Дата документу 10.01.2024 Справа № 335/2660/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 335/2660/23 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. №11-кп/807/413/24 Доповідач 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»

розглянула 10 січня 2024 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі матеріали судового провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працевлаштованого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, в провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_8 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 194 КК України.

В ході досудового розслідування даного кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 строком на 60 днів, оскільки ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме - переховування від суду, незаконний вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, - не зникли, не зменшилися та продовжують існувати.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02 листопада 2023 року клопотання прокурора задоволено, ОСОБА_8 продовжено тримання під вартою до 31 грудня 2023 року включно. Приймаючи таке рішення, суд послався на дані про особу обвинуваченого, тяжкість інкримінованого звинувачення та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду про продовження строку тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_8 звернувся до апеляційної інстанції з апеляційною скаргою, згідно з якою вважає, що дана ухвала суду винесена з суттєвим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням фактичних обставин справи, без дослідження та належної оцінки наявних в матеріалах справи доказів, формальним підходом до вивчення обставин справи.

На думку обвинуваченого, заявлені прокурором ризики не підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Зазначає про відсутність наміру та можливості, з огляду на воєнний стан в країні, переховуватися від суду.

Апелянт вважає можливим застосувати до нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, оскільки має зареєстроване місце проживання.

Звертає увагу колегії суддів на перебування під вартою понад 10 місяців. Прокурором не доведено, що з плином часу ризики негативної поведінки, які були встановлені при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не перестали існувати на теперішній час.

Повідомив суду про наявність малолітньої дитини, ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка потребує його матеріальної допомоги.

Просить скасувати ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.11.2023 р., ухвалити нову, якою обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Позиції учасників судового провадження

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав апеляційну скаргу, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт в нічний час, мотивуючи тим, що він має сина та не являється рецидивістом.

Адвокат ОСОБА_7 підтримала апеляційну скаргу обвинуваченого.

Прокурор ОСОБА_6 заперечував доводам апеляційної скарги, повідомивши про наявність вже іншого судового рішення щодо продовження строку тримання ОСОБА_8 під вартою по даному кримінальному провадженню, дослідження письмових доказів.

Свідки негативно характеризують обвинуваченого, який зловживає алкогольними напоями, прикривається дитиною, маючи непридатні для її проживання умови.

Ключовий свідок по справі вказує на ОСОБА_8 , а з пояснень самого обвинуваченого зрозуміло, що він слідкує за місцем проживання цього свідка.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , суд першої інстанції достатньо обґрунтував своє рішення, яке має на меті досягнення дієвості цього провадження та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, що слідує зі змісту оскаржуваної ухвали.

За приписами ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст. 177 КПК України ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 цього Кодексу обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Статтею 331 КПК України регламентовано порядок обрання, скасування, зміни або продовження запобіжного заходу в суді.

Зокрема, частина 3 цієї статті передбачає, що залежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Судова колегія відмічає, що зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , суд першої інстанції врахував, крім тяжкості діянь, які інкримінуються обвинуваченому, дані про його особу та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, що дає достатньо підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується й судова колегія, вважаючи що ризики переховування від суду та незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою, не відпали та продовжують існувати й надалі.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушень та особливо тяжкого злочину, за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, на що обґрунтовано послався суд першої інстанції у своєму рішенні на користь висновку про наявність ризиків негативної поведінки з боку обвинуваченого.

Однак, тяжкість висунутого обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою.

Надаючи оцінку ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, апеляційна інстанція звертає увагу й на інші обставини, які в своїй сукупності засвідчують високу ймовірність ухилення обвинуваченого від суду, за умови перебування на волі. Зокрема, відсутність сталих соціальних зв`язків та негативні характеристики ОСОБА_8 свідчать про можливість останнього, з метою уникнення покарання, передбаченого за скоєння інкримінованих злочинів, вдатися до втечі.

Твердження обвинуваченого про відсутність наміру та можливості, з огляду на воєнний стан в країні, переховуватися від суду, не спростовують встановленого ризику.

Крім того, колегія суддів враховує обізнаність обвинуваченого про анкетні дані та адреси свідків, які володіють інформацією про обставини вчинення кримінального правопорушення, а також зацікавленість ОСОБА_8 місцем проживання ключового свідка по справі, що засвідчує можливість незаконного впливу на свідків, у випадку перебування на свободі, та доводить наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, судова колегія схиляється до думки, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на даний момент продовжують існувати і є вагомими щодо висновку про доцільність подальшого застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Враховуючи викладені вище обставини, суд вважає безпідставними доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо відсутності доказів існування ризиків за ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання застосування до ОСОБА_8 альтернативного заходу, суд першої інстанції дотримався вимог КПК України та прийшов до вірного висновку про неможливість його застосування внаслідок даних про особу обвинуваченого та інкримінованих йому фактичних даних.

Апеляційний суд погоджується з міркуваннями місцевого суду про відсутність підстав та вагомих аргументів на користь зміни заходу з тримання під вартою, зокрема на домашній арешт ОСОБА_8 , з урахуванням тяжкості інкримінованого обвинувачення та стадії, на якій перебуває кримінальне провадження. На даний час не вбачається переконливих обставин, які б виправдовували застосування менш суворого запобіжного заходу відносно обвинуваченого.

Наявність у обвинуваченого малолітньої дитини та відсутність притягнень до кримінальної відповідальності в минулому не спростовують висновків суду щодо доцільності продовження щодо ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з огляду на встановлені обставини.

Також апеляційна інстанція зауважує на приписах п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України, відповідно до яких запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Серйозність висунутого ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні інкримінованих злочинів поряд із конкретними обставинами даної справи, за яких обвинувачений намагався приховати скоєне, підвищують суспільну значущість даної справи, що вимагає від суду дотримання високих стандартів охорони загальносуспільних прав та інтересів і додатково переконує у вірності прийнятого рішення.

Отже, наведені вище обставини схиляють суд до висновку, що задля забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків, не вирішуючи питання доказовості вини обвинуваченого, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доцільність продовження відносно ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Виходячи з підстав та мети продовження запобіжного заходу на стадії судового розгляду, де вирішальним є попередження небажаних з точки зору права дій з метою забезпечення нормального руху кримінального судочинства, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

З урахуванням викладеного, на думку колегії суддів, оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 2 листопада 2023 року, якою продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 до 31 грудня 2023 року включно, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4