Дата документу 23.11.2023 Справа № 331/1959/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №331/1959/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1091/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь Запорізької області, громадянина України, який має середню освіту, офіційно не працевлаштований, неодружений, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 14 травня 1999 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.141 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. Звільнений 06 вересня 1999 року на підставі Закону України «Про амністію» від 16 липня 1999 року;

- 27 грудня 2000 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.1 ст.81 КК України з іспитовим строком 2 роки;

- 02 листопада 2001 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки. Звільнений 17 вересня 2004 року за відбуттям строку покарання;

- 08 грудня 2005 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.309 КК України до позбавлення волі на строк 2 роки. Початок строку 08 грудня 2005 року. Звільнений 07 грудня 2007 року за відбуттям строку покарання;

- 19 листопада 2008 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 2 роки. Звільнений 24 липня 2012 року умовно-достроково на 3 місяці 6 днів;

- 18 березня 2013 року Мелітопольським міським судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік 8 місяців. Початок строку 18 березня 2013 року. Звільнений 05 червня 2014 року на підставі Закону України «Про амністію» 2014 року;

- 28 квітня 2016 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. На підставі ч.5 ст.72 КК України строк попереднього ув`язнення з 29 квітня 2016 року по 25 серпня 2016 року зараховано із розрахунку 1 день за 2 дні. Звільнений 14 грудня 2018 року за відбуттям строку покарання;

- 23 вересня 2019 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік. Дані про звільнення відсутні;

- 05 березня 2020 року Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області за ч.2 ст.185, ст.395, ч.1 ст.70 до позбавлення волі на строк 3 роки 6 місяців. Звільнений 18 травня 2022 року умовно-достроково на 11 місяців 25 днів,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції,

обвинуваченого ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор».

Захисник-адвокат ОСОБА_8 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12 червня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.71 КК України за сукупністю вироків частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 05 березня 2020 року, та остаточно визначено ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років та шість місяців.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено обраховувати з моменту затримання у порядку ст. 208 КПК України, а саме: з 15 лютого 2023 року.

Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_6 у виді тримання під вартою залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Скасовано арешт з речових доказів по справі, накладений на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 22 лютого 2023 року.

Вирішена доля речових доказів.

В апеляційній скарзі захисник просить оскаржуваний вирок суду скасувати та постановити вирок, яким виправдати обвинуваченого ОСОБА_6 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Звільнити обвинуваченого з-під варти в залі суду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вина ОСОБА_6 у скоєному кримінальному правопорушенні не доведена поза розумним сумнівом, тому обвинувачений оскаржує вирок суду першої інстанції.

Сторона захисту вважає, що в суді першої інстанції не були досліджені усі докази сторони обвинувачення, зібрані під час судового розгляду ( не допитані усі свідки, взагалі не досліджені речові докази), що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого вироку. Тому оскаржуваний вирок є незаконним та необґрунтованим і є таким, що підлягає скасуванню.

Згідно з вироком суду, 15 лютого 2023 року, приблизно о 18 годині 20 хвилині, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше засуджена за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у сховище, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, в умовах воєнного стану згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, знаходячись на вулиці біля будинку №11 по вул. Гоголя в м. Запоріжжя, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, за допомогою невстановленого предмету відчинив передні пасажирські двері припаркованого легкового автомобіля ЗАЗ-Таврія днз НОМЕР_1 , після чого проник до салону автомобіля, звідки таємно викрав майно, що належить ОСОБА_9 , яке поклав у господарчу сумку, а саме:

- газовий балон об`ємом 5 літрів вартість якого згідно висновку експерта від 06 березня 2023 року №197-23 складає 622 гривні 21 копійки;

- жіночий різнокольоровий махровий халат вартістю 1600 гривень;

- дві викрутки вартістю 100 гривень кожна, на суму 200 гривень;

- автомобільний ключ «Рожковий» вартістю 100 гривень;

- упор «підставка під колесо транспортного засобу» вартістю 100 гривень, а всього таємно викрав майна на загальну суму 2622 гривні 21 копійки, після чого вийшов з салону автомобіля та разом із викраденим майном зник з місця вчинення злочину, спричинивши таким чином потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на вказану вище суму.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції під час розгляду цього кримінального провадження зазначених вимог закону дотримався, ретельно дослідив зібрані по справі докази в їх сукупності, надав цим доказам належну юридичну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано визнав ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному із проникненням у сховище, вчиненому повторно, в умовах воєнного стану.

З матеріалів кримінального провадження убачається, що під час судового розгляду в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_6 вину у вчиненні інкримінованого йому правопорушення не визнав та пояснив, що у вказаний вечір він повертався додому та йшов по вул. Гоголя, де біля сміттєвих баків помітив сумку, роздивившись вміст сумки, він з`ясував, що там знаходяться металеві вироби, які він вирішив взяти собі. Але через декілька метрів його зупинили працівники поліції та звинуватили у вчиненні крадіжки із автомобілю. Однак, він до автомобілю не проникав, ніякого майна із нього не викрадав, вважає, що свідок його сплутав у темну пору доби.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що, незважаючи на невизнання своєї вини ОСОБА_6 вина останнього у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, при викладених у вироку суду обставинах, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Мотивуючи свій висновок про винуватість обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд першої інстанції послався на докази, що зібрані у встановленому законом порядку, які досліджені під час судового розгляду та оцінені судом відповідно до приписів ст.94 КПК України.

Так, допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_10 пояснив, що він проживає в будинку, який знаходиться в приватному секторі. Свій транспортний засіб в зачиненому стані він зажди залишає біля паркана свого будинку. Одного вечора його покликав сусід, який зловив крадія, котрий вліз до транспортного засобу, який перебуває в його власності. В автомобілі був газовий балон, ключі, а також сумка з жіночим халатом, всі вказані речі знаходились в багажному відділенні авто. Зазначає, що з салону транспортного засобу можна безперешкодно потрапити до багажного відділення. Вказує на те, що про всі обставини злочину більш детальною інформацією володіє його сусід ОСОБА_11 .

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснив, що він мешкає за адресою: АДРЕСА_3 . Кожного вечора гуляє з собакою. Зазначає, що взимку ввечері, коли він проходив повз будинку під номером АДРЕСА_4 , почув як відчинились дверцята автомобіля та одразу побачив чоловіка, який із сумкою вилазить з авто. Він одразу запитав у чоловіка « ОСОБА_12 ?», на що чоловік відповів «Так» та почав йти. Після чого він направився за чоловіком, зупинив його та побачив, що це був не його сусід ОСОБА_13 , а невідомий йому чоловік. В цей момент повз них проїжджав автомобіль патрульної поліції та він передав невідомого чоловіка поліцейським для подальшого вияснення ситуації, а сам пішов до сусідів. Після чого ОСОБА_10 в сумці невідомого чоловіка впізнав свої речі. Додаткового зазначив, що він чітко бачив, як чоловік вилазив із сумкою з автомобіля потерпілого.

Також судом першої інстанції досліджені письмові докази, яким надана відповідна правова оцінка, а саме:

- протокол прийняття заяви про вчинене правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_9 , який зазначив, що просить органи поліції притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка таємно шляхом проникнення до автомобіля ЗАЗ-Таврія днз НОМЕР_1 , за адресою: вул. Гоголя, 11 в період часу з 17:00 години до 18:30 години 15 лютого 2023 року викрала майно, а саме: газовий балон, викрутку, ключі, жіночий халат та інше (а.п. 43);

- рапорт поліцейського взводу № 2 роти № 2 БПОП ГУНП в Запорізькій області старшого сержанта поліції ОСОБА_14 від 15 лютого 2023 року (а.п.44);

- протокол огляду місця події від 15 лютого 2023 року, згідно з яким місцем події є ділянка місцевості, розміром 2х3 см з ґрунтовим покриттям, що розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гоголя, біля буд. 11. Координати згідно службового планшету +- 5 см (47.8089658,35.1918453). На вищезазначеній ділянці місцевості розташований транспортний засіб, котрий на вищевказаній ділянці стоїть на чотирьох автомобільних колесах. Транспортний засіб легковий, темно-зеленого кольору, обладнаний двома дверима. Транспортний засіб ЗАЗ-Таврія 1102, з переду та ззаду транспортного засобу держані номерні знаки НОМЕР_1 . На момент огляду, передня пасажирська дверцята знаходиться в при відчиненому стані. На момент огляду транспортний засіб ЗАЗ-Таврія 1102 запорошено снігом. В середині салону знаходяться спереду: два сидіння, водійське та пасажирське, кермо, торпеда, коробки передачі, тунель для магнітоли, резинові килимки під сидіннями. Задні пасажирські сидіння обтягнуте тканиною внизу котрого резиновий килимок. В ході огляду місця події було виявлено та вилучено: 1) мікрочастинки з замку передньої правої двері авто, упаковано до паперового конверту; 2) мікрочастки з замку багажного відсіку авто, упаковано до паперового конверту; 3) змив на марлевий тампон за допомогою дистильованої води та контроль до нього з багажного відділення авто, упаковано до паперового конверту. В ході огляду більш нічого не вилучалося, місце події сфотографовано (а.п.45-52);

