Провадження № 1-кс/638/3185/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Дзержинського районного суду міста Харкова ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, дізнавача Шевченківського ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2023 року засобами поштового зв`язку до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла скарга ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, дізнавача Шевченківського ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 29.10.2023 року про вчинення кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ст.ст. 356, 382 КК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, дійшов до наступних висновків.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржене бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів скарги, до Шевченківського ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області (м. Харків, вул. Толбухіна, 103) ОСОБА_2 було подано заяву від 29.10.2023 року про вчинення кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ст. ст. 356, 382 КК України, яка була прийнята ХРУП №3 ГУ НП в Харківській області та зареєстрована 29.10.2023 року за № 005558, що підтверджується талоном-повідомленням єдиного обліку про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу дію.

Відповідно до вимог частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Згідно пункту 5 роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених у листі №1640/0/4-12 від 09.11.2012 року «Про деякі питання оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування», при оскарженні бездіяльності обчислення строку оскарження починається із дня, що настає після останнього дня, який відведено КПК для вчинення слідчим або прокурором відповідної дії.

За приписами статті 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Тобто, виходячи з вимог частини 1 статті 214 КПК України, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора стосовно невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, полягає у невнесенні вказаних відомостей впродовж 24 годин після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Заявником оскаржується бездіяльність слідчого, дізнавача Шевченківського ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, після отримання заяви про кримінальне правопорушення, при цьому заява про злочин була подана 29.10.2023 року, а до Дзержинського районного суду м. Харкова із зазначеною скаргою заявник звернувся лише 29.11.2023 року, тобто після спливу 10 днів з моменту бездіяльності.

Водночас заявник ставить питання про поновлення строку звернення до суду.

Причину пропуску обґрунтовує тим, що йому невідомий момент вчинення бездіяльності, прийняття рішення чи дії, для обчислення строку на оскарження, відомостей щодо внесення до ЄРДР, постанов або відповідей він не отримував, а тому скаржник вважає, що строки оскарження бездіяльності слідчого, дізнавача Шевченківського ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області фактично не пропущені.

Однак, слідчий суддя зазначає, що згідно статті 116 КПК України, процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту, або передано особі, уповноваженій їх прийняти.

Право на суд, одним із аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним. Право на суд, особливо щодо умов прийнятності скарги, може бути обмеженим настільки, щоб не було порушено саму сутність цього права, тобто, обмеження повинні мати законну мету і зберігати пропорційність між використаними засобами та досягнутими цілями.

Правовий строк існує у багатьох своїх різновидах, характер яких залежить від мети встановлення строку, його функцій, порядку регулювання відносин, яких він стосується і на які він має вплив. Одним із різновидів строків у кримінальному провадженні є строки за визначенням, до них належать абсолютно визначені, відносно визначені, не визначені, альтернативні (загальні та виключні).

Встановлення в законі порядку обчислення, продовження і поновлення строків обумовлюється необхідністю досягнення завдань кримінального провадження та забезпечення законних інтересів і прав суб`єктів кримінального процесу. Приписи КПК про строки регламентують тривалість строків, порядок їх обчислення та наслідки закінчення строків. У кримінальному процесуальному законодавстві України строки встановлюються, продовжуються і поновлюються.

Суворе дотримання строків у кримінальному процесі неможливе без чіткого знання правил їх обчислення. Для правильного обчислення строку важливого значення набувають приписи правових норм, які стосуються визначення початкового моменту перебігу строку, обставин, що впливають на його перебіг, і встановлення моменту його закінчення. При визначенні початку обчислення строку важливо точно знати момент, з якого починається його перебіг. Не викликає труднощів визначення його тоді, коли він прямо зазначений у законі. У тих випадках, коли початок перебігу строку не позначено, ним слід вважати момент учинення тієї процесуальної дії або настання події, що спричиняє виникнення відповідного процесуального обов`язку, для виконання якого і встановлюється цей строк.

Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що для особи, яка оспорює бездіяльність, що полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення, початком (початковим моментом) перебігу строку для подання скарги була дата 30.10.2023 року, адже із повідомленням про вчинення, на його думку, кримінального правопорушення-злочину заявник звернувся 29.10.2023 року.

Поважність причин пропуску строку є оціночною категорією і встановлюються у кожному конкретному випадку судом.

Заявником не вказано та не підтверджено належними та допустимими доказами поважність причин пропуску строку звернення до суду після закінчення цього строку, визначеного кримінальним процесуальним законодавством, а звернення до суду саме 29.11.2023 року необґрунтовано.

Таким чином, заявником не підтверджено належними та допустимими доказами, що таке звернення не могло відбутись раніше, більш того, зміст скарги свідчить про обізнаність заявника із приписами статті 214 КПК України щодо невідкладності внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Інших поважних причин пропуску строку звернення до суду із скаргою заявником не наведено та доказів в обґрунтування цього суду не надано, з урахуванням чого, суд вважає, що скаргу подано після закінчення встановлених законом строків, тобто після закінчення 10-денного строку, а тому скаргу необхідно повернути.

Відповідно до вимог пункту 3 частини 2 статті 304 КПК України, скарга повертається якщо скарга подана після закінчення строку, передбаченого частиною першої цієї статті, і особа яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або слідчий суддя за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Слідчий суддя не знаходить підстав для поновлення пропущеного строку на подання скарги, оскільки посилання заявника на те, що йому невідомий момент вчинення бездіяльності, прийняття рішення чи дії, для обчислення строку на оскарження, відомостей щодо внесення до ЄРДР, постанов або відповідей він не отримував, не може бути обгрунтованою підставою.

Тому, скарга підлягає поверненню, так як скарга подана після закінчення строку, передбаченого ч.1 ст.304 КПК України, і слідчий суддя за заявою особи не знайшов підстав для його поновлення.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.

Так, у справі «Мельник проти України» зазначено, що право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

Зважаючи на вищевикладене, слідчий суддя вважає, що наведені обставини унеможливлюють призначення скарги до розгляду й відповідно прийняття законного та обґрунтованого рішення, а тому скаргу слід повернути.

Одночасно роз`яснює заявнику, що повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 214, 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_2 про поновлення пропущеного процесуального строку на звернення до суду із скаргою на бездіяльність слідчого, дізнавача Шевченківського ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність слідчого, дізнавача Шевченківського ВП ХРУП №3 ГУНП в Харківській області, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Повернення скарги не позбавляє права повторного звернення до слідчого судді в порядку, передбаченому КПК України.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня отримання її копії безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: