943/2078/21
1-в/465/449/23
У Х В А Л А

судового засідання

16.10.2023 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

лікуючого лікаря-психіатра, представника заявника ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6

розглянувши у закритому судовому засіданні в м.Львові заяву Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку

в с т а н о в и в:

заступник медичного директора з експертизи КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_7 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_4 звернулися в суд із заявою на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

В обґрунтування заяви покликаються на те, що у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» з 06.06.2022 року перебуває ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 на лікуванні на підставі ухвали Буського районного суду Львівської області від 15.04.2022 року про застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

В результаті проведеного комплексного лікування, нейролептики: (Кветіапін, Азапін), нормотиміки (Карбамазепін), симптоматична терапія (пантопразол, панкреатин, кардіомагніл, вітамінотерапія), реабілітаційні заходи у межах відділення: за час перебування у відділенні психічний стан хворого утримується в межах компенсації емоційно-вольових розладів наявної розумової відсталості. Активно антисоціальних тенденцій не виявляє. Час здебільшого проводить в межах палати. Підтримує формальні дружні стосунки з обмеженим колом пацієнтів. В поведінці впорядкований, відсторонений, малопомітний. В свідомості. Орієнтований у власній особі, та місці перебування, за плином часу не слідкує. Може вірно вказати пору року. Доступний малоінформативному мовному контакту. Самостійно прагне діалогу, зоровий контакт підтримує, проте потребує додаткових роз`яснень. Мова погано модульована. Словниковий запас збіднений. Мислення сповільнене за темпом, ригідне. Судження предметно-конкретні, примітивні. Галюцинаторно-маячну симптоматику на момент огляду заперечує та поведінково не виявляє. Інтелект знижений до рівня вираженої дебільності. В умовах терапевтичного середовища та контрольованого прийому ліків: фон настрою рівний. Адаптований в межах відділення, дотримується розпорядку дня, себе обслуговує. Коло інтересів обмежене задоволенням простих побутових потреб. Будує формальні плани на майбутнє. Зберігається достатня критика до власного захворювання. Таким чином можна говорити про наявність стану компенсації емоційно-вольових розладів.

04.10.2023 року гр. ОСОБА_6 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, що прийшла до висновку, на момент огляду ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді помірно-вираженої розумової відсталості в ступені вираженої дебільності, стан компенсації емоційно-вольових розладів. Застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. У зав`язку чим, просять заяву задоволити.

У судовому засіданні лікуючий лікар-психіатр, представник заявника ОСОБА_4 підтримав заяву на предмет зміниОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру, просив її задоволити, покликаючись на висновок комісії лікарів-психіатрів КНП ЛОР «ЛОКПЛ» №209 від 04.10.2023р., відповідно до якого ОСОБА_6 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що від нього рідні відмовились, батьківської хати він не має, у лікарні йому добре та хоче лікуватись.

Захисник в судовому засіданні подану заяву підтримала та пояснила, що у ОСОБА_6 покращився психічний стан та відбулись зміни у його поведінці. Тому просить змінити примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Прокурор у судовому засіданні заперечила щодо задоволення вказаної заяви, оскільки заявником не доведено відсутність ризиків щодо вчинення за умови зміни примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 нових суспільно небезпечних діянь та його стан покращення має тимчасовий характер. Просить відмовити у задоволенні такої заяви.

Заслухавши пояснення учасників процесу та думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви з наступних підстав.

Відповідно до ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.

Згідно з ст.19 Закону Про психіатричну допомогу питання про продовження, зміну або припинення застосування примусового заходу медичного характеру вирішується судом у разі такої зміни стану психічного здоров`я особи, за якої відпадає необхідність застосування раніше призначеного заходу та виникає необхідність у призначенні іншого примусового заходу медичного характеру чи якщо особа видужала. Продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника закладу з надання психіатричної допомоги (лікаря-психіатра), який надає особі психіатричну допомогу. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів, що обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру може здійснюватися судом також за заявою особи, до якої застосовуються примусові заходи медичного характеру, або її захисника чи іншого законного представника, у разі якщо така особа за своїм станом здоров`я не може усвідомлено подати до суду відповідну заяву. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів закладу, в якому особі надається психіатрична допомога, або, у разі наявності, висновок обраного особою незалежного лікаря-психіатра.

Відповідно до ст.514 КПК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється на підставі ухвали суду, в межах територіальної юрисдикції якого застосовується цей захід чи відбувається лікування. Зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється, якщо особа, яка вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, видужала або якщо внаслідок змін у стані її здоров`я відпала потреба в раніше застосовуваних заходах медичного характеру.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування» від 3 червня 2005 року № 7 за змістом ст. 95 КК України, ст. 19 Закону «Про психіатричну допомогу» зміна примусового заходу медичного характеру може полягати лише в його пом`якшенні у зв`язку з поліпшенням психічного стану особи (наприклад, у переведенні її з психіатричного закладу з посиленим наглядом до закладу зі звичайним наглядом) чи у скороченні строку перебування у психіатричному закладі.

