Справа № 204/8228/23
Провадження № 1-кп/204/1033/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2023 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000119

від 22.04.2023та за №0002099 від 07.07.2023, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Лисичанськ Луганської області, українця, громадянина України, з професійно - технічною освітою, військовослужбовця військової служби за контрактом, старшого стрільця 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , .

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 402, ч.5 ст. 407КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, та проходячи її на посаді старшого стрільця 1 механізованого відділення 3 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, з метою тимчасово ухилитися від військової служби 27.07.2022 самовільно, в умовах воєнного стану, без відповідних дозволів командирів, без поважних причин самовільно залишив місце розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 поблизу АДРЕСА_3 та ухилився від проходження військової служби до 13 вересня 2022 року, вільний час, що з`явився у зв`язку із цим, проводив на власний розсуд, не пов`язуючи його із виконанням обов`язків з військової служби.

Тобто в період 27.07.2022 до 13.09.2022 солдат ОСОБА_6 незаконно перебував поза місцем служби, та своїми діями здійснив ухилення від проходження військової служби.

Таким чином ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України - самовільне залишення військової частини або місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом та проходячи її на посаді гранатометника 3 механізованого відділення 2 механізованого взводу 2 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 ,в порушення вимог ст.ст.17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 6, 11, 16, 28, 29, 30, 31, 32, 35, 36, 37, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом, в умовах воєнного стану, з мотивів небажання виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України у безпосередньому зіткненні з противником, приблизно о 08 год. 37 хв., 21 червня 2023 року, перебуваючи у приміщенні Новотроїцького закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Покровської міської ради Донецької області за адресою: Донецька область, Покровський район, Покровська міська громада, село Новотроїцьке, відкрито відмовився виконати бойове розпорядження (наказ) Т.в.о. командира 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , старшого лейтенанта ОСОБА_8 № 109КСП-НЕТАЙЛОВЕ від 20 червня 2023 року, доведений заступником командира батальйону з морально-психологічного забезпечення 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , капітаном ОСОБА_9 , про негайне здійснення маршу на автотранспорті відділу матеріального забезпечення 1 механізованого батальйону з АДРЕСА_4 в район населеного пункту АДРЕСА_5 , де отримати та перевірити справність штатної зброї, отримати додатковий боєкомплект, бронежилети, шоломи кевларові, індивідуальні медичні аптечки, протигаз, шанцевий інструмент та інше військове майно, яке необхідне для виконання бойового завдання, на кожного військовослужбовця. Після чого до 14 год. 00 хв. здійснити марш з району населеного пункту АДРЕСА_5 до командного спостережного пункту 1 механізованої роти та у подальшому висунутися на позиції ВОП «Малой», на якій вже зайняв оборону особовий склад 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 . Зайняти оборону у складі штатних підрозділів на вказаному напрямку та вести разом зі штатними підрозділами 2 стрілецького батальйону оборонний бій (або наступальний бій) наявними вогневими засобами з метою недопущення просування противника, чим підірвав бойову готовність та боєздатність підрозділу.

Таким ОСОБА_10 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України -непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні прокурори ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , якимна підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, просили суд затвердити угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни ОСОБА_12 , прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 ,та обвинуваченим ОСОБА_6 , у присутності захисника ОСОБА_5 в м.Павлоград Дніпропетровської області 24листопада 2023 року, з додержанням наступних вимог.

Згідно з цією угодою прокурори та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченогоза ч. 4 ст. 402, ч. 5 ст. 407 КК України.

Із змісту угоди вбачається, що ОСОБА_6 зобов`язався під час судового розгляду в повному обсязі беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінальнихправопорушень в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Також, сторонами угоди визначено та узгоджене покарання, ОСОБА_13 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, передбаченіза ч. 4 ст. 402, ч.5 ст.407КК України. Так, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого ОСОБА_6 ,який раніше не судимий, а також, враховуючи його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, беззастережне визнання своєї винуватості, відсутність заподіяної кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди таберучи до уваги інтереси суспільства в забезпеченні швидкого судового провадження, в запобіганні, виявленні та припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень, готовність продовжувати військову службу, сторони вважають за можливе при призначенні покарання ОСОБА_6 за вчинені кримінальні правопорушення,передбачені ч. 4 ст. 402 КК України та ч. 5 ст. 407 КК України, застосувати норми ст. 69 КК України та погоджуються на призначення останньому покарання нижчого від найнижчої межі, передбаченими санкціями ч. 4 ст. 402 КК України та ч. 5 ст. 407 КК України.

