Справа № 452/3435/23
УХВАЛА

17 листопада 2023 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку ч. 4 ст. 107 КПК України клопотання ОСОБА_3 про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні № 0000172 від 23.02.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про вирішення долі речових доказів у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 23.02.2023 року про обвинувачення його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України. В обґрунтування заявленого клопотання вказував на те, що 15.09.2023 року згідно вироку Самбірського міськрайонного суду Львівської області його було визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України. Під час розгляду наведеного кримінального провадження не було вирішено питання щодо речових доказів, а тому просить суд скасувати арешт та повернути йому речові докази.

У судове засідання учасники процесу не прибули, їхня неявка у відповідності до положень ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає розгляду питання про вирішення долі речових доказів.

ОСОБА_3 подав до суду заяву про підтримання клопотання, яке просив задовольнити, а справу розглядати у його відсутності.

Прокурор подав до суду заяву, згідно якої не заперечив проти задоволення клопотання ОСОБА_3 та просив проводити розгляд справи без його участі.

Дослідивши та перевіривши клопотання, матеріали кримінального провадження, суд доходить такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.09.2023 року, затверджено угоду про примирення від 17.08.2023 року, укладену між представником потерпілого адвокатом ОСОБА_4 , та підозрюваним ОСОБА_3 , на підставі ст.ст. 469, 471 КПК України у кримінальному провадженні № 0000172 від 23.02.2023 року, за умовами якої сторони погодились на повне визнання ОСОБА_3 своєї винуватості за ч. 1 ст. 176 КК України та призначення йому покарання за ч. 1 ст. 176 КК України у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень. ОСОБА_3 повністю та беззаперечно визнав свою вину у вчиненні наведеного кримінального правопорушення, його визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 300 (триста) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 5 100 (п`ять тисяч сто) гривень. Вирок набрав законної сили.

Поряд з тим, вказаним вироком суду питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні вирішено не було.

У матеріалах судового провадження (реєстрі матеріалів) та матеріалах кримінального провадження, наданих прокурором, вказано про наявність процесуального документа щодо речових доказів.

Із постанови старшого слідчого СВ Самбірського РВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 про визнання та приєднання до справи речових доказів від 05.05.2023 року відомо, що банківська картка «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яку упаковано у пакет № 1NZ2042133, мобільний телефон марки Redmi NOTE7 IMEI1039/ НОМЕР_2 із стартовим пакетом НОМЕР_3 , який упаковано в пакет № 1NZ2042131, два флеш-накопичувачі, які упаковано в пакет №1NZ2042134, тюнер серійний номер WV0446, який упаковано в пакет №INZ2042132 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000172.

Згідно копії ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08.05.2023 року відомо, що клопотання старшого слідчого СВ Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_5 задоволено та накладено арешт на майно, яке під час обшуку 05.05.2023 року на підставі ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області у приміщенні №1 по вул.Б.Хмельницького, 8а, м. Самбір, Львівська область, в ході якого було виявлено та вилучено, а саме: банківську карту «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , яку упаковано у пакет №INZ2042133, мобільний телефон торгової марки Redmi NOTE7 IMEI1039/ НОМЕР_2 із стартовим пакетом НОМЕР_3 , який упаковано у пакет №INZ2042131, два флеш-накопичувачі, які упаковано 446 у пакет №INZ2042134, тюнер серійний номер WV0446, який упаковано у пакет №INZ2042132. Виконання ухвали доручено старшому слідчому ОСОБА_5 .

Як вбачається із квитанції № 00972 від 26.05.2023 року, зазначені докази знаходяться в камері схову речових доказів Самбірського РВП ГУНП у Львівській області.

Відповідно до вимог п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК України, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку. До питань про будь-які сумніви і суперечності, що виникають при виконанні вироку, які належить вирішувати суду, що ухвалив вирок, відносяться питання про долю речових доказів і документів, якщо їх не вирішено вироком суду.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.

Таким чином, оскільки розгляд кримінального провадження №0000172 від 23.02.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України, було завершено винесенням вироку та доля речових доказів зазначеним вироком не вирішувалась, суд доходиться висновку про необхідність вирішити долю речових доказів на підставі ст. 100 КПК України, оскільки немає необхідності в подальшому зберіганні речових доказів, зазначених у клопотанні. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку вирішення долі речових доказів, аніж зазначено у ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 171-174 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 08.05.2023 року на майно, а саме: банківську карту «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яку упаковано у пакет №INZ2042133, мобільний телефон торгової марки Redmi NOTE7 IMEI1039/ НОМЕР_2 із стартовим пакетом НОМЕР_3 , який упаковано у пакет №INZ2042131, два флеш-накопичувачі, які упаковано 446 у пакет №INZ2042134, тюнер серійний номер WV0446, який упаковано у пакет №INZ2042132.

Речові докази у кримінальному провадженні № 0000172 від 23.02.2023 року про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України, а саме: банківську карту «Приват Банк» № НОМЕР_1 , яку упаковано у пакет №INZ2042133, мобільний телефон торгової марки Redmi NOTE7 IMEI1039/ НОМЕР_2 із стартовим пакетом НОМЕР_3 , який упаковано у пакет №INZ2042131, два флеш-накопичувачі, які упаковано 446 у пакет №INZ2042134, тюнер серійний номер WV0446, який упаковано у пакет №INZ2042132 - повернути ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом семи днів з дня отримання її копії.

Суддя