Справа №718/2261/23
Провадження №1-кп/718/97/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2023 року м.Кіцмань Чернівецька область

Кіцманський районний суд Чернівецької області, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Кіцмань кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000171 від 13.06.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бобівці Сторожинецького району Чернівецької області, українця за національністю, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, одруженого, на утриманні має двох малолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, військовозобов`язаного,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,-

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

зазисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

У С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до частини другої статті 102, пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України, 24 лютого 2022 року Указом Президента України №65/2022 затвердженим Законом України про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» від 03.03.2022 № 2105-IX, в Україні оголошено та проводиться загальна мобілізація протягом 90 днів.

У відповідності до Указу Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15 березня 2022 року № 2119-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 22.05.2022 № 341/2022 (Указ затверджено Законом № 2263-IX від 22.05.2022 ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 12.08.2022 № 573/2022 (Указ затверджено Законом № 2500-IX від 15.08.2022 ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 23.08.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 07.11.2022 № 757/2022 (Указ затверджено Законом № 2738-IX від 16.11.2022 ) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 21.11.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 06.02.2023 № 58/2023 (Указ затверджено Законом № 2915-IX від 07.02.202 3) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 19.02.2023 строком на 90 діб.

Указом Президента України ОСОБА_6 від 01.05.2023 № 254/2023 (Указ затверджено Законом № 3057-IX від 02.05.202 3) продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 18.05.2023 строком на 90 діб.

Так, ОСОБА_3 , у відповідності до ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу», будучи військовозобов`язаним, прибув 27.01.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 , де пройшов медичну комісію та відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 224 від 27.01.2023 був визнаний придатним до військової служби.

В подальшому, 26.05.2023 ОСОБА_3 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 було вручено повістку та мобілізаційне розпорядження з вимогою про прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_2 , на 29.05.2023 о 09 годині 00 хвилин для зарахування його в команду НОМЕР_1 та відправлення в навчальний центр ЗСУ, для подальшого проходження служби в ЗСУ, з якою ознайомився та засвідчив власним підписом.

В подальшому, ОСОБА_3 , достовірно знаючи про загальну мобілізацію, оголошену Указом Президента №69-2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану на території України», у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою ухилення від призову за мобілізацією, діючи умисно, усвідомлюючи свої дії, не маючи права на відстрочку, нехтуючи конституційним обов`язком громадянина України, спрямованим на захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, військовим обов`язком громадянина України проходження військової служби, в особливий період, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. ст. 1, 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу України від 25 березня 1992 року №2232-XII», ст. 1, ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543- XII, та Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69- 2022 від 24.02.2022, будучи визнаним придатним до військової служби, без поважних причин не прибув 29.05.2023 о 09 годин 00 хвилин до ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , в зв`язку з чим його не було зараховано в команду військовослужбовців та не відправлено в навчальний центр ЗСУ, для подальшого проходження військової служби в Збройних силах України.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Позиція учасників провадження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , після роз`яснення йому суті обвинувачення, свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 336 КК України - визнав повністю. Пояснив, що всі обставини, викладені у пред`явленому йому обвинуваченні відповідають дійсності. Суду надав пояснення, що прибув 27.01.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_2 , де пройшов медичну комісію, за результатами визнаний придатним до військової служби за станом здоров`я. Його неодноразово направляли для додаткового медичного обстеження до спеціалістів, а саме: окуліста, гастроентеролога, травматолога, у зв`язку із численними хворобами, якими страждає, однак все ж таки визнали придатним до військової служби. Даний висновок ВЛК він не оскаржував. 10.05.20203 його мати до того ж перенесла інсульт, від чого її спаралізувало, відтоді потребує стороннього догляду, так як являється лежачою особою. В приміщенні ТЦК він отримав повістку для подальшого проходження служби в ЗСУ на 29.05.2023, проте не з`явився на відправку через хвору матір, за якою постійно доглядає. Здійснює її догляді і до сьогоднішнього дня. Шкодує про вчинене, просить не позбавляти його волі.

