Справа № 299/5746/23
Провадження № 11-кп/4806/533/23
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

13.11.2023 м. Ужгород

Суддя Закарпатського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу, яку подав прокурор Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_2 ,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30 серпня 2023 року повернуто клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_2 про продовження обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду від 30.08.2023, прокурор ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову, якою продовжити обвинуваченому ОСОБА_3 строк тримання під вартою на 2 місяці без визначення застави.

Перевіривши апеляційну скаргу та матеріали контрольного провадження, які на вимогу апеляційного суду надійшли 10.11.2023, вважаю, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_2 необхідно відмовити з таких підстав.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: 1) вироки, крім випадків, передбачених статтею 394 цього Кодексу; 2) ухвали про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру; 3) інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом. Положення частини другої статті 392 щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 Ухвали, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень, передбачених частиною першою цієї статті, окремому оскарженню не підлягають, крім випадків, визначених цим Кодексом. Заперечення проти таких ухвал можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою цієї статті. Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Статтею 422-1 КПК України визначено порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.

Як убачається з матеріалів контрольного провадження, 25 серпня 2023 року, під час підготовчого судового засідання, прокурор ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою.

За результатами розгляду клопотання судом першої інстанції прийнято оскаржуване судове рішення ухвалу, якою повернуто клопотання прокурору.

За змістом ч. 2 ст. 392 та ст. 422-1 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені лише ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, що свідчить про те, що кримінальним процесуальним законом не передбачено можливості оскарження рішення суду про повернення клопотання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою.

Вищенаведене свідчить про те, що ухвала суду про повернення прокурору ОСОБА_2 клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 строку тримання під вартою, відповідно до положень ч. 2 ст. 392 та ст. 422-1 КПК України, окремому оскарженню не підлягає, що в свою чергу свідчить про помилковість зазначеного в резолютивній частині оскаржуваної ухвали твердження про те, що ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів із дня її оголошення.

Відтак, прокурором ОСОБА_2 оскаржено ухвалу суду, яка не підлягає окремому оскарженню.

Відповідно до частини 4 статті 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку.

Беручи до уваги те, що прокурор ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на судове рішення, яке не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, з огляду на положення частини 4 статті 399 КПК України, апеляційний суд доходить висновкупро необхідність відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_2 , на ухвалу Виноградського районного суду Закарпатської області від 30 серпня 2023 року, що не суперечить вимогам кримінального процесуального закону, в тому числі й таким загальним засадам кримінального провадження як верховенство права та законність і не призведе до порушення конституційних прав та свобод осіб у кримінальному провадженні.

При цьому, апеляційний суд бере до уваги те, що строк, на який прокурор просив продовжити обвинуваченому дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (клопотання подано 25.08.2023, і в ньому порушується питання про продовження строку тримання під вартою на 2 місяці), закінчився.

Приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_2 , апеляційний суд бере до уваги те, що в Рішенні Європейського суду з прав людини від 28 березня 2006 року в справі «Мельник проти України» (заява № 23436/03) зазначено, що спосіб, у який ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також повинні бути взяті до уваги норми внутрішнього законодавства.

Керуючись ст. 399 КПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою, яку подав прокурор Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_2 , на ухвалу Виноградівського районного суду Закарпатської області від 30 серпня 2023 року, якою повернуто клопотання прокурора Виноградівського відділу Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_2 про продовження обвинуваченому за ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строку тримання під вартою.

Копію ухвали разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами невідкладно надіслати прокурору ОСОБА_2 як особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й відповідно до ч. 2 ст. 426 КПК України на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Суддя Іван СТАН