Справа № 138/3650/23
Провадження №:1-кс/138/16/24
УХВАЛА

Іменем України

04 січня 2024 року м. Могилів-Подільський

Слідчий суддя Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000525 від 19.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

01.01.2024 до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000525 від 19.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що відділом дізнання Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР 19.12.2023 за № 0000525 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, за фактом пред`явлення ОСОБА_4 під час проходження прикордонного контролю для перетину Державного кордону України тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії, що містять ознаки підробки. В межах вказаного провадження ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.12.2023 накладено арешт на тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 11.07.2023 та довідку військово-лікарської комісії № 148/2/56 від 11.07.2023, які видано ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Разом з тим, адвокатом ОСОБА_3 22.12.2023 від ІНФОРМАЦІЯ_3 було отримано відповідь на адвокатський запит № 7/5863 від 21.12.2023, з якої вбачається, що ОСОБА_4 дійсно перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_4 , дійсно проходив медичний огляд та військово-лікарську комісію, а також ОСОБА_4 дійсно видавались тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 від 11.07.2023 та довідка військово-лікарської комісії № 3148/2/56 від 11.07.2023. Вказане на думку адвоката свідчить про те, що в діях ОСОБА_4 не можуть вбачатись ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 358 КК України. При цьому в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 не повідомлялось про підозру, також останній не є обвинуваченим чи особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Представник заявника вважає, що майно на яке накладено арешт не може бути підробленим, а тому не є речовим доказом в даному кримінальному провадженні. За таких підстав адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 22.12.2023 на підставі абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України оскільки в подальшому застосуванні вказаного заходу відпала потреба та зобов`язати дізнавача, слідчого або прокурора повернути ОСОБА_4 арештоване майно.

У судове засідання власник арештованого майна ОСОБА_4 , його представник адвокат ОСОБА_3 , дізнавач та прокурор не з`явились. Адвокат ОСОБА_5 надіслав до суду клопотання, в якому просив відкласти розгляд клопотання на іншу дату, у зв`язку з неможливістю прибути до суду через погіршення стану здоров`я та проходженням медичного обстеження.

Дізнавач та слідчий подали до суду заяви, в яких просили розгляд клопотання провести без їх участі та відмовити в його задоволенні. Додатково пояснили, що наразі досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні триває. Під час досудового розслідування 29.12.2023 повторно надіслано запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо надання інформації про отримання ОСОБА_4 тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки військово-лікарської комісії, на який очікується відповідь. Крім того, 29.12.2023 до Овідіопольського відділення поліції № 1 Одеського РУП № 2 ГУНП в Одеській області дізнавачем скеровано постанову про проведення процесуальних дій на іншій території, відповідь на виконання якої на даний час не отримано.

Відповідно до ч. 2 ст. 174 КПК України клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. При цьому нормами КПК України не передбачено підстав та можливості відкладення розгляду клопотання про скасування арешту майна, в тому числі й зважаючи на стислі строки розгляду клопотання. Також, враховуючи, що заявник, звертаючись з вказаним клопотанням, не був обмежений в праві викласти всі свої міркування та надати докази, які на його думку, підтверджують викладені в клопотанні обставини, слідчий суддя не вбачає підстав для його відкладення.

Дослідивши зміст клопотання та додані до нього документи, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку. Абзац 2 частини 1 статті 174 КПК України визначає, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя встановив, що 19.12.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за № 0000525 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Вказані відомості внесені на підставі повідомлення від Державної прикордонної служби України про те, що 18.12.2023 близько 16 год. 30 хв. при спробі перетину кордону України в пункті пропуску "Могилів-Подільський - Отач" громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пред`явив тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 11.07.2023 та довідку військово-лікарської комісії № 148/2/56 від 11.07.2023, які видані ІНФОРМАЦІЯ_5 в АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про те, що він непридатний до військової служби із виключенням з військового обліку, які містять ознаки підробки.

Відповідно до повідомлення Державної прикордонної служби України про виявлення кримінального правопорушення 18.12.2023 о 16 год. 30 хв. під час проходження прикордонного контролю громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в умовах мобілізації та введенням на території України військового стану, намагався перетнути Державний кордон України з використанням тимчасового посвідчення військовозобов`язаного та довідки ВЛК, в ході перевірки яких в п/н «ПД» виникли сумніви щодо дійсності даних документів. Під час з`ясування обставин встановлено, що документи містять ознаки підробки, а саме: товщина літер кліше мастичної печатки не відповідають встановленому зразку, відстань та розмір зовнішньої рамки малого Державного Герба України не відповідають встановленому зразку, зразок штемпеля не відповідає встановленому зразку.

Під час надання пояснень, 18.12.2023 ОСОБА_4 повідомив дізнавачу, що в липні 2023 року отримав повістку для прибуття до військкомату для проходження медичного огляду. Після цього він одразу прибув до ІНФОРМАЦІЯ_8 та звідти його направили до смт Овідіополь для проходження комісії, після проходження якої ОСОБА_4 було видано вказані вище документи. Крім того, 28.09.2023 ОСОБА_4 здійснив виїзд за межі України та 19.10.2023 повернувся.

Під час огляду місця події на території пункту пропуску «Могилів-Подільський-Отач» за адресою вул. Соборна, 7, м. Могилів-Подільський Вінницької області, 18.12.2023 ОСОБА_4 надав документи, які було вилучено дізнавачем, а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 11.07.2023 та довідку військово-лікарської комісії № 148/2/56 від 11.07.2023, які видано ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Постановою дізнавача СД Могилів-Подільського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_7 від 19.12.2023 вказані документи визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000525.

Ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22.12.2023 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на вилучені 18.12.2023 у ході огляду місця події на міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський - Отач», що знаходиться за адресою: вул. Соборна, буд. 7, м. Могилів-Подільський Вінницької області тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 11.07.2023 та довідку військово-лікарської комісії № 148/2/56 від 11.07.2023, які видано ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказаною ухвалою встановлено, що прокурором доведено, що вказані документи можуть бути використані як докази обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, оскільки могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а також є предметами, що могли бути набутими кримінально протиправним шляхом, тобто відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України. Тому з метою збереження речових доказів на вказане майно накладений арешт.

З аналізу норм КПК України, що регулюють підстави для накладення арешту на майно вбачається, що майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, повинно вилучатися та арештовуватися, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправному впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що як наслідок перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, як вже зазначалось вище, законодавством передбачено, що скасування арешту майна можливо у випадках передбачених абзацом 2 частини 1 статті 174 КПК України, тобто якщо власник майна доведе, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Системний аналіз даних норм закону свідчить про те, що обов`язок довести у судовому засіданні вказані вище обставини покладено на сторону кримінального провадження, яка звернулась з відповідним клопотанням до слідчого судді.

Так, представник заявника як на обґрунтування клопотання про скасування арешту майна зазначає те, що відпала потреба в подальшому застосуванні цього заходу.

Як на докази посилається на те, що ним було направлено адвокатський запит № 2012/2 від 20.12.2023 до ІНФОРМАЦІЯ_3 для надання інформації щодо отримання ОСОБА_4 вказаних вище документів.

Як вбачається зі сканкопії листа Начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 вих. № 7/5863 від 21.12.2023, наданого на запит адвоката ОСОБА_3 від 20.12.2023, громадянин ОСОБА_4 дійсно перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_7 . Громадянин ОСОБА_4 проходив медичний огляд та військово-лікарську комісію, був визнаний непридатним до військової служби за гр. ІІ ст. 53-Б наказу МОУ № 402/2008 про що засвідчує довідка, видана громадянину ОСОБА_4 . Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 та довідка військово-лікарської комісії № 148/2/56 від 11.07.2023 видавались.

Вказані обставини, на думку представника заявника свідчить про відсутність в діях ОСОБА_4 складу злочину передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

При цьому, як вбачається з матеріалів кримінального провадження дізнавачем 21.12.2023 направлено запит до ІНФОРМАЦІЯ_3 стосовно надання інформації чи видавались ОСОБА_4 тимчасове посвідчення військовозобов`язаного та довідка ВЛК.

Однак, станом на день розгляду клопотання про скасування арешту майна, відповідь на вказаний запит дізнавачем не отримано.

Частина 4 ст. 358 КК України передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, що полягає у використанні завідомо підробленого документа та встановлює відповідальність у вигляді штрафу до п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян або арештом строком до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років. Вказане правопорушення відповідно до класифікації злочинів, як передбачено ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.

При цьому предметом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України є підроблений офіційний документ, тобто в даному кримінальному проваджені це тимчасове посвідчення військовозобов`язаного серії НОМЕР_1 та довідка військово-лікарської комісії № 148/2/56 від 11.07.2023 видані ІНФОРМАЦІЯ_5 , на які було накладено арешт ухвалою слідчого судді від 22.12.2023 з метою їх збереження та для проведення необхідних слідчих (розшукових) дій.

Разом з тим, однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст.7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Статтею 214 КПК України визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, а така процесуальна заборона як арешт майна застосовується до вичерпного кола суб`єктів указаного у ст. 170 КПК України.

Відповідно до цієї норми така заборона стосується підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру. Крім того, арешт може бути накладено за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що майно є предметом, доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, набуте злочинним шляхом, є доходом від вчиненого злочину або отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину.

Відповідно до п. 2.6 Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року при накладенні арешту на майно слід перевіряти наявність: належних підстав для арешту майна; доказів, що вказують на вчинення особою чи особами, на майно яких слідчий просить накласти арешт, кримінального правопорушення; встановлення розміру шкоди та питання щодо наявності цивільного позову, та співрозмірність обмеження права власності; відповідність клопотання слідчого вимогам ст. 171 КПК; чи накладається арешт на майно особи, яка не є підозрюваним у кримінальному провадженні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "ОСОБА_5 та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Таким чином, інформація, яка надана представником заявника підтверджує законність отримання ОСОБА_4 документів, на які було накладено арешт в межах кримінального провадження, а дізнавачем чи прокурором така інформація не спростована.

Крім того, по вказаному кримінальному провадженню жодній особі не оголошено про підозру та не прийнято рішення про перекваліфікацію кримінального правопорушення.

З огляду на встановлені в ході судового розгляду клопотання про скасування арешту майна обставини, слідчий суддя приходить до висновку, що представником заявника адвокатом ОСОБА_5 доведено те, що в подальшому застосуванні арешту, накладеного на майно ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду від 22.12.2023, відпала потреба, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що скасування арешту майна передбачає повернення дізнавчаем або прокурором вказаного майна особі, у якої його було вилучено, а відтак вимога представника заявника зобов`язати слідчого або прокурора повернути ОСОБА_4 арештоване майно задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 170 ч. 2, 174, 369-372 КПК України слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0000525 від 19.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України - задовольнити частково.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 22 грудня 2023 року на вилучені 18.12.2023 у ході огляду місця події на міжнародному пункті пропуску для автомобільного сполучення «Могилів-Подільський - Отач», що знаходиться за адресою: вул. Соборна, буд. 7, м. Могилів-Подільський Вінницької області тимчасове посвідчення військовозобов`язаного НОМЕР_1 від 11.07.2023 та довідку військово-лікарської комісії № 148/2/56 від 11.07.2023, які видано ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1