ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ1
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000242 від 28.03.2023 року за обвинуваченням:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Ширяєве, Ширяївського району Одеської області, громадянина України, офіційно не працюючого, з середньою освітою, не одруженого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч. 4 ст.185 КК України, -

встановив:

ОСОБА_8 27 березня 2023 року приблизно б 17 годині 11 хвилин, достовірно знаючи, що в Україні діє воєнний стан, оголошений Указом Президента від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX з 05 годин 30 хвилин, який неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України, затвердженими ВР України, який діяв на мент вчинення злочину, перебував за адресою: місто Одеса, вулиця Романа Кармена, біля будинку № 11, де побачив на фасаді будинку діючі кабелі ліній зв`язку.

Маючи намір на вчинення крадіжки чужого майна та переслідуючи ціль незаконного збагачення, впевнившись що його дії залишаються непомітними для оточуючих, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, ОСОБА_8 , підійшов до фасаду будинку, де розміщено кабелі діючих ліній зв`язку та за допомогою заздалегідь підготовленого ножа відрізав з обох боків фрагмент кабелю зв`язку марки ТПП 50х2х04, довжиною 15 метрів, вартість одного метру складає 86 гривень 35 копійок, а всього на загальну суму 1295,25 гривень.

В подальшому, ОСОБА_8 , відрізав від вказаного кабелю 5 відрізків довжиною 1 метр кожен, які помістив собі в поліетиленовий пакет, а залишок фрагменту кабелю зв`язку марки ТПП 50х2х0,4, довжиною 15 метрів, вартість одного метру складає 86 гривень 35 копійок, а всього на загальну суму1295,25 гривень, намагався також порізати на фрагменти та покинути місце вчинення кримінального правопорушення, тим самим таємно викрасти майно і спричинити АТ «УКРТЕЛЕКОМ» матеріальну шкоду на загальну суму 1295,25 гривень, однак з причин, що не залежали від його волі, не довів свій злочинний намір до кінця та не вчинив усіх дій, які він вважав необхідними для його закінчення, так як був зупинений працівниками Управління поліції охорони в Одеській області.

Допитаний в судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у скоєнні інкримінованого злочину визнав повністю, не оспорюючи при цьому обставини злочину, які викладені в обвинувальному акті. У скоєному щиро розкаявся, зазначивши, що на даний час він зробив для себе позитивні висновки та вирішив припинити злочинну діяльність.

Представник потерпілої юридичної особи АТ «Укртелеком» ОСОБА_9 будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, враховуючи думки сторін кримінального провадження, які не наполягали на обов`язковій участі представника потерпілої юридичної особи в судовому розгляді, вважав за можливе провести судовий розгляд без участі такого представника.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, у суду також не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження.

У зв`язку з цим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого ОСОБА_8 , доказів, що стосуються особи обвинуваченого, доказів та документів, що стосуються речових доказів, підтверджують процесуальні витрати і заходи забезпечення кримінального провадження. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_8 дав суду показання, що дійсно він завідома знаючи, що на території України введено воєнний стан, 27.03.2023 року приблизно о 17:11 годині, перебуваючи за адресою: за адресою: місто Одеса, вулиця Романа Кармена, біля будинку № 11, побачив на фасаді будинку діючі кабелі ліній зв`язку, підійшов до фасаду будинку та за допомогою ножа, який мав із собою, відрізав фрагменти кабелю, поклав їх собі в пакет та хотів піти, але був затриманий співробітниками поліції на місці. Викрадене майно, з оцінкою якого він згодний, у нього було вилучено. Мета вчинення крадіжки полягала у власному збагачення, зокрема він хотів здати кабель на металобрухт, а отримані від цього кошти витратити на власні потреби.

Таким чином, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, надані сторонами кримінального провадження, суд вважає, що зібрані докази є належними, допустимими та достовірними, і є достатніми для постановлення обвинувального вироку.

Тому, суд з урахуванням того, що Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 2102-IX від 24.02.2022, в Україні введений воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який продовжений і діє до наявного часу, вважає доведеною винність ОСОБА_8 у вчиненні ним злочину, та кваліфікує його дії за ч.3 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України, як незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 вчинив умисний корисливий злочин проти власності, який у відповідності до положень ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

ОСОБА_8 має постійне місце проживання, дані щодо перебування на обліку у лікарів психіатра та нарколога відсутні, раніше не судимий.

