Номер провадження: 11-сс/813/115/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 в інтересах ТОВ «ТРАНСКОМГРУП» на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 20.12.2023 про арешт майна у к/п №0001485, внесеному до ЄРДР 02.12.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Зазначеною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0001485, внесеного до ЄРДР 02.12.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України було задоволено клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_8 та було накладено арешт на сідловий тягач марки «DAF XF 460 FT», р/н НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію т/з НОМЕР_2 від 14.08.2020: номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , 2016 року випуску, власником якого є ТОВ «Транскомгруп» та на напівпричіп марки «ALI RIZA USTA TANKER», р/н НОМЕР_4 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 20.08.2020: номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , 2020 року випуску, власником якого є ТОВ «Транскомгруп», адреса реєстрації: місто Київ, вулиця Кутузова,13 шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження і користування вказаними транспортними засобами власником та іншими особами.

Обґрунтовуючи прийняте рішення про арешт майна, слідчий суддя вказував на те, що вилучене майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, оскільки могло зберегти на собі сліди вчиненого правопорушення, що свідчить про необхідність його збереження у тому числі для проведення експертних досліджень.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погодившись із ухвалою слідчого представник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій вказує на те, що, оскаржувана ухвала слідчого судді є необґрунтованою з таких підстав:

- прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна 07.12.2023, тобто із пропуском передбаченого КПК України строку. Після усунення недоліків клопотання, які були встановлені ухвалою слідчого судді від 12.12.2023, прокурор повторно звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, яке також було подано із порушенням встановленого ст. 171 КПК України;

- в ході огляду місця ДТП 02.12.2023 слідчим було виявлено сідловий тягач марки «DAF XF 460 FT», р/н НОМЕР_1 зі слідами потертості нашарування бруду на передній частині кабіни та пошкодженнями декоративної решітки радіатора переднього бамперу, рамки переднього номерного знаку, а також напівпричеп без слідів контактної взаємодії. В цей же день постановою слідчого зазначене майно було визначене речовими доказами, незважаючи на те, що напівпричеп не зберіг на собі жодних слідів діяння, що має ознаки кримінального правопорушення;

- транспортні засоби використовуються ТОВ «Транскомгруп» у господарській діяльності, зокрема з метою перевезення небезпечних вантажів, у тому числі у міжнародному сполученні. Накладення арешті на зазначені т/з призводить до надмірного обмеження правомірної діяльності ТОВ «Транскомгруп»;

- транспортні засоби у разі накладення на них арешту без заборони користування цілком можуть бути збережені як речові докази. ТОВ «Транскомгруп» зобов`язується не знищувати слідову інформацію, яка зберіглася на сідловому тягачі, так як транспортний засіб може використовуватися із пошкодженням декоративної решітки радіатора, переднього бамперу, рамки переднього номерного знаку та зобов`язується за вимогою слідчого невідкладно надавати т/з для слідчих дій а експертних досліджень;

- поза увагою слідчого судді залишилися приписи ч.4 ст. 173 КПК України, відповідно до яких у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна;

Посилаючись на викладені обставини, представник ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 20.12.2023 та постановити нову ухвалу, якою відмовити прокурору у задоволенні клопотання.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власника майна підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, натомість прокурор заперечував проти її задоволення.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Положення зазначеної вище норми КПК України узгоджуються зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога ст. 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Водночас, приписами ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна, як доказ в кримінальному провадженні,3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння ...; 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна; 4) розмір шкоди завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6)наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання апеляційного суду, слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, зазначених вимог закону дотримався.

Як вбачається з матеріалів які надані апеляційному суду 02.12.2023 о 18 год. 01 хв. на 22 км +300 м Об`їзної дороги м. Одеси, навпроти АЗС «БРСМ», що в межах Одеського р-ну Одеської обл., водій ОСОБА_10 , керуючи автопоїздом у складі сідлового тягача марки «DAF XF 460 FT», р/н НОМЕР_1 , з напівпричепом марки «ALI RIZA USTA TANKER», р/н НОМЕР_4 , рухаючись в лівій смузі для руху до смт. Авангард, здійснив наїзд на пішохода - невідомого чоловіка, віком близько 45 років, який перетинав проїзну частину у забороненому для переходу місці, попередньо зліва направо відносно напрямку руху транспортного засобу.

Внаслідок ДТП пішохід від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди.

Під час проведення огляду місця ДТП 02.12.2023 вилучено: сідловий тягач марки «DAF XF 460 FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 14.08.2020: номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , 2016 року випуску, власник: ТОВ «Транскомгруп», адреса реєстрації: місто Київ, вулиця Кутузова, 13; завантаженість водій; напівпричіп марки «ALI RIZA USTA TANKER», реєстраційний номер НОМЕР_4 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 20.08.2020: номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_6 , 2020 року випуску, власник: ТОВ «Транскомгруп», адреса реєстрації: місто Київ, вулиця Кутузова, 13; без завантаження.

Підставою для арешту майна прокурор визначив необхідність запобігання приховування, пошкодження, знищення чи відчуження автомобіля.

Приписами ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Апеляційний суд враховує, що постановою ст. слідчого ВРЗуСТ СУ ГУНП в Одеській обл. ОСОБА_11 від 02.12.2023 сідловий тягач марки «DAF XF 460 FT», р/н НОМЕР_1 та напівпричіп марки «ALI RIZA USTA TANKER», р/н НОМЕР_4 визнані речовими доказами.

На переконання апеляційного суду, зазначені транспортні засоби відповідають критеріям речових доказів, які визначені у ст. 98 КПК України, оскільки є знаряддям імовірно вчиненого злочину.

Апеляційний суд критично сприймає посилання апелянта відносно того, що транспортні засоби у разі накладення на них арешту без заборони користування цілком можуть бути збережені як речові докази, оскільки постановами слідчого ОСОБА_11 від 04.12.2023 були призначені автомеханічна експертиза технічного стану транспортного засобу та транспортно-трасологічна експертиза, де на вирішення експерта було поставлено питання щодо наявності на сідловому тягачі слідів та ушкоджень, отриманих внаслідок контактування з тілом пішохода.

Надаючи оцінку доводам представника власника майна відносно того, що постановою слідчого майно було визначене речовими доказами, незважаючи на те, що напівпричеп не зберіг на собі жодних слідів діяння, що має ознаки кримінального правопорушення, апеляційний суд зауважує на тому, що слідчий у відповідності до приписів ст. 40 КПК України слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Більш того, колегія суддів зауважує, що на теперішній час триває досудове розслідування, яке полягає у збиранні, дослідженні, оцінці, перевірці та використанні доказів з метою встановлення наявності або відсутності складу кримінального правопорушення.

Що стосується доводів апеляційної скарги відносно того, що прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт майна 07.12.2023, тобто із пропуском передбаченого КПК України строку, апеляційний суд зауважує, що відповідно до відомостей Укрпошти клопотання про арешт майна було подане 04.12.2023, тобто на виконання приписів ст. 171 КПК України не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку про те, що на дному етапі досудового розслідування застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт мана є обґрунтованим.

Апеляційний суд також враховує, що обраний слідчим суддею захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, обумовлений метою проведення досудового розслідування, а його межі у часі окреслені строками, які регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Приписами п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Отже, апеляційний суд вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді відсутні.

Разом з тим, апеляційний суд роз`яснює, що після проведення всіх необхідних слідчих дій у кримінальному провадженні користувач автомобіля має право звернутися до слідчого судді в порядку ч.2 ст.174 КПК України з клопотанням про скасування арешту на автомобіль.

Керуючись ст.ст. 24, 170-173, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_7 , в інтересах ТОВ «ТРАНСКОМГРУП» - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 20.12.2023, про накладення арешту на майно, а саме на сідловий тягач марки «DAF XF 460 FT», реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричіп марки «ALI RIZA USTA TANKER», реєстраційний номер НОМЕР_4 у к/п №0001485, внесеному до ЄРДР 02.12.2023 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4