Захисник ОСОБА_5 вказала, що її підзахисний свою вину визнає повністю та по місцю проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, страждає на ряд захворювань, доглядає за лежачою матір`ю, а тому просить застосувати до нього ст.ст.75,76 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні, у зв`язку із повним визнанням обвинуваченим своєї вини, запропонувала порядок дослідження, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують обвинуваченого як особу. Під час виступу в судових дебатах, вказала на необхідність призначення покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, так як проти цього не заперечували учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

Таким чином, розглянувши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд вважає, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України доведена повністю.

Оскільки обвинуваченим, іншими учасниками судового розгляду не оспорювалися фактичні обставини справи, ОСОБА_3 правильно зрозумів зміст пред`явленого йому обвинувачення, в учасників процесу відсутні сумніви у добровільності та істинності його позицій, суд, керуючись ч.3 ст. 349 КПК України, за згодою всіх учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та обмежився вивченням фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів справи, які характеризують його особу.

При цьому, судом з`ясовано чи правильно учасники кримінального провадження розуміють зміст цих обставин, чи добровільною та істинною є їх позиція, а також обвинуваченому роз`яснено, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

Покази обвинуваченого, надані ним у судовому засіданні, послідовні та логічні, а тому не викликають сумнівів суду в правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

З установлених судом обставин справи, вбачається, що ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним та визнаним придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, без поважних на те причин, умисно ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, так як 29.05.2023 не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 для відправки до військової частини для відбуття військової служби.

Таким чином, оцінивши показання обвинуваченого, які він надав суду вільно, без примусу та тиску, будучи ознайомленим із положеннями ст.ст. 349, 394 КПК України, і які узгоджуються між собою та не суперечать обставинам, викладеним в обвинувальному акті, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст. 336 КК України, за обставин наведених у вироку.

Кваліфікація дій обвинуваченого судом

З огляду на наведене, виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема те, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно за ст. 336 КК України, оскільки останній ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини та її основоположних свобод не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Вирішуючи питання щодо виду та міри покарання, яке слід призначити обвинуваченим, суд виходить із наступного.

Так, відповідно до ст. 65 КК України, під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суд має враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Так, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який у відповідності до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу винного, який одружений, на утриманні має двох неповнолітніх дітей. ОСОБА_3 раніше не судимий, військовозобов`язаний, відповідно до Довідки ВЛК придатний до військової служби, перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , виключно позитивно характеризується по місцю проживання, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога (а.с.м.к.п. 26-31,60, 61)

Разом з тим, суд враховує незадовільний стан здоров`я обвинуваченого ОСОБА_3 , який страждає на ряд захворювань, які документально підтверджені.

Крім того, суд бере до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_3 здійснює догляд за лежачою бабусею ОСОБА_7 , 1940 р.н., постійно з 10.05.2023 року, яка перенесла інсульт міокарда, потребує стороннього догляду, що підтверджується витягом з амбулаторної картки хворої від 04.07.2023 (а.с.м.к.п. 62)

Обставинами, згідно ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставинами, які б обтяжували покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Районним судом належним чином враховано відсутність обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання, Таким чином, виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даними про особу винного.

Беручи до уваги зазначене, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно і доцільно призначити покарання в межах, визначених санкцією ст. 336 КК України.

При цьому, суд виходить як із суспільної небезпеки вчиненого, наявності пом`якшуючих покарання обставин, відсутність обтяжуючих обставин, дані про особу обвинуваченого та його ставлення до вчиненого, абсолютне визнання винуватості як на досудовому слідстві, так і в судовому засіданні, вважає, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у виді позбавлення волі на певний строк, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України та з покладенням на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, яке буде достатнім і необхідним для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, та відповідатиме його особі і буде достатнім для досягнення передбачених ст. 50 КК України цілей покарання.

Мотиви інших рішень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не було заявлено.

Речові докази, процесуальні витрати відсутні в кримінальному провадженні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

На підставі вищенаведеного та керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 100, 124, 337, 348, 369-371, 373-374, 376, 392-395, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченим.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України суд обмежився проголошенням лише резолютивної частини вироку.

Суддя: ОСОБА_1