Справа№751/262/24
Провадження №1-кс/751/113/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2024 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

скаржника ОСОБА_3 ,

представника скаржника - адвоката ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

слідчих ОСОБА_6 ,

ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 на рішення та дії прокурора у кримінальному провадженні №0000484 від 15.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.364 КК України, в порядку п.10 ч.1 ст. 303 КПК України,

ВСТАНОВИВ:

09.01.2024 до слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова надійшла скарга ОСОБА_3 в порядку п.10 ч.1 ст. 303 КПК України, в якій заявник просить: - визнати рішення прокурора у кримінальному провадженні - керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 по складанню письмового повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 6 листопада 2023 року у кримінальному провадженні №0000484 протиправним;

- визнати дії прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_5 по врученню письмового повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 6 листопада 2023 року у кримінальному провадженні №0000484 протиправними;

- скасувати повідомлення про підозру від 6 листопада 2023 року прокурора у кримінальному провадженні - керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_9 , як таке що не відповідає Кримінальному процесуальному кодексу України.

В обґрунтування скарги зазначає, що у провадженні відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого управління ГУПН в Чернігівській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000848 від 15.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 191 України відносно посадових осіб КП «Чернігівводоканал» Чернігівської міської ради.

6 листопада 2023 року прокурором у кримінальному провадженні - прокурором відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_5 . ОСОБА_3 було вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 . Заявник вважає, що прокурором ОСОБА_5 при здійсненні повідомлення про підозру у вчиненні злочину грубо порушено вимоги ст. 481 КПК України, пунктом 1 частини 1 якої визначено, що, зокрема, депутату місцевої ради письмове повідомлення про підозру здійснюється керівником обласної прокуратури в межах його повноважень, а також порушено ст. 31 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад», яка містить аналогічні положення. Зазначає, що у відповідності з положеннями ч. 2 ст. 481 КПК України, керівник обласної прокуратури може доручити іншим прокурорам здійснити письмове повідомлення про підозру особам, однак, таке доручення згідно ч. 1, ч. 3 ст. 110 КПК України, приймається прокурором у формі постанови. У скарзі ОСОБА_3 вказує, що на його вимогу до прокурора ОСОБА_5 надати відповідне процесуальне рішення у формі постанови, яким би керівник Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 доручив прокурору Чернігівської обласної прокуратури здійснити письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 , була отримана відповідь, що на момент проведення процесуальної дії - письмового повідомлення про підозру депутата місцевої ради, такий документ як постанова відсутній.

Також ОСОБА_3 зазначає, що вказана підозра не відповідає вимогам статті 277 КПК України, оскільки зміст підозри не відповідає правовій кваліфікації, передбаченій у диспозиції статті 364 КК України.

Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав скаргу та просив її задовольнити з підстав, викладених у скарзі. Заявив, що підозра є необґрунтованою, а його дії не містять складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України. Підозра не підтверджується жодними доказами, які зібрано органом досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000484 від 15.09.2021, матеріали якого містять вісім томів та дві коробки. Також вказав, що ухвала слідчого судді від 05.12.2023 у цьому ж кримінальному провадженні, якою його було відсторонено від посади, та згідно якої слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри, була скасована судом апеляційної інстанції 12.01.2024. При цьому просив долучити до матеріалів скарги матеріали клопотання слідчого ОСОБА_6 про відсторонення ОСОБА_3 від посади, якими, зокрема, орган досудового розслідування обґрунтовував вручену йому підозру, та які, на думку заявника, не містять жодних доказів такого обґрунтування.

Представник заявника - адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала скаргу ОСОБА_3 та просила її задовольнити, ґрунтуючись на доводах заявника.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 у судовому засіданні просили відмовити у задоволенні скарги, оскільки обставини, на які посилається заявник, спростовуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, крім того, прокурор ОСОБА_5 , здійснюючи письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 , діяв у відповідності до ч.2 ст. 481 КПК України за письмовим дорученням керівника обласної прокуратури ОСОБА_8 , яке міститься у матеріалах кримінального провадження. На врученій підозрі суб`єктом оскарження вчинено дати її складання та підписання, зміст підозри відповідає вимогам ст. 277 КПК України, вручено підозру у спосіб, встановлений ст.ст. 278, 480, 481 КПК України.

Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000484 від 15.09.2021, слідчий суддя доходить наступного.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

У відповідності до п.1 ч.1 ст. 303КПК України учасниками кримінального провадження оскаржується, зокрема, нездійснення слідчим, прокурором процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.

Судом встановлено, що 15.09.2021 року внесені відомості до ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000484 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України.

З повідомлення Центральної виборчої комісії від 09.10.2023 року слідує, що на місцевих виборах 25 жовтня 2015 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був обраний народним депутатом Чернігівської міської ради Чернігівської області від територіальної організації Політичної партії «Опозиційний блок» у місті Чернігові. На перших місцевих виборах 25 жовтня 2020 року вказана особа була обрана депутатом Чернігівської міської ради Чернігівського району Чернігівської області від місцевої організації Політичної партії «Опозиційна платформа - за життя».

З копії повідомлення про підозру, доданої заявником до скарги, убачається, що воно складене та підписане 06 листопада 2023 року керівником Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 , яким повідомлено ОСОБА_3 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

З тексту повідомлення про підозру слідує, що ОСОБА_3 є депутатом Чернігівської міської ради.

Письмове повідомлення про підозру із пам`яткою про процесуальні права та обов`язки вручив: прокурор відділу обласної прокуратури ОСОБА_10 (а.с.6-13).

Метою вручення письмового повідомлення про підозру є доведення до відома адресата, щодо якого прийняте рішення про повідомлення про підозру, що у сторони обвинувачення існують фактичні та юридичні підстави підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення.

Правила, що визначають кого у кримінальному провадженні вважати підозрюваним, зазначені у ст. 42 КПК, у той час як загальні положення, які регулюють питання процедури повідомлення про підозру, містяться в главі 22 КПК (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №536/2475/14-к).

Так, підозрюваним є (1) особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, (2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або (3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК).

Тобто кримінальний процесуальний закон визначає три рівнозначні випадки за відповідності ситуації особи хоча б одному з яких вона вважається такою, що є підозрюваною у кримінальному провадженні.

За змістом оскаржуваного рішення вбачається, що у ситуації з ОСОБА_3 йдеться про перший випадок, передбачений ч. 1 ст. 42 КПК (підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру).

При цьому необхідно розмежовувати: 1) підозру як припущення про вчинення особою кримінально караного діяння; 2) письмове повідомлення про підозру як процесуальне рішення; 3) повідомлення про підозру як комплекс процесуальних дій, який включає в себе складання та вручення повідомлення про підозру, роз`яснення процесуальних прав підозрюваного, суті підозри, внесення відповідних відомостей до ЄРДР.

Разом із тим, вимоги, відповідність ситуації конкретної особи яким у першому випадку, зазначеному в ч. 1 ст. 42 КПК, може вказувати на наявність у неї статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, включають дві обов`язкові складові, відсутність хоча б однієї з яких свідчить про ненабуття такою особою відповідного процесуального статусу. Відповідними елементами, наявність яких слугує критеріями за якими перевіряється чи набула особа статусу підозрюваної у кримінальному провадженні, є наявність таких фактичних обставин (фактів): (1) складення та підписання щодо особи повідомлення про підозру; (2) вручення повідомлення про підозру у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК (ч. 1 ст. 42, ч. 1 ст. 278 КПК; постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 у справі №536/2475/14-к).

Так, повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 цього Кодексу, у випадках, зокрема, наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення (п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК).

Письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором (ч. 1 ст. 277 КПК).

Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК).

Положеннями п.1 ч.1 ст. 481 КПК України встановлено, що письмове повідомлення про підозру здійснюється: зокрема, депутату місцевої ради - Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.

Отже, до повноважень керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 входить здійснення письмового повідомлення про підозру депутату Чернігівської міської ради ОСОБА_3 .

Частиною 2 ст. 481 передбачено, Генеральний прокурор (виконувач обов`язків Генерального прокурора), його заступник, керівник обласної прокуратури може доручити іншим прокурорам здійснити письмове повідомлення про підозру особам, визначеним частиною першою цієї статті, у порядку, передбаченому частинами першою і другою статті 278 цього Кодексу.

З наявного в матеріалах кримінального провадження «Доручення щодо здійснення письмового повідомлення про підозру особі, визначеній ч.1 ст.481 Кримінального процесуального кодексу України», убачається, що керівник Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_11 доручив прокурору у кримінальному провадженні №0000484 прокурору відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_12 : 1.Здійснити письмове повідомлення про підозру депутату Чернігівської міської ради ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України. 2. Роз`яснити ОСОБА_3 права, передбачені ст. 42 КПК України, та вручити пам`ятку про права та обв`язки. Також з тексту Доручення слідує, що повідомлення про підозру складено та підписано керівником обласної прокуратури 06.11.2023 року.

Згідно ч.1 ст. 278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Як видно з копії повідомлення про підозру, доданої заявником до скарги, а так само примірника повідомлення про підозру, наданого в судовому засіданні стороною обвинувачення, письмове повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України вручив прокурор відділу обласної прокуратури ОСОБА_10 , яка отримана підозрюваним ОСОБА_3 о 14 год.31 хв. 06.11.2023, про що останній особисто розписався та виклав зауваження: «Підозра вручена в порушення вимог КПК України в частині спеціальної особи, якій повідомлено підозру, підозра необгрунтована».

