Провадження № 1-кп/646/197/2023
У Х В А Л А

іменем України

29.11.2023 року Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

та обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові заяву про забезпечення позову по кримінальному провадженню за №0000906 від 09.09.2021 року відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта повна загальна середня, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 122 КК України, внесеному в ЄДРДР за № 0000906 від 09.09.2021 року.

20.11.2023 року представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав до канцелярії суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 нерухоме майно, що знаходиться у його володінні чи у володінні інших осіб, без обмеження та позбавлення права користування ним, а саме: частину нежитлових будівель в літ.: АА-1, БА-1, ВА-1, Г-1, Д-1, Е-1, Ж-1, З-1, И-1, К-1, Л-1, М-1, загальною площею 1042,70 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101.

Прокурор в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити.

Захисник та обвинувачений в судовому засіданні заперечували проти задоволення вказаної заяви про забезпечення позову, вважали її необґрунтованою, оскільки представником потерпілого не зазначено, та не надано до суду жодних допустимих доказів, на підтвердження ухилення ОСОБА_5 від виконання можливого рішення суду.

Представник потерпілого ОСОБА_7 та потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, про що в матеріалах справи міститься розписка про їх належне повідомлення про виклик до суду. Причини неявки суду не повідомили. Заяв, клопотань до суду не надходило.

Суд, заслухавши думку з`явившихся учасників судового провадження, перевіривши матеріали справи приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Частиною п`ятою статті 128 КПК України визначено, що цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Норми КПК України не регулюють порядок розгляду заяви про забезпечення позову.

На підставі ч. 5 ст. 128 КПК України суд застосовує норми Цивільного процесуального кодексу України щодо вирішення зазначеного питання.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що 02.09.2021 року відносно потерпілого ОСