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області повернути ОСОБА_5 .
Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, оскарженню не підлягає. В іншій частині вирок може бути оскаржений протягом 30-ти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через суд першої інстанції Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1