ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3476/23 Справа № 204/6283/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000188 за апеляційною скаргою захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2023 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.263 КК України, якому змінено запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 жовтня 2023 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просять ухвалу суду скасувати як незаконну, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовують тим, що обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, з`являвся на виклики до суду, не виїжджав за межі м. Дніпра, не вчиняв жодних дій, які б свідчили про порушення умов застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді застави.

Зазначають, що в клопотанні прокурора не зазначено жодних обставин, що свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, або що він має відношення до подій, у зв`язку з якими прокурор звернувся з клопотанням до суду.

Стверджують, що ризики стороною обвинувачення не доведені.

Твердження про те, що саме ОСОБА_10 скористався послугою "Заміна SIM-карти" за номером НОМЕР_1 є припущенням, при цьому, обвинувачений на час отримання невідомою особою сім-карти знаходився під вартою та контактів ні з ким не мав, а саме телефон і сім-карта ОСОБА_9 перебували у володінні сторони обвинувачення.

Звертають увагу на те, що вказана подія відбулась 28.04.2022 року, а тому не зрозуміло як ця подія свідчить про наявність ризиків станом на 20.09.2023 року.

Також є безпідставним твердження прокурора про можливість дистанційного втручання за допомогою SIM-карти в обліковий запис та переписку у месенджері Viber.

Вказують на те, що під час отримання висновку експерта №90 від 04.08.2022 року та проведенні огляду інформації, отриманої за наслідком експертного дослідження, стороною обвинувачення було здійснено протиправне втручання в право ОСОБА_9 , гарантоване ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки матеріали провадження не містять інформації про те, що сторона обвинувачення в установленому законом порядку зверталася до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на втручання в приватне спілкування ОСОБА_9 при дослідженні інформації, яка містилася в вилучених телефонах.

Окрім того, допитаний в судовому засіданні експерт повідомив, що він проводив експертизу без ухвали слідчого судді про дозвіл на втручання у приватне спілкування, а код розблокування телефонів він отримав від слідчого, без складання клопотання експерта про надання додаткових відомостей.

Також під час допиту експерт не зміг надати відповіді щодо відсутності звіту по мобільному телефону "S8", на якому міститься переписка в месенджері Вайбер.

Зазначають, що ризик незаконного впливу на експерта відсутній, оскільки експерт ОСОБА_11 вже допитаний судом першої інстанції 04.07.2023 року, питання щодо його повторного допиту не порушувалося, окрім того, не зрозуміло як ОСОБА_9 мав можливість дізнатись номер телефону експерта, якщо в матеріалах провадження та у відкритому доступі така інформація відсутня.

Стверджують, що висновки суду про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування іншого, більш м`якого запобіжного заходу, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

Посилаються на те, що ОСОБА_9 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання в м. Дніпро, міцні соціальні зв`язки, а саме дружину та двох неповнолітніх дітей, також, що на цей час досліджені всі докази сторони обвинувачення.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2023 року ОСОБА_9 було змінено запобіжний захід у вигляді застави на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 жовтня 2023 року.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, може: переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на експерта; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, при цьому враховано особу обвинуваченого, який є пенсіонером, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, окрім того, взято до уваги введений в Україні воєнний стан.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу захисників та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисників не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська перебуває обвинувальний акт № 0000188 щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.111, ч.1 ст.263 КК України.

Колегією суддів встановлено, що 01.03.2022 року до обвинуваченого ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31.08.2023 року ОСОБА_9 було продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та визначено заставу в розмірі 200 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 536 800 грн. 04.09.2023 року ОСОБА_9 було звільнено з-під варти, у зв`язку із внесенням застави.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 20.09.2023 року було заявлено клопотання про зміну запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою ОСОБА_9 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 194, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких зміна запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою є можливою.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Вирішуючи клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, судом встановлено, що відповідно до довідки ТОВ «Лайфселл» від 14.09.2023 року за вих. № 00034вх, на виконання ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2023 року, встановлено, що заміна SIM-картки з номером телефону НОМЕР_1 відбулася 28.04.2022 року о 14:14:06 в магазині дилера за адресою: Дніпро/Олександра Поля/104а - ФОП ОСОБА_12 (код НОМЕР_2 ), тел.: НОМЕР_3 . Ідентифікацію абонент пройшов по загальним питанням по номеру і надав працівнику дилера наступну контактну інформацію: водійське посвідчення НОМЕР_4 (копія документу у дилера не залишалась), ОСОБА_10 . Таким чином, судом встановлено нові обставини, які свідчать про можливість дистанційного втручання в обліковий запис та переписку у месенджері Viber за допомогою якого обвинувачений вів спілкування з представниками ФСБ РФ, окрім того, 14.09.2023 року о 18.58 годин, використовуючи програмне забезпечення «Telegram», користувач з обліковим записом « ОСОБА_13 » надіслав експерту ОСОБА_11 , який здійснював проведення експертного дослідження доказів у цьому кримінальному провадженні та надав відповідний висновок експерта, текстове повідомлення, зміст якого містить примушування експерта до давання завідомо неправдивих показів під час судового розгляду вказаного кримінального провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на експерта; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також те, що обвинувачений є пенсіонером, одружений, має на утриманні неповнолітніх дітей, окрім того, взято до уваги введений в Україні воєнний стан.

