Справа № 129/795/20
Провадження №11-кп/801/852/2023
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Вінниця

Колегія суддів Вінницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

із секретарем ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції)

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці кримінальне провадження №0000033, за апеляційними скаргами прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 14.06.2023 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайсин Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із професійною технічною освітою, розлученого, пенсіонера, в силу ст.89 КК України не судимого,

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, і засуджено до покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років і шість місяців.

Вирішено долю речових доказів.

в с т а н о в и л а :

Згідно вироку суду, 21.01.2020 р. о 13-00 год. ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в АДРЕСА_2 , побачив свою сусідку ОСОБА_10 , яка після спільного розпивання спиртних напоїв, на ґрунті довготривалих неприязних відносин розпочала з ним суперечку, в ході якої ОСОБА_10 , застосовуючи нецензурну лексику, словесно принижувала ОСОБА_8 та штовхала; ОСОБА_8 за це розгнівався на неї і на ґрунті виниклих особистих неприязних відносин вирішив заподіяти смерть ОСОБА_10 ; реалізуючи злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_10 з мотивів помсти за особисту образу, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, розуміючи та передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки свого діяння у вигляді настання смерті ОСОБА_10 та бажаючи їх настання, у той час, коли ОСОБА_10 стояла на бетонній площадці біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 , ОСОБА_8 підійшов до ОСОБА_10 та, прикладаючи значну фізичну силу, умисно руками штовхнув її в ділянку тулуба, у результаті чого вона впала на бетонну поверхню; продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_8 взяв з металевої тачки, яка знаходилася біля під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_3 , належну йому сокиру в свою праву руку, підійшов до ОСОБА_10 , яка продовжувала знаходитись у лежачому положенні на бетонній площадці неподалік від вхідних дверей до будинку, та діючи умисно, з метою заподіяння смерті ОСОБА_10 , з прикладенням значної фізичної сили наніс тупою металевою частиною сокири 3-4 удари в тильну ділянку голови ОСОБА_10 ; вважаючи, що він виконав усі дії, які вважав необхідні для доведення злочину до кінця, та в результаті його умисних дій настала смерть ОСОБА_10 , ОСОБА_8 взяв шматок тканини, в яку замотав ОСОБА_10 , поклав її на середину тачки, за допомогою якої завіз потерпілу до належного йому гаражного приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_3 , де залишив, маючи на меті в подальшому вивезти до лісу і там заховати тіло; однак, злочин ОСОБА_8 не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, оскільки ОСОБА_10 була виявлена в гаражі її чоловіком ОСОБА_11 та в подальшому каретою швидкої допомоги її було госпіталізовано до відділення анестезіології та інтенсивної терапії Гайсинської центральної районної лікарні для надання медичної допомоги; в результаті протиправних дій ОСОБА_8 потерпіла ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці рук, передпліч, саден в ділянці бокової поверхні грудної клітки зліва, лівому стегні, обличчі, потиличній ділянці голови, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я; забійних ран в ділянці лівої вушної раковини, потиличної ділянки голови, тім`яній ділянці голови, лівій щоці, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, та тілесні ушкодження у вигляді вдавленого багатоуламкового перелому потиличної та скроневої кістки зліва, перелому основи черепа, які ускладнились внутрішньо мозковим крововиливом та травматичним субарахноїдальним крововиливом, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію небезпеки для життя в момент їх виникнення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 суд кваліфікує за ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України як закінчений замах на вбивство, тобто, умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

До початку судового засідання прокурор Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_9 подала відмову від своєї апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_8 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного покарання. Призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років, в строк якого зарахувати попереднє ув`язнення.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що при призначенні покарання судом не враховано протиправну поведінку потерпілої, похилий вік обвинуваченого, який характеризується опосередковано, раніше не судимий.

В апеляційні скарзі обвинувачений ОСОБА_8 просить змінити вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 14.06.2023 року відносно нього в частині призначеного покарання, яке за своїм розміром явно є несправедливим через суворість. Зазначає, що при призначенні покарання судом не враховано протиправну поведінку потерпілої, те, що обвинувачений є почесним донором, патріотом, має бажання працювати на відбудові м. Ірпінь, має кваліфікацію бульдозерист, екскаваторник.

Також вказує, що його дії кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, що є вже злочином. Бо це є фальсифікацією, що призвело до тяжких наслідків обвинувального вироку, зазначає, що його дії це необхідна оборона та крайня необхідність. Обвинувачення є сфальсифікованим. Зазначає, що неадекватна поведінка потерпілої та її чоловіка спровокували його дії по відношенню до ОСОБА_12 , проте намагався допомогти потерпілій, викликав швидку допомогу та поліцію.

Відповідно до вимог ч.1 ст.403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.403 КПК України якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження у зв`язку з відмовою апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , які підтримали свої апеляційні скарги, виступ прокурора ОСОБА_6 на заперечення доводів апеляційних скарг; перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 - не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України апеляційний суд переглядає вирок в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини ОСОБА_8 у вчиненні злочину, за який його засуджено, ґрунтується на доказах, достовірність і достатність яких не ставиться під сумнів сторонами та ніким із учасників судового розгляду не оскаржується, окрім обвинуваченого, в якого також вимоги апеляційної скарги викладено не чітко.

Суд першої інстанції, провівши судове слідство у відповідності до вимог процесуального закону, дійшов обґрунтованого висновку про те, що обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та правильно кваліфікував його дії як закінчений замах на вбивство, тобто умисне, протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Суд першої інстанції ретельно та системно перевірив всі докази в провадженні з точки зору допустимості та належності , в їх взаємозв`язку. При апеляційному перегляді сумнівів в колегії суддів не виникло.

Щодо призначеного покарання.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд першої інстанції відповідно до вимог ст. 65 КК України, правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, відомості про особу обвинуваченого.

Зокрема, ОСОБА_8 вчинив умисний особливо тяжкий злочин, в силу ст. 89 КК України не судимий, є пенсіонером, по місцю проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, обтяжуючу покарання обставину - вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння,пом`якшуючу покарання обставину - похилий вік обвинуваченого.

Крім того, суд враховував і поведінку потерпілої, яка сама спровокувала конфлікт із обвинуваченим після спільного вживання алкогольних напоїв. Вину ОСОБА_13 визнав частково, визнав тільки фактичні обставини справи.

На переконання апеляційного суду, місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про можливість виправлення обвинуваченого лише в умовах ізоляції від суспільства, призначивши відповідний строк покарання, не максимальний по розміру в межах санкції відповідної статті.

Поведінку обвинуваченого, що він нібито визнає вину, але не визнає, що бажав заподіяння смерті потерпілій, апеляційний суд визнає як виключно обрану обвинуваченим поведінку та спосіб захисту від призначеного покарання за вчинене, навіть з огляду на те, що захисник в своїй апеляційній скарзі ставить лише питання про суворість покарання.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 наголосив, що «…окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину ».

У справі «Скоппола проти Італії № 2» від 17.09.2009 р. Європейський суд з прав людини виклав правову позицію, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Колегія апеляційного суду вважає, що вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання є виваженим та слугуватиме справедливою карою за вчинене діяння. Підстав зменшення строку покарання, та зміни рішення суду першої інстанції обвинуваченому, колегія суддів не вбачає.

Відповідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Керуючись ст. 405, 407, 408, 409, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

Прийняти відмову від апеляційної скарги прокурора Гайсинської окружної прокуратури ОСОБА_9 , апеляційне провадження в цій частині,- закрити.

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 ,- залишити без задоволення.

Вирок Гайсинського районного суду Вінницької області від 14.06.2023 року відносно ОСОБА_8 , - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду протягом 3-х (трьох) місяців з дня її проголошення, а засудженим - в той самий строк з дня отримання копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_14