ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/260/22 Номер провадження 11-кп/814/2563/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 00002077, за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 серпня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.

Вироком суду

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пухальщина, Кременчуцького району, Полтавської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та фактичного проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, визнано винуватим та засуджено:

- за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 100 годин.

Задоволено цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 та стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 7030 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та 4000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Згідно з вироком суду, 08.12.2021 о 07:42 год., ОСОБА_6 знаходився поблизу ліцею № 5 ім. Т.Г. Шевченка розташованого за адресою Полтавська область, місто Кременчук, провулок Героїв Бресту, 65, коли у нього на ґрунті неприязних відносин, виник протиправний умисел, спрямований на умисне заподіяння тілесних ушкоджень невідомому йому раніше чоловікові, а саме ОСОБА_8 . З метою реалізації свого протиправного умислу, ОСОБА_6 , вдарив останнього правою рукою стиснутою в кулак в обличчя, захватив за шию, повалив па землю, притиснув правим коліном ліве стегно потерпілого до землі, спричинивши тим самим ОСОБА_8 тілесні ушкодження. Згідно висновку судово-медичного експерта № 1232 від 09.12.2021, у ОСОБА_8 виявлені наступні тілесні ушкодження: синець по зовнішньому краю верхньої та нижньої повік лівого ока; синець округлої форми передньої поверхні шиї справа; поверхнева рана слизової оболонки нижньої губи справа; садна лівого колінного суглобу; садно правого колінного суглобу; садна долонної поверхні правої кисті, які за ступенем тяжкості визначаються як ЛЕГКІ тілесні ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду та закрити провадження відносно нього, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним даного кримінального проступку.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що причиною події стала поведінка ОСОБА_8 , який перебував в сані алкогольного сп`яніння, знаходячись в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з хуліганських мотивів став перешкоджати руху автотранспорту, перегородив дорогу, перешкоджаючи руху його автомобілю. Отримавши зауваження, став стукати руками по капоту автомобіля, а потім з хуліганських спонукань руками відірвав дзеркало заднього виду, завдавши матеріальних збитків разом з пошкодженням капоту та дзеркала близько 10000 грн.

Вказує, що ним як пенсіонером МВС, було застосовано затримання правопорушника, який був притиснутий до землі. Його дружина стала викликати поліцію, але ОСОБА_8 почав тікати показуючи в його сторону непристойні жести.

Вказує, що в поліцію ОСОБА_8 звернувся більше ніж через добу, після того, як дізнався що подана заява про пошкодження ним автомобіля 08.12.2021. Вказує, що за цей час у потерпілого виникли тілесні ушкодження, а дільничий при зустрічі наполегливо пропонував вирішити питання з потерпілим.

Зазначає, що він звертався з заявою про внесення відомостей до ЄРДР з приводу вчинення ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, але відомості були внесені лише на підставі ухвали слідчого судді.

Посилається, що дізнався про те, що дізнавач ОСОБА_9 та ОСОБА_8 знайомі між собою, але дізнавач самовідвід не заявив.

Також вказує, що в обвинувальному акті немає конкретизації обвинувачення щодо мотивів правопорушення, як та куди наносились удари та яка шкода була заподіяна потерпілому. Крім того наголошує, що обвинувальний акт підписаний прокурором, але не затверджений печаткою, у зв`язку з чим не може вважатися офіційним документом.

Вказує, що місцевий суд відхилив його клопотання про допит в якості свідків осіб, які були ніби то понятими при слідчому експеримент з потерпілим, а також відхилив клопотання щодо надання оцінки протоколу слідчого експерименту на предмет належності та допустимості доказів, що вказує на упередженість судді.

Зазначає, що місцевий суд, як на доказ послався на відео файл з камер відеоспостереження, який є неналежним доказом, оскільки не був належним чином витребуваний та оглянутий учасниками процесу.

Також зазначає, що за фактом пошкодження його майна Автозаводським районним судом м. Кременчука розглядається цивільний позов, де ОСОБА_8 є відповідачем.

Крім того наголошує, що судом недотримано вимог КК України щодо призначення покарання пенсіонеру, а саме призначено покарання у виді громадських робіт.

Позиції учасників судового провадження.

Учасники судового провадження до суду апеляційної інстанції не з`явилися, звернулися із заявами про розгляд справи у їхню відсутність. ОСОБА_6 просив розглянути кримінальне провадження без участі його захисника.

Мотиви суду.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Враховуючи, що до початку апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України та закриття кримінального провадження, колегія суддів вважає за необхідне, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, невідкладно розглянути таке клопотання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення вчинено 08.12.2021. Органом досудового розслідування та судом першої інстанції його дії кваліфіковано за ч. 1 ст. 125 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк до двохсот годин, або виправні роботи на строк до одного року.

У відповідності до положень ст. 12 КК України в редакції, чинній на час розгляду клопотання, вказане кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Колегія суддів вважає, що оскільки з дня вчинення інкримінованого ОСОБА_6 кримінального проступку минуло понад два роки, останній протягом цього періоду не ухилявся від досудового розслідування або суду, раніше не судимий - він може бути звільнений від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Оскільки закон не пов`язує можливість застосування правил ч. 1 ст. 49 КК України із визнанням особою вини, обов`язковою передумовою для закриття кримінального провадження у справі є наявність згоди особи на звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

У своїй заяві обвинувачений ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду з проханням звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити, зазначивши про обізнаність про наслідки звільнення від кримінальної відповідальності з нереабілітуючих підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст. 417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо необхідності задоволення клопотання та звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження щодо нього.

Колегією суддів також встановлено, що у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_8 заявлявся цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_6 , який слід залишити без розгляду з огляду на таке.

Так, закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК України, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому (постанова колегії суддів Першої судової палати ККС ВС від 10.08.2021 у справі № 161/694/20).

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,-

УХВАЛИЛА:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука від 02 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 скасувати.

Звільнити ОСОБА_6 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 00002077, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4