ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 641/1170/21 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/16/24 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 15 п. 5 ч. 2 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0002204 від 20.11.2020 за частиною 1 статті 263, частиною 2 статті 15 пунктом 5 частини 2 статті 115 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2023 року задоволено клопотання прокурора та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 15.02.2024 включно.

Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.12.2023 року, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, задовольнити клопотання обвинуваченого про зміну запобіжного заходу, змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, обвинувачений посилається на те, що суд в оскаржуваній ухвалі не зазначив якими доказами, дослідженими під час судового засідання, обумовлено існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, не зазначено, у зв`язку із чим більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам. Зазначає про відсутність ризиків, які б давали підстави для продовження запобіжного заходу, оскільки жодного разу він не переховувався, всі свідки допитані, потерпіла допитана, матеріальна шкода їй відшкодована. Перебування під вартою тривалий час, більше трьох років, під час проведення в м. Харкові бойових дій, ставить під загрозу його життя та здоров`я. Вказує, що його обвинувачують у вчиненні особливо тяжкого злочину без жодного доказу причетності, не було ані прямого, ані непрямого умислу. Стороною обвинувачення не надано вмотивованого підтвердження кваліфікації дій саме за наведеними статтями, не надано до суду жодного доказу на підтвердження вини. Обвинувачений посилається на те, що має інвалідність, дуже поганий стан здоров`я, що було підтверджено в суді першої інстанції, потребує негайного обстеження та лікування, а перебуваючи під вартою, він не може це зробити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника обвинуваченого, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції врахував тяжкість скоєних кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання винуватим, дані про особу обвинуваченого, та дійшов небезпідставного висновку, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України не зменшилися, продовжують існувати, та вважав, що застосування на даний час до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується апеляційний суд.

Колегія суддів вважає оскаржуване судове рішення обґрунтованим та вмотивованим, мотиви прийнятого рішення є такими, що відповідають вимогам статей 193-194, 196, 199 КПК України, пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду щодо продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Доводи обвинуваченого про те, що свідки та потерпіла вже допитані не виключають наявності цих ризиків з урахуванням інкримінованих ОСОБА_7 обставин вчинення кримінальних правопорушень. Колегія суддів, надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, незаконно впливати на учасників кримінального провадження, бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення кримінального правопорушення, може вдатися до відповідних дій. З огляду суспільну небезпечність інкримінованих дій, зміст пред`явленого обвинувачення на переконання колегії суддів, застосування до обвинуваченого на даний час більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім, враховуючи, що відповідно до журналу судового засідання від 18.12.2023 судом здійснюється дослідження письмових доказів у кримінальному провадженні.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що в нього був відсутній будь-який умисел на вчинення інкримінованих злочинів, а стороною обвинувачення не надано обгрунтованих доказів його вини, не спростовують висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження йому строку тримання під вартою. Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що на даному етапі провадження, переглядаючи ухвалу суду в порядку статті 422-1 КПК України, апеляційний суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд першої інстанції під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинуватою у вчиненні злочину, перевіряти наявність складу кримінального правопорушення. Оцінку законності отримання доказів стороною обвинувачення, їх достатності та допустимості має надати суд першої інстанції за результатами судового провадження, оцінивши всі докази як окремо так і в їх сукупності.

Обвинувачений вказує про його незадовільний стан здоров`я, неможливість лікування під час перебування під вартою. Однак, суд апеляційної інстанції, враховуючи встановлену обвинуваченому групу інвалідності, не вбачає на даний час підстав для застосування до нього іншого більш м`якого запобіжного заходу з цих підстав.

Зазначені прокурором у клопотанні обставини свідчать про наявність правових підстав для продовження щодо ОСОБА_7 строку тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, що існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не втратили свою актуальність, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу в даному випадку може перешкодити подальшому судовому розгляду.

Зазначені обвинуваченим в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали та зміни запобіжного заходу, як про це просить ОСОБА_7 . З огляду на строк перебування обвинуваченого під вартою, апеляційний суд повторно звертає увагу суду першої інстанції на тривалий розгляд кримінального провадження, за яким обвинувачений перебуває під вартою, та необхідність дотримання вимог статті 28 КПК України.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2023 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін.

Повторно звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження, згідно статті 28 КПК України.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: