ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/222/19 Номер провадження 11-кп/814/2086/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 25 травня 2023 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою відмовлено у задоволення заяви ОСОБА_7 про заміну засудженому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Лівобережна Сокілка Кобеляцького району Полтавської області, українцю, громадянину України, із повною загальною освітою, не одруженому, маючому на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , засудженого 15.10.2019 вироком Козельщинського районного суду Полтавської області за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі,

невідбутої частини строку покарання більш м`яким.

Таке рішення суд мотивував тим, що засуджений хоча і відбув встановлену законом частину строку покарання, що дає можливість для застосування ст. 82 КК України, проте відмовився від заміни покарання у виді позбавлення волі на обмеження волі.

Крім того, замінити позбавлення волі на виправні роботи у даному випадку неможливо, оскільки максимальний строк покарання у виді виправних робіт становить 2 роки, а строк невідбутого ОСОБА_7 покарання 3 роки 4 місяці 20 днів.

У поданій апеляційній скарзі засуджений просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його заяву про заміну йому покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у вигляді виправних роботи.

Свої вимоги обгрунтовує тим, що він відбув встановлений законом термін та виконав вимоги необхідні для застосування ст. 82 КК України. Крім того, твердження прокурора про неможливість застосуванні щодо засудженого покарання у вигляді виправних робіт є хибним, оскільки засудженому не призначають нове покарання, а лише замінюють більш м`яким.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Колегія суддів заслухавши доповідача, засудженого, який підтримав вимоги апеляційної скарги, прокурора. який просив ухвалу суду залишити без змін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Інші учасники судового розгляду ухвалу суду не оскаржили.

Відповідно до ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджений вироком Козельщинського районного суду Полтавської області від 15 жовтня 2019 року за ч. 2 ст. 121 КК України на 7 років позбавлення волі.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 відбував покарання у Державній установі «Полтавська установа виконання покарань (№23)» з 15.10.2019. Відповідно до ст. 89 КВК України був залишений в установі для виконання робіт по господарському обслуговуванню

За вказаний період має 10 заохочень, стягнень не мав, характеризується позитивно, працює робітником з обслуговування лазні.

Відповідно до характеристики затвердженої в.о. начальника Державної установи «Полтавська установа виконання покарань (№23)» засуджений підтримує дружні відносини з засудженими, ввічливі з працівниками установи, доброзичливі з родиною.

Відповідно до ст. 123 КВК України бере участь у реалізації програми диференційованого впливу «Фізкультура і спорт» Відвідує заняття, що проводять в установі., вивчає технічну літературу.

Відповідно до ст. 127 КВК України бере активну участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє активність в організації їх роботи.

Рішенням комісії державної установи від 09.03.2022 відповідно до ст. 82 КВК України, засудженому відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, за заявою засудженого.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», судам, зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому, висновок суду повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про поведінку засудженого і ставлення його до праці за весь час відбування покарання.

Разом з тим, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також, добросовісна поведінка засудженого, відповідно до ст. 9 КВК України, є його обов`язком, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.

Дійсно, як зазначено у апеляційній скарзі засудженого, ОСОБА_7 відбув більше половини строку покарання, що дає право на заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким відповідно до ст. 82 КК України.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що у матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які беззаперечно свідчать про успішне здійснення процесу виправлення та перевиховання засудженого, що може ефективно продовжуватися в умовах відбування менш суворого покарання. Той факт, що ОСОБА_7 відбув необхідний строк для застосування пільги, визначений у ст. 82 КК України, не може бути єдиною підставою для заміни засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким.

Враховуючи викладене, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність визначених законом підстав для заміни ОСОБА_7 невідбутої частини покарання більш м`яким та належним чином мотивував своє рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухвали суду, не встановлено.

Отже, апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 25 травня 2023 року, щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4