Справа № 308/6686/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2024 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні №11-кп/4806/759/23 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 грудня 2023 року задоволено клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу.

Продовжено обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів - до 05 лютого 2024 року без визначення застави.

З матеріалів вбачається, щоу провадженні Мукачівського міськрайонного судом Закарпатської області розглядається кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.305, ч.3 ст.307 КК України.

Прокурором заявлено клопотання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, яке мотивоване тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Прокурор зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено ряд обставин, які дають підстави вважати, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених частиною 2 статті 15, частиною 3 статті 305, частиною 3 статті 307 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, обвинувачений є громадянином Туреччини, а тому, у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу, ОСОБА_6 зможе переховуватися від суду та матиме нагоду залишити територію України.

На думку прокурора, ризик впливу обвинуваченого на свідків підтверджується тим, що кримінальне провадження скеровано на новий судовий розгляд у суді першої інстанції, а тому суд може повторно дослідити усі наявні докази сторони обвинувачення, в тому числі, шляхом допиту свідків.

Також прокурор вважав, що існує ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення.

З огляду на викладене, прокурор просив продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення застави.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та прийняти нову, якою змінити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою й застосувати відносно нього більш м`який запобіжний захід домашній арешт, з покладенням на нього відповідних обов`язків.

Від захисника ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд справи у її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Апеляційна скарга розглядається у відсутності прокурора, захисника, обвинуваченого, неявка яких, з огляду на положення ч. 4 ст. 422-1 КПК України не перешкоджає її розгляду. З матеріалів контрольного провадження вбачається, що учасники належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

У відповідності до ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Висновок суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , колегія суддів вважає належним чином умотивованим, викладені в судовому рішенні твердження такими, що ґрунтуються на вимогах закону та узгоджуються з наявними в матеріалах контрольного провадження доказами та обставинами кримінального провадження.

Всупереч доводів апеляційної скарги, висновок суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , відповідає фактичним обставинам справи і такий висновок підтверджується перевіреними судом доказами, яким дана належна оцінка.

Разом із тим, суд першої інстанції дав належну оцінку фактам відсутності обставин, які би перешкоджали триманню обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту не надано жодних доказів, зокрема висновків лікарів тощо, які б свідчили про наявність у ОСОБА_6 будь-яких захворювань, які б унеможливлювали тримання його під вартою.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду про те, що прокурором обвинувачення доведено існування ризиків, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: обвинувачений може переховуватися від суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, що дає підстави вважати, що обвинувачений, усвідомлюючи тяжкість покарання, яке може бути призначено йому, а також розуміючи невідворотність вчиненого та кримінальної відповідальності за скоєне може залишити місце проживання, тим самим ухилитися від кримінального переслідування; незаконного впливу на свідків, необхідність допиту яких може виникнути в ході судового розгляду, та вчинення іншого кримінального правопорушення.

Вищевказані обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать і про обґрунтованість висновків суду першої інстанції про те, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, будуть недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 під час судового провадження та запобігання вищевказаних ризиків, які продовжують існувати, при цьому стороною захисту, в свою чергу, не спростована наявність таких. Так, апеляційний суд звертає увагу на те, що стороною захисту фактично не надано жодних доказів, зокрема й даних про особу обвинуваченого, відомостей про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, які би давали обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, не ухилятиметься від суду, не перешкоджатиме кримінальному провадженню іншим чином, і що до нього може бути застосовано більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

З огляду на вищевказане, доводи апеляційної скарги захисника про те, що наведені у клопотанні прокурора ризики ґрунтуються виключно на припущеннях, - апеляційний суд відхиляє як такі, що не знайшли свого підтвердження, більш того, місцевим судом обґрунтовано зазначено чому суд дійшов саме таких висновків і що вони підтверджуються матеріалами кримінального провадження, і з такою мотивацією погоджується і суд апеляційної інстанції.

Тому, колегія суддів вважає, що продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним з метою забезпечення дієвості кримінального провадження та належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Крім того, колегія суддів вважає, що, постановляючи ухвалу про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції обґрунтовано взяв до уваги і положення ст.182, 183 КПК України, тяжкість кримінальних правопорушень, негативні наслідки для суспільства та держави від кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , дані про особу обвинуваченого.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів бере до уваги і те, що навіть якщо обвинувачений і не має на меті ухилятися від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, або порушувати процесуальні обов`язки, однак, обставини, за яких вчинені кримінальні правопорушення, їх тяжкість та інші наведені вище обставини, у тому числі й дані про особу обвинуваченого, дають обґрунтовані підстави вважати, що такі ризики мають місце, і їх запобіганню буде достатнім лише запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не впливають та не спростовують наявність ризиків, описаних в оскаржуваній ухвалі, що в свою чергу унеможливлює зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід - домашній арешт.

Тому, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення.

Процесуальних порушень, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування ухвали суду першої інстанції, колегією суддів не встановлено.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвалу суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законну та обґрунтовану, необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 404, 405, 407, 419,422-1 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 08 грудня 2023 року про продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді