№ провадження 1-кс/495/2293/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2023 року м. Білгород - Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровському клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишневе Татарбунарського району Одеської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

24.10.2023 слідчий відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001143 від 21.09.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

1. - Виклад обставин, зазначених в клопотанні.

17 вересня 2023 року приблизно о 21 годині 40 хвилин (встановити точний час в ході досудового розслідування не виявилось можливим), ОСОБА_8 , знаходячись біля магазину, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, достовірно знаючи, що поряд відпочивають інші мешканці села, демонструючи свою неповагу до існуючих у суспільстві правил поведінки, умисно, безпричинно, з мотивів явної неповаги до інших осіб, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, нехтуючи загально прийнятими нормами моралі, правилами поведінки, добропристойності в суспільстві, виявив конфлікт між ОСОБА_9 та потерпілим ОСОБА_11 , показуючи свою зверхність та явну зневагу до загальноприйнятих норм і правил поведінки, повалили на землю та застосували фізичну силу відносно останнього шляхом нанесення не менше 8 ударів руками та ногами в область тулубу та голови. Після цього, продовжуючи хуліганські дії, ОСОБА_8 , спільно з ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 та невстановленою досудовим розслідуванням особою, безпричинно, діючи умисно, направились до потерпілого ОСОБА_12 та, зваливши його на землю, нанесли не менше 7 ударів ногами в область тулубу, голови та обличчя.

В результаті умисних неправомірних дій потерпілому ОСОБА_11 спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна лобової ділянки, садна правої виличної ділянки, синця верхньої повіки правого ока, двох саден нижньої повіки правого ока, садна верхньої повіки лівого ока, садна верхньої губи зліва, садна нижньої губи зліва, синця передньої поверхні верхньої третини правого плеча. Вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В результаті своїх умисних неправомірних дій потерпілому ОСОБА_12 спричинено тілесні ушкодження у вигляді синця задньої поверхні лівої ушної раковини, садна передньої поверхні лівої вушної раковини, садна спинки носа зліва, садна лівої носогубної складки, синця великого завитка правої вушної раковини, синця верхньої повіки правого ока, садна нижньої повіки правого ока. Вказані тілесні ушкодження не були небезпечними для життя, мають незначні, скороминучі наслідки, що тривають не більше 6 днів, і за цим критерієм, згідно п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 року) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Внаслідок зазначених хуліганських дій ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 та невстановленої досудовим розслідуванням особи, було порушено здійснення підприємницької діяльності ОСОБА_13 в магазині, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який в подальшому зачинився, а також спокій та відпочинок його відвідувачів.

Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

18.10.2023 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, та цього ж дня повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом допиту свідка ОСОБА_14 , протокол допиту свідка ОСОБА_13 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_15 , протоколами проведення слідчих експериментів за участю: ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Так, в обґрунтування ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_7 звільнений від відбування покарання з іспитовим строком за вчинення насильницького кримінального правопорушення, підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, яке вчинене із застосуванням насильства та за яке передбачене покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на строк до чотирьох років, обізнаний про покарання за інкримінований йому злочин, а тому без застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, може переховуватись від слідства та суду.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні хуліганства за попередньою змовою групою осіб, потерпілі у судовому засіданні не допитані, та місця їх постійного проживання відомі підозрюваному. Викладені обставини дають підстави вважати, що ОСОБА_7 в разі застосування до нього менш суворого запобіжного заходу намагатиметься незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому кримінальному провадженні і свідчать про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак належних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став і на даний час є обвинуваченим в іншому кримінальному провадженні, не працює, не має офіційного та підтвердженого джерела доходу, а тому, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім наявності вказаних ризиків, необхідно врахувати: достатність доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 кримінального правопорушення, майновий стан - відсутність постійного джерела доходу у підозрюваного.

Враховуючи викладене, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються вищевикладені обставини, беручі до уваги, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, повноту та достатність зібраних доказів, слідчий просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів.

2. - Позиції сторін.

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав, просив задовольнити, зазначив, що особа перебувала у розшуку.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні клопотання, зазначили, що підозра не обґрунтована, відсутня мотивація неможливості запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні шляхом застосування інших запобіжних заходів, не доведено ризик переховування.

3. - Мотивація суду.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку учасників процесу, приходжу до наступного.

Відповідно до положень ст.176 КПК України передбачені такі види запобіжних заходів: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

Слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно правової позиції викладеної в рішенні ЄСПЛ «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

3.1 - Наявність обґрунтованої підозри.

В рамках кримінального провадження № 0001143 18.10.2023 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вишневе Татарбунарського району Одеської області, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, а саме: хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Від вручення підозри ОСОБА_7 відмовився, що підтверджується відеозаписом.

Згідно рапорту слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 23.10.2023 та 24.10.2023 року протягом дня, вказаним співробітником за номером мобільного телефону НОМЕР_1 здійснювався телефонний виклик підозрюваного в кримінальному провадженні №0001143 від 21.09.2023 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для вручення клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, проте на дзвінки ніхто не відповідав, у зв?язку з чим 23.10.2023 та 24.10.2023 року слідчим було здійснено виїзд за місцем мешкання ОСОБА_4 для вручення клопотання про застосування запобіжного заходу, проте з домоволодіння ніхто не вийшов.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 21.09.2023, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_12 від 21.09.2023, протоколом проведення слідчих експериментів від 23.09.2023, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_17 від 21.09.2023, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_18 від 21.09.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_19 від 21.09.2023, протоколом допиту свідка ОСОБА_20 від 11.10.2023 та іншими зібраними в рамках досудового розслідування доказами.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч.2 ст.177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві немає чіткого визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя наголошує, що на даному етапі досудового розслідування при вирішенні питання про застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу, повноваження слідчого судді обмежуються оцінкою доказів на предмет їх переконливості щодо висновку про можливість вчинення кримінального правопорушення за конкретних обставин та конкретною особою. Отже, на даній стадії мова йде виключно про обґрунтоване припущення.

Очевидних невідповідностей змісту повідомлення про підозру ОСОБА_7 вимогам ст. 277 КПК України у судовому засіданні не встановлено.

Отже, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення було доведено ознаки можливого складу злочину. Надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно вчинення ОСОБА_7 дій, що кваліфікуються за ч.2 ст.296 КК України.

3.2 - Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України і на які вказує слідчий чи прокурор.

Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України).

Так слідчим у клопотанні було зазначено, що підозрюваний ОСОБА_7 може:

3.2.1. Переховуватись від органів досудового розслідування, суду, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у скоєнні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання до 4 років позбавлення волі, проте 13.05.2022 Татарбунарським районним судом Одеської області стосовно ОСОБА_7 винесено вирок за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком три роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробувальним терміном строком один рік 6 місяців. Не зважаючи на це ОСОБА_4 умисно вчинив нове кримінальне правопорушення. На підставі вказаного, відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК прокурором наголошено, що до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки можливо застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

3.2.2. Незаконно впливати на свідків, оскільки підозрюваному відомі їх анкетні дані та місця проживання, та яких на теперішній час допитано лише на стадії досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні, однак під впливом підозрюваного, внаслідок психологічного тиску шляхом погроз або вмовляння, можуть змінити показання, або ухилятись від з`явлення для давання показань.

3.2.3 Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, оскільки підозрюваний є особою, яка раніше притягалась до кримінальної відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Оцінюючи питання про ризик втечі ЄСПЛ зазначає,що він має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Слідчий суддя, дослідивши надані до клопотання матеріали, приходить до висновку про недоведеність ризику переховування підозрюваного, оскільки останній разом з співмешканкою ОСОБА_21 виховує малолітню дитину ОСОБА_22 , офіційно не працевлаштований, але працює за наймом.