Окрім того, доводи захисників щодо відсутності ризику незаконного впливу на експерта є безпідставними, оскільки вказаний ризик підтверджується наданими прокурором до клопотання документами, а саме копією текстового повідомлення про примушування експерта до давання завідомо неправдивих показів, при цьому суд першої інстанції у своїй ухвалі обгрунтовано послався на те, що хоча експерта вже було безпосередньо допитано в судовому засіданні, однак сторони кримінального провадження не позбавлені можливості протягом всього часу судового розгляду заявляти клопотання про додатковий його допит.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисників щодо відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджується наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно змінити запобіжний захід у вигляді застави на тримання під вартою.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.111 КК України, а тому, відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Окрім того, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки вказаний запобіжний захід не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки.

Твердження захисників, що обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, з`являвся на виклики до суду, не виїжджав за межі м. Дніпра, не вчиняв жодних дій, які б свідчили про порушення умов застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді застави, а також, що обвинувачений вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання в м. Дніпро, міцні соціальні зв`язки, а саме дружину та двох неповнолітніх дітей, колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики.

Доводи апеляційної скарги про те, що стороною обвинувачення не доведено ризики, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 відповідає вимогам ч.2 ст.200 КПК України, так як в ньому зазначені обставини, які виникли після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу, та які свідчать, що раніше застосований запобіжний захід у вигляді застави не є дієвим, оскільки 19.09.2023 року до ЄРДР внесено відомості за фактом того, що ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами здійснили несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж з метою знищення, підробки, спотворення змісту інформації, що оброблюється та передається у таких системах та мережах, а саме за допомогою месенджеру «Viber» у мережі оператора телекомунікаційних послуг ТОВ «лайфселл», а також внесено відомості за фактом того, що 14.09.2023 року о 18.58 годин, використовуючи програмне забезпечення «Telegram», користувач з обліковим записом « ОСОБА_13 » надіслав експерту ОСОБА_11 текстове повідомлення, зміст якого містить примушування експерта до давання завідомо неправдивих показів в судовому засіданні за грошову винагороду, що свідчить про наявність ризиків, які не були встановленні попередньою ухвалою, якою було визначено заставу, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою.

Посилання захисників на те, що твердження прокурора, що саме ОСОБА_10 скористався послугою "Заміна SIM-карти" є припущенням, так як обвинувачений в цей час був під вартою, та що є безпідставним твердження прокурора про можливість дистанційного втручання за допомогою SIM-карти в обліковий запис та переписку у месенджері Viber не є підставою для скасування ухвали, оскільки прокурором надано достатньо доказів на підтвердження наявності нових обставин.

Так, прокурор в клопотанні зазначив про внесення 19.09.2023 року відомостей до ЄРДР за фактом того, що ОСОБА_9 за попередньою змовою з ОСОБА_10 та іншими невстановленими особами здійснили несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих), електронних комунікаційних, інформаційно-комунікаційних систем, електронних комунікаційних мереж з метою знищення, підробки, спотворення змісту інформації, що оброблюється та передається у таких системах та мережах, а саме за допомогою месенджеру «Viber» у мережі оператора телекомунікаційних послуг ТОВ «Лайфселл», що підтверджується витягом з ЄРДР.

Крім того, надано довідку ТОВ «Лайфселл» від 14.09.2023 року, відповідно до якої, заміна SIM-картки з номером телефону НОМЕР_1 відбулася 28.04.2022 року о 14:14:06 в магазині дилера за адресою: Дніпро/Олександра Поля/104а, при цьому абонент надав працівнику дилера водійське посвідчення НОМЕР_4 на ім`я ОСОБА_10 , що дає підстави вважати можливим наявність обставин, про які зазначає прокурор у клопотанні.

Наданий висновок спеціаліста № 054 від 03.10.2023 року не може бути взятий до уваги, оскільки судом врахована можливість дистанційного втручання в обліковий запис та переписку у месенджері «Viber», тобто умисел на вчинення дій.

В ухвалі суду відсутнє посилання на висновок та допит експерта, тому в цій частині доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги.

Твердження, що вказана подія відбулась 28.04.2022 року, а тому не зрозуміло як ця подія свідчить про наявність ризиків станом на 20.09.2023 року, не заслуговує на увагу, оскільки зазначене не свідчить про відсутність ризиків.

Доводи апеляційної скарги щодо порушень, які мали місце під час отримання висновку експерта №90 від 04.08.2022 року та проведенні огляду інформації, отриманої за наслідком експертного дослідження є безпідставними, оскільки вказані доводи перевіряються судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті та не є предметом апеляційного перегляду під час розгляду питання законності та обгрунтованості постановленої судом першої інстанції ухвали про зміну запобіжного заходу.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про зміну обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу на тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість зміни запобіжного заходу у вигляді застави на тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисників залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2023 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2023 року щодо ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4