З наведеного випливає, що для зміни виду примусового заходу медичного характеру на м`якший (у даному випадку надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку) необхідне таке покращення психічного стану особи, при якому вона не становитиме очевидної небезпеки для себе або інших осіб.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_6 вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки діяння, передбаченого ст. 126-1 КК України.

З 06.06.2022 року до даного часу перебуває гр. ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», до якого застосовуються примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на підставі ухвали Буського районного суду Львівської області від 15.04.2022 року.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львоаа від 11.07.2023 року задоволенні заяви заступника медичного директора Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_7 та лікуючого лікаря-психіатра ОСОБА_4 щодо зміни застосування примусових заходів медичного характеру з госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовлено.

Із висновку комісії лікарів-психіатрів щодо особи, до якої застосовується примусові заходи медичного характеру №209 від 04.10.2023 року вбачається, що комісія лікарів-психіатрів дійшла до висновку, що момент огляду ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді помірно-вираженої розумової відсталості в ступені вираженої дебільності, стан компенсації емоційно-вольових розладів. Застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом не потребує. Рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Висновок комісії лікарів психіатрів не має для суду наперед встановленої сили і підлягає оцінці у сукупності з іншими доказами, відомостями та обставинами, які підлягають встановленню при вирішенні питання, порушеного у заяві керівника закладу з надання психіатричної допомоги.

У судовому засіданні лікуючий лікар-психіатр, представник заявника також зазначив, що йому невідомо, як ОСОБА_6 зможе приймати ліки сам, оскільки сам цього він у відділенні не робить.

Крім цього, на даний час та на час вчинення суспільно суспільно-небезпечного діяння,, передбаченого ст.126-1 КК України ОСОБА_6 продовжує страждати захворюванням.

Суд також звертає увагу на те, що метою примусових заходів медичного характеру є не тільки обов`язкове лікування особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, але й запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь (ст. 92 КК України).

За таких обставин, вказаний висновок комісії лікарів-психіатрів №209 від 04.10.2023 року відносно ОСОБА_6 є передчасним та недостатньо обґрунтованим, а враховуючи, що перебування у медичному закладі ОСОБА_6 є нетривалим(більше одного року), а тому він не доводить, що покращення психічного стану ОСОБА_6 носить стабільний та тривалий характер і що він спроможний дотримуватися підтримуючого лікування вдома. А тому, суд вважає, що зазначений висновок не доводить, що особа видужала або внаслідок змін її здоров`я відпала потреба в раніше застосованих заходах медичного характеру, а також, що психічний стан ОСОБА_6 на час звернення із заявою до суду настільки змінився, що осатаній не становитиме суспільної небезпеки для себе та оточуючих.

Разом з тим, по даній справі відсутні дані щодо місця проживання ОСОБА_6 та з ким у разі зміни йому примусових заходів на надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку буде він проживати та хто з близьких осіб зможе впливати на його поведінку.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику ЄСПЛ як джерело права.

Згідно з підпунктом «е» пункту 1 статті 5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:… (е)... законне затримання психічнохворих...».

Під час розгляду даної справи, зазначений висновок суду також узгоджується із практикою ЄСПЛ, зокрема з висновками Суду у справі «Горшков проти України», за наявності доказів, які вказують на те, що особа страждала на психічне захворювання такого виду та рівня небезпечності, примусове ув`язнення в лікарні виправдовується лікуванням заявника та захистом інших членів суспільства. Тоді як стан здоров`я заявника поліпшується, соціальна загроза може тривати до повного його видужання. Навіть якщо стан здоров`я особи вважається покращеним, який не вимагає посиленого та суворого нагляду, певна полегшена форма нагляду за заявником вважається необхідною.

З огляд на вищезазначене, суд з`ясувавши всі обставини даної заяви, вивчивши долучені документи до такої заяви тазаслухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні даної заяви.

Керуючись ст. ст.92-95 КК України, ст. ст. 372, 376, 512-514 КПК України -

у х в а л и в:

у задоволенні заяви Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» на предмет зміни застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку - відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу в порядку та строки визначені ст.395 КПК України, протягом семи днів з дня її оголошення до Львівського апеляційного суду. Оскарження ухвали не зупиняє її дії.

Повний текст ухвали проголошено 20 жовтня 2023 року об 11:45 годин.

Суддя ОСОБА_1