На підставі наведених сторонами доказів, з урахуванням усіх обставин слідчий суддя приходить до висновку про відсутність ризику переховування у ОСОБА_4 від органів досудового розслідування. В ході досудового розслідування свідків та потерпілих допитано, що унеможливить вплив підозрюваного на них та зміну їхніх показань. Слідчий суддя вважає, що під час розгляду клопотання прокурором доведений ризик того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

3.3 - Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У клопотанні слідчим зазначено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у скоєні нетяжкого кримінального правопорушення та у відповідності до ст. ст. 177-178 КПК України обрання більш м`якої міри запобіжного заходу до підозрюваного нього у вигляді особистого зобов`язання та особистої поруки не є доцільним, оскільки враховуючи тяжкість вчиненого злочину, може призвести до вчинення підозрюваним інших кримінальних правопорушень.

Застосування міри запобіжного заходу у вигляді застави на думку слідчого та прокурора також не є доцільним, оскільки підозрюваний не зможе внести заставу, яка буде визначена судом, а внесення застави іншими особами не зможе забезпечити виконання обов`язків, визначених судом при ухваленні рішення про обрання запобіжного заходу.

На переконання органу досудового розслідування міра запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту не є доцільною, оскільки може призвести до вчинення інших, більш тяжких кримінальних правопорушень, не зможе запобігти ризикам щодо незаконного впливу на свідків з метою викривлення їхніх показів або іншого незаконного впливу та може послугувати наслідком проведення не повного, не об`єктивного, та не всебічного досудового розслідування, проведення якого є обов`язком органу досудового розслідування.

Дослідивши надані до суду матеріали слідчий суддя приходить до висновку, що обґрунтовуючи неможливість обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_23 слідчий не довів необхідність застосування саме тримання під вартою як запобіжного заходу, ним не було надано належних доказів на підтвердження недостатності застосування більш м`яких заходів.

Враховуючи правову позицію, викладену у рішенні ЄСПЛ від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», правову позицію ЄСПЛ у рішенні від 12.01.2012 року у справі «Тодоров проти України», відповідно до якої «для тримання під вартою повинні бути винятково вагомі причини, при цьому тільки тяжкість вчиненого злочину, складність справи та серйозність обвинувачень не можуть вважатися достатніми причинами для тримання особи під вартою», слідчий суддя вважає, що в даному кримінальному провадженні прокурором не доведено, що наявність існування ризиків, на які він посилається, не може бути забезпечено іншим більш м`яким запобіжним заходом, ніж тримання під вартою, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту, що передбачено статтею 181 КПК України.

ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдови» зазначив, що домашній арешт також являє собою позбавлення свободи і встановлюючи порушення ст. 5 Конвенції визнав критерії, за якими оцінюється законність тримання особи під вартою прийнятними стосовно періоду тримання заявника під домашнім арештом.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні матеріалів, враховуючи вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України, а також обставин, що характеризують підозрюваного, а саме виконання ним завдання з оборони територіальної цілісності та суверенітету України, відсутність ризику переховування та вчинення тиску на свідків, потерпілих слідчий суддя дійшов висновку, що буде доцільним та достатнім для запобігання ризикам кримінального провадження обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладанням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 193, 194, 196, 376 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання слідчого відділення №2 СВ Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській ОСОБА_6 , поданого в рамках кримінального провадження №0001143 від 21.09.2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.

Застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем проживання підозрюваного, а саме: АДРЕСА_1 із забороною йому залишати місце свого проживання в цілодобово в межах строку досудового розслідування, тобто до 19.12.2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження або суду за першим викликом;

- повідомляти слідчого, який здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, прокурора, який здійснює процесуальне керівництво в рамках кримінального провадження про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання слідчому СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими з приводу обставин вчиненого кримінального правопорушення.

Контроль за виконанням покладених на підозрюваного ОСОБА_7 обов'язків покласти на Білгород-Дністровський РВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1