Отже, виходячи з наведеного, слідчий суддя доходить висновку, що ОСОБА_3 повідомлено про підозру у порядку, передбаченому ст. ст. 276-279 КПК України.

Стосовно доводів заявника про необґрунтованість повідомлення про підозру ОСОБА_3 слідчий суддя зазначає наступне.

Кримінальний процесуальний кодекс України не містить положень, якими були б визначені підстави для скасування повідомлення про підозру та не встановлює будь-яких обмежень щодо предмету перевірки слідчим суддею такого повідомлення, проте, положення п. 3 ч. 1 ст. 276 та п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України в їх системному зв`язку вказують на те, що під час розгляду скарг зазначеної категорії предметом перевірки слідчого судді мають бути не лише питання дотримання процесуального порядку вручення повідомлення про підозру, а й питання дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)» та обґрунтованості підозри в цілому.

Разом з тим, положення кримінального процесуального законодавства не містять визначення «обґрунтована підозра», а тому під час розгляду даного виду скарг, слідчий суддя користується практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. Вказана норма узгоджується також з ч. 5 ст. 9 КПК України, відповідно до якої, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. Термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення ЄСПЛ у справах «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року та «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року).

Слідчий суддя, з метою вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінює надані йому докази не в контексті їх достатності і допустимості для встановлення наявності чи відсутності вини особи у вчиненні злочину, доведення чи не доведення її винуватості, тобто не з метою отримання висновків, які є необхідними для ухвалення вироку, а лише з метою визначення вірогідності та достатності підстав для висновку про причетність особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Слідчий суддя, з огляду на доводи та надані стороною обвинувачення матеріали, дійшов висновку про те, що повідомлена ОСОБА_3 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України, є обґрунтованою і підтверджується наявністю достатніх доказів.

Зі змісту ч. 1 ст. 276 КПК України видно, що у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, на орган досудового розслідування покладається обов`язок здійснити повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, оскільки неповідомлення про підозру може привести до порушення таких загальних засад кримінального провадження як забезпечення права на захист та змагальність сторін. Крім того, для повідомлення особі про підозру стандарт "достатніх доказів (підстав)" передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри (рішення ЄСПЛ у справах "Джон Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року та "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).

З повідомлення про підозру та з озвученої у судовому засіданні версії сторони обвинувачення видно, що ОСОБА_3 підозрюється у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для іншої юридичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом громадським інтересам.

З огляду на таке, на цій стадії досудового розслідування вирішення слідчим суддею питання про наявність або відсутність в його діях певних елементів складу злочину неможливе, оскільки це може бути вирішене за наслідками дослідження доказів під час судового розгляду і подальшої їх оцінки судом у їх сукупності та взаємозв`язку між собою, зокрема, висновків експертів, показань свідків, обвинувачених тощо, а тому таке рішення не може бути прийняте під час досудового розслідування слідчим суддею, оскільки на цій стадії він не має процесуальної можливості дослідити усі надані сторонами кримінального провадження докази, а також і не може вдаватися до їх оцінки з метою встановлення наявності або відсутності обставин, на які посилається сторона захисту.

Не заслуговують на увагу доводи сторони захисту щодо відсутності у діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 364 КК України, оскільки вказані обставини не є підставою для скасування підозри, а у випадку їх доведення ці обставини можуть слугувати підставою для закриття кримінального провадження стороною обвинувачення у порядку, передбаченому ст. 284 КПК України, як однією з форм закінчення досудового розслідування (п.5 ч.1 ст. 3 КПК України).

Частина 1 статті 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Отже, оцінюючи сукупність наведених доказів, слідчий суддя дійшов висновку, що доводи заявника про протиправність рішення керівника Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_8 щодо складання письмового повідомлення про підозру ОСОБА_3 та дій прокурора відділу Чернігівської обласної прокуратури ОСОБА_5 по врученню письмового повідомлення про підозру ОСОБА_3 від 6 листопада 2023 року у кримінальному провадженні №0000484, не знайшли підтвердження при розгляді слідчим суддею, а тому у задоволенні скарги слід відмовити у відповідності до п.4 ч.2 ст. 307 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на рішення та дії прокурора у кримінальному провадженні №0000484 від 15.09.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.364 КК України в порядку п.10 ч.1 ст. 303 КПК України, - відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду.

Повний текст ухвали проголошено 29.01.2024.

Слідчий cуддя ОСОБА_1