З урахуванням ст. 69 КК України сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_6 за вчинені кримінальні правопорушення, що передбачені ч.5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та за ч. 4 ст. 402 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Сторони на підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, дійшли згоди на призначення ОСОБА_6 , остаточного покарання за вчинені кримінальні правопорушення, передбаченіч. 4 ст. 402 КК України та ч.5ст.407КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Сторони вважають за можливе з урахуванням всіх обставин справи на підставі ст. 62КК України змінити основне покарання, що призначене ОСОБА_6 за вчинені кримінальні правопорушення,передбаченіч. 4 ст. 402 КК України та ч. 5 ст. 407 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки на тримання у дисциплінарному батальйоні військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

На підставі ч.ч. 1, 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 в строк покарання у тримання у дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строк попереднього ув`язнення з 21червня 2023 року, з розрахунку - один день попереднього ув`язнення за один день тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців.

Наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, положення ст.ст. 473, 394, 424, 474, 476 КПК України та ст. 389-1 КК України оговорені сторонами.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснив, що права, надані йому законом у зв`язку з укладенням угоди про визнання винуватості, розуміє; з наслідками укладення та затвердження угоди про визнання винуватості обізнаний; характер обвинувачення та його суть зрозумілі; обраний вид покарання, який застосовується до нього у разі затвердження угоди, із нимузгоджено та є цілком зрозумілим; виконати взяті на себе відповідно угоди про визнання винуватості зобов`язання він в змозі реально; свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальнихправопорушень, а саме дій, які виразились усамовільному залишенні військової частини або місця служби безповажних причин, вчинене військовослужбовцем, в умовах воєнного стану, а також дій, які виразились у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, визнав та пояснив про скоєння ним кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статей 468-469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним правам інтересам або правам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

ОСОБА_14 та ОСОБА_4 у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просили затвердити вказану угоду, призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Захисник ОСОБА_5 , вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, у судовому засіданні просив затвердити вказану угоду та призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Кримінальні правопорушення, у вчиненні яких ОСОБА_6 беззастережно визнав себе винним, згідно із ст. 12 КК України єтяжкими злочинами.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_6 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурорами угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо яких визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни ОСОБА_12 , прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , та обвинуваченим ОСОБА_6 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні умисних дій, які виразилися у самовільному залишенні військової частини або місця служби без поважних причин, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби), в умовах воєнного стану, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 5 ст. 407 КК України.

Також суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні умисних дій , які виразилися у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, вчиненої в умовах воєнного стану, та його дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 402 КК України.

З урахуванням наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступень тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, зокрема щирого каяття обвинуваченого та активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, відсутності заподіяння кримінальними правопорушеннями матеріальної шкоди, з урахуванням особи винного, який є раніше не судимим, військовослужбовцем,готовий продовжувати військову службу, суд доходить висновку, що ОСОБА_6 слід призначити міру покарання, узгоджену сторонами про визнання винуватості із застосуванням положень ст.ст. 62, 69 КК України.

Речові докази та судові витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 471-475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 24 листопада 2023 року, укладену міжпрокуроромМаріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оброни ОСОБА_12 , прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_6 , за участю ОСОБА_15 .

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 402 КК України та ч. 5 ст. 407 КК України, призначивши йому наступні покарання, узгоджені сторонами угоди про визнання винуватості від 24 листопада 2023 року:

-за ч. 4 ст. 402 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки;

-за ч. 5 ст. 407 КК України із застосуванням ст.. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточно призначити ОСОБА_6 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 62 КК України призначене ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки замінити на покарання у виді тримання в дисциплінарному батальйоні для військовослужбовців строком на 2 (два) роки.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_6 , у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з часу приведення вироку до виконання.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України у строк відбуття ОСОБА_16 зарахувати строк попереднього ув`язнення, починаючи з часу затримання з 21 червня 2023 року по день набрання вироком законної сили, виходячи із співвідношення, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1