До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд відносить щире каяття.

Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_8 судом не встановлено.

З урахуванням вказаних обставин, суд у відповідності до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що ОСОБА_8 необхідно для його виправлення та запобігання нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі в межах мінімального строку покарання, передбаченого санкцією ч.4 ст.185 КК України.

В даному випадку, за переконанням суду, покарання у виді позбавлення волі саме у мінімальних межах санкції частини статті повністю досягне мети його призначення та призведе до позитивних змін в особистості обвинуваченого, які створять у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, у зв`язку з чим суд не вбачає необхідності призначати більш суворе покарання винному.

Водночас, вирішуючи питання про необхідність реального відбування обвинуваченим покарання у виді позбавлення волі за вчинений злочин, судом враховується практика Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

При цьому суд також враховує правову позицію Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, висловлену Постанові від 28.05.2020 року (справа № 753/13972/17; провадження № 51-986км20), згідно якої Верховний суд зазначив, що законодавцем саме суду надано дискреційні повноваження щодо визначення виду та міри покарання за вчинення того чи іншого злочину.

Таким чином, враховуючи тяжкість вчиненого ОСОБА_8 злочину, усвідомлення останнім протиправності своєї злочинної поведінки, його поведінку після вчинення злочину та щире каяття, відсутність до обвинуваченого претензій з боку потерпілого, дані про особу винного, його молодий вік, вчинення ним злочину вперше та який заявив суду, що зробив для себе позитивні висновки, має намір виправитись і не вчиняти злочинів, що виглядало перед судом достатньо переконливо, має постійне місце проживання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим суд на підставі ст. 75 КК України вважає за можливе звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням.

Саме таке покарання суд вважає пропорційним, необхідним, достатнім і справедливим для виправлення винного та запобігання вчиненню ним нових злочинів і, в даному випадку мета застосування кримінального покарання буде досягнута при призначенні ОСОБА_8 саме такого виду покарання.

В силу положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд звільняючи ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, покладає на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

У зв`язку із звільненням ОСОБА_8 від призначеного покарання з випробуванням та відсутність ризиків, передбачених ст.ст.177, 178 КПК України, суд вважає за можливе запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_8 у виді тримання під вартою скасувати.

В силу ч.4 ст.174 КПК України, з набранням вироком законної сили слід скасувати арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2023 р.(справа № 522/6009/23, провадження № 1-кс/522/2017/23).

За змістом положень ч.9 ст.100, абз.8 п.2 ч.3 ст.374 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, в мотивувальній частині обвинувального вироку зазначаються мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення (ч.1 ст.98 КПК).

Частина друга статті 100 КПК України визначає, що речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з частиною 1 статті 7 КПК, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься диспозитивність, зміст якої розкрито статтею 26 КПК, а саме за частиною 1 цієї статті сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а за частиною 3 цієї статті слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим кодексом.

В судовому засіданні прокурором не надано жодних постанов слідчого про визнання речей та документів речовими доказами.

Відтак, за відсутності даних про речові докази у даному кримінальному провадженні, суд, дотримуючись основних засад кримінального провадження, таких як законність, верховенство права та недоторканність права власності, позбавлений можливості, ухвалюючи вирок у даній справі, вирішити долю речових доказів у відповідності з положеннями ст. 100 КПК України. При цьому, суд переконаний, що такий встановлений факт недотримання прокурором вимог кримінального процесуального закону в частині не надання суду речових доказів, не перешкоджає прийняттю судом рішення. Водночас суд роз`яснює, що сторони даного кримінального провадження вправі звернутись до суду з клопотанням про вирішення питання долі речових доказів в порядку виконання судового рішення, визначеному ст.ст.532-539 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369 371, 373 375 КПК, суд

ухвалив:

ОСОБА_8 , визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.185 КК України, та призначити йому покарання за ч.3 ст. 15, ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі із випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_8 наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_8 у виді тримання під вартою скасувати та обвинуваченого ОСОБА_8 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

На підставі ч.4 ст.174 КПК України, з набранням вироком законної сили арешт, накладений на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 31.03.2023 р.(справа № 522/6009/23, провадження № 1-кс/522/2017/23) , скасувати.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надсилати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя

Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1

07.12.2023

Єдиний унікальний номер справи: №522/6793/23

Номер провадження № 1-кп/ 522/1873/23

Головуючий суддя ОСОБА_1