Справа № 943/595/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/906/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2023 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Буського районного суду Львівської області від 11 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Буського районного суду Львівської області від 11 липня 2023 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 12 липня 2023 року, ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 1 місяць.

На підставі ст.70 ч.4 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеного за даним вироком та за вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2023 року остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі строком 5 років 1 місяць.

Згідно ч.5 ст.72 КК України зараховано у строк відбуття покарання, призначеного за цим вироком, строк перебування під вартою з 15 лютого 2023 року.

Запобіжний захід, до вступу вироку в законну силу, залишено попередній - тримання під вартою.

Вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_7 09 січня 2023 року близько 19:46 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння в період дії воєнного стану, введеного Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану» та подальшим продовженого на 90 діб до 19 лютого 2023 року Указом Президента України від 07 листопада 2022 року № 757/2022, знаходячись у приміщенні торгового залу АЗС № 71 Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ», що за адресою: м. Броди, вул. Великі Фільварки, 101, Золочівського району Львівської області, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, розуміючи, що його дії носять таємний характер та є непомітними для сторонніх осіб, шляхом вільного доступу, із торгових стелажів вищезазначеного приміщення, таємно викрав термопляшку марки «SUNRISE RAY-03» об?ємом 480 мл., вартістю 529,14 грн. та одну пляшку коньяку марки «Aznauri» витриманого 5 років (5 зірковий) об?ємом 0,1 літра, міцністю 40%, вартістю 51,50 грн., розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим заподіяв Товариству з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ», матеріальних збитків на загальну суму 580,64 грн. (п?ятсот вісімдесят гривень шістдесят чотири копійки).

Крім цього, ОСОБА_7 10 січня 2023 року, близько 08:00 год., в період дії воєнного стану в Україні, введеного відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», перебуваючи у приміщенні торгового залу АЗС № ЛВ54 Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ», що за адресою: м. Золочів, вул. Об?їздна, 3, Львівської області, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, розуміючи, що його дії носять таємний характер та є непомітними для сторонніх осіб, повторно, шляхом вільного доступу, із торгових стелажів вищезазначеного приміщення, таємно викрав одне худі (кофту) з надписом «ОКО за ОКО» розміром XL, вартістю 523 грн., ніж універсальний з точилкою торговельної марки «Fiskars», вартістю 415 грн., пляшку вина ігристого «Colle Lauro» Prosecco, виробник Fratelli Martini, об?ємом 0,75 літра, вартістю 237,50 грн., заподіявши Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ» матеріальних збитків на загальну суму 1175.50 грн.

Крім цього, ОСОБА_7 10 січня 2023 року, близько 17:40 год., в період дії воєнного стану в Україні, введеного відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення в Україні воєнного стану», перебуваючи у приміщенні торгового залу А3С № ЛВ72 Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ», що за адресою: м. Буськ, вул. Львівська, 36, Золочівського району, Львівської області, маючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів з метою особистого протиправного збагачення, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, розуміючи, що його дії носять таємний характер та є непомітними для сторонніх осіб, повторно, шляхом вільного доступу, із торгових стелажів вищезазначеного приміщення, таємно викрав одну книгу «Моє життя та робота», автора Генрі Форд, вартістю 215,67 грн., один металевий термос торговельної марки «Bollire» моделі «BR-3504», вартістю 675 грн. та одну банку напою енергетичного торговельної марки «Red Bull» об?ємом 0,591 літра, вартістю 79,92 грн., заподіявши Товариства з обмеженою відповідальністю «ОККО-ДРАЙВ», матеріальних збитків на загальну суму 970.59 грн..

На вказаний вироку суду перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, у якій, не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій просить змінити оскаржуваний вирок та вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 4 ст. ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2023 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців виконувати самостійно.

Свої апеляційні вимоги прокурор мотивує неправильним застосуванням місцевим судом закону України про кримінальну відповідальність у частині призначеного обвинуваченому покарання.

Покликається, що згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.185 КК України, 09.01.2023р. та 10.01.2023р., за вчинення яких він засуджується даним вироком до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Вказані кримінальні правопорушення ОСОБА_7 вчинив до постановлення попереднього вироку Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2023 року, яким його засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Місцевий суд призначив обвинуваченому остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання, призначеного обвинуваченому за попереднім вироком, від відбування якого обвинуваченого звільнено на підставі ст.75 КК України, більш суворим, яке слід відбувати реально за цим вироком.

Однак, суд першої інстанції не врахував, що згідно роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 слід виконувати самостійно.

При апеляційному розгляді прокурор підтримав апеляційну скаргу, навівши у судовому засіданні аналогічні мотиви, та просив таку задоволити.

Заслухавши доповідача, пояснення прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

В апеляційній скарзі прокурор покликається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність при призначенні обвинуваченому остаточного покарання.

Згідно зі ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, у повній мірі відповідає вимогам закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Перевіривши апеляційні доводи прокурора про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність при призначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, колегія суддів визнає такі обґрунтовані.

Так, відповідно до ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Водночас, відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» У разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів

рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі ч.1 ст.70 КК України остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.

Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Згідно оскаржуваного вироку ОСОБА_7 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, 09.01.2023р. та 10.01.2023р., за вчинення яких він засуджений цим вироком до покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі, яке слід відбувати реально.

Вказані кримінальні правопорушення ОСОБА_7 вчинив до постановлення попереднього вироку, а саме вироку Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2023 року, яким його засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців.

Разом з тим, незважаючи на те, що у даному випадку вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2023 року щодо ОСОБА_7 слід виконувати самостійно, місцевий суд призначив обвинуваченому остаточне покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання, призначеного обвинуваченому за вироком Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2023 року, від відбування якого обвинуваченого звільнено на підставі ст.75 КК України, більш суворим, яке слід відбувати реально за цим вироком.

За наведених обставин, з урахуванням положень п.2 ч.1 ст.407, п.4 ч.1 ст.408, п.4 ч. 1 ст.409 КПК України оскаржуваний вирок у частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає зміні.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Буського районного суду Львівської області від 11 липня 2023 року щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Вирок Зборівського районного суду Тернопільської області від 06 лютого 2023 року, яким ОСОБА_7 засуджено за ч.4 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік 6 місяців виконувати самостійно.

У решті вирок суду залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий

Судді: