ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 636/3033/20 Номер провадження 1-кп/636/500/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2023 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуїв кримінальне провадження № 0000297 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Есхар Чугуївського району Харківської області, українця, громадянина України, не одруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

встановив:

В провадження Чугуївського міського суду Харківської області надійшло кримінальне провадження № 0000297 від 14 березня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 08 березня 2020 року у вечірній час доби, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння у домоволодінні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , вступив у словесний конфлікт з ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з приводу систематичних образ ОСОБА_4 своєї матері, в ході якого у нього виник умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , після чого діючи умисно, протиправно, реалізуючи свій умисел спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень, стоячи напроти потерпілої ОСОБА_5 , схопив її за одяг двома руками, стиснув в кулак пальці обох рук в ділянці грудної клітини та почав смикати, а потім схопив потерпілу за ліву руку в ділянці зап`ястя та наніс їй почергово удар лівою ногою по лівій нозі в ділянці коліна та удар в ділянці правого стегна в нижній третині, спричинивши при цьому потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців на молочних залозах, спині, на лівій руці, на правій нозі, що згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14-118-Ч/20 від 30 березня 2020 року належать до легких тілесних ушкоджень (менше як 6 діб), на лівому колінному суглобі ушкодження передньої хрестоподібної зв`язки 3.ст, часткового ушкодження великогомілкової і малогомілкової колатеральних зв`язок колінного суглобу, що згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14-118-Ч/20 від 30 березня 2020 року належать до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я (менше ніж на 21 добу, та більше 6 діб).

Вищевказані дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрити, надавши до суду відповідне письмове клопотання.

В підготовчому судовому засіданні прокурор не заперечувала проти звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпіла ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи.

Суд, вислухавши думку прокурора та інших учасників судового провадження, дійшов висновку, що обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження щодо нього закриттю з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

За ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, зокрема у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: 1) два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі; 2) три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років; 3) п`ять років - у разі вчинення нетяжкого злочину, крім випадку, передбаченого у пункті 2 цієї частини; 4) десять років - у разі вчинення тяжкого злочину; 5) п`ятнадцять років - у разі вчинення особливо тяжкого злочину.

Реалізуючи вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України, роз`яснення п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами законодавства України про звільнення особи від кримінальної відповідальності» особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили не тільки минули певні строки давності, а й не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Матеріально-правовою підставою застосування інституту давності вважається істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення внаслідок спливу певного проміжку часу, що суттєво позначається на досягненні мети покарання.

Досягнення мети кари і виправлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, загального і спеціального попередження іноді стає або взагалі неможливим, або просто зайвим. Тому недоцільним є і притягнення особи до кримінальної відповідальності. Внаслідок цього ст. 49 КК України встановлює строки давності, тобто строки, після закінчення яких особа не може бути піддана кримінальній відповідальності за раніше вчинене кримінальне правопорушення. Закінчення цих строків є підставою обов`язкового і безумовного звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ст. 49 КК України визначено підстави для звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, а саме строків давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після яких особа звільняється від кримінальної відповідальності, підстав для такого звільнення від кримінальної відповідальності, обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

За ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, за ознаками вчинення якого відкрито кримінальне провадження, є кримінальним проступком, за який передбачене найтяжче покарання у виді обмеженням волі на строк до двох років.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років. Перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Таким чином, встановивши під час підготовчого судового засідання, що з часу вчинення зазначеного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, а саме з 08 березня 2020 року, який є кримінальним проступком, минуло більше трьох років, а також, що відсутні обставини, визначені ч. 2, 3, 5 ст. 49 КК України для зупинення, переривання або не застосування строків давності, оскільки ОСОБА_4 не вчинив нового кримінального правопорушення, не ухилявся від досудового слідства або суду, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його задоволення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Що стосується заявленого у вказаному кримінальному провадженні цивільного позову, то суд зазначає.

Відповідно до ст. 129 КПК України, рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» від 31 березня 1989 року № 3 (зі змінами), у разі закриття кримінальної справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

Верховний Суд у своїй Постанові від 24 травня 2018 року (справа № 531/2332/14-к) також зазначив, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання. У разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

З огляду на вищевказане, цивільний позов у кримінальному провадженні слід залишити без розгляду та роз`яснити цивільному позивачу право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Речові докази та процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжні заходи відносно ОСОБА_4 не обиралися.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 44, 49 КК України, ст.ст. 284 - 286, 288, 314, 372 КПК України, суд

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про його звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000297 від 14 березня 2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України закрити у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Чугуївський міський суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1