- протокол затримання особи від 15 лютого 2023 року та фототаблиця до нього, згідно з яким о 18:45 годині 15 лютого 2023 року був затриманий ОСОБА_6 безпосередньо після вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України. Під час обшуку було виявлено та вилучено: 1) газовий балон червоного кольору - упаковано до коробки; 2) жіночий халат - упаковано до коробки; 3) 2 викрутки, пасатижі, гайковий ключ, металевий упор, ручка для підняття скла в авто, кнопка від клаксона, тримач для телефону, пульт магнітоли, манометр; 4) пакет зеленого кольору та клітчата сумка (а.п.53-59);

- довідка вартості товару ФОП « ОСОБА_15 » від 16 лютого 2023 року (а.п.60);

- висновок експерта № 197-23 за результатами проведення судової товарознавчої експертизи у кримінальному провадженні № 0000177, згідно з яким ринкова вартість газового балону об`ємом 5 літрів, без конфорки, який було придбано в новому стані в червні 2022 року, станом на 15 лютого 2023 року складала 622,21 грн (а.п.74-75).

Так, свідок ОСОБА_11 безпосередньо виявив обвинуваченого ОСОБА_6 на місці події злочину, одразу зупинив його та залишався поруч з ним, дочекавшись приїзду поліції, яка проїжджала неподалік.

При цьому, свідок зазначив, що хоча на момент проведення огляду місця події вже було темно (на що сторона захисту звертає увагу), на момент коли він виявив обвинуваченого, який виходив з машини потерпілого, на вулиці було ще все видно, а тому він добре розгледів обвинуваченого та запам`ятав його. Отже, свідок впевнено зазначив, що з машини потерпілого виходив саме обвинувачений ОСОБА_6 .

Показання свідка ОСОБА_11 узгоджуються з відомостями з протоколу затримання обвинуваченого ОСОБА_6 від 15 лютого 2023 року, фототаблицею до нього, а також відеозаписом цієї слідчої дії.

Зокрема з фототаблиці та відеозапису убачається, що при затриманні обвинуваченого ОСОБА_6 при ньому було виявлено велику сумку у клітинку, де, серед іншого, містилися: газовий балон об`ємом 5 літрів, жіночий різнокольоровий махровий халат, викрутки, автомобільний ключ, упор «підставка під колесо транспортного засобу».

Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене правопорушення (або таке, що готується) від ОСОБА_9 , саме вказане майно у останнього було викрадено з його автомобіля.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що, окрім зазначених речей, у сумці обвинуваченого було виявлено металеві предмети, які, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, можуть свідчити про те, що саме за допомогою цих предметів обвинувачений проник до автомобіля потерпілого.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що зазначені докази у своїй сукупності підтверджують поза розумним сумнівом вчинення ОСОБА_6 вищевказаного правопорушення та, водночас спростовують версію сторони захисту.

Перевіряючи доводи захисника з приводу того, що судом не були допитані всі свідки по справі та взагалі не досліджені речові докази, є необґрунтованими, виходячи з такого.

Як убачається зі звукозапису судового засідання від 12 травня 2023 року, судом узгоджено з учасниками судового провадження порядок та обсяг дослідження доказів, та, окрім іншого, було прийнято рішення допитати свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_16 . На допиті інших свідків жодна сторона провадження не наполягала. Надалі в цьому ж судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_11 , а свідка ОСОБА_16 було заплановано допитати в наступному засіданні. У наступне судове засідання зазначений свідок не з`явився, у зв`язку з чим, прокурор відмовився від його допиту та було змінено порядок та обсяг дослідження доказів. Про дослідження речових доказів рішення взагалі не приймалось. Сторона захисту на їх дослідженні також не наполягала.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_6 призначено з дотриманням вимог ст.65 КК України, з урахуванням ступеню тяжкості та фактичних обставин вчиненого кримінального правопорушення, особи винного. Обставин, що пом`якшують, або обтяжують покарання, судом не встановлено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає оскаржуваний вирок суду першої інстанції законним, обґрунтованим та вмотивованим і підстав для задоволення апеляційної скарги захисника не вбачає, оскільки доводи, викладені в цій скарзі, правильності висновків суду не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 12 червня 2023 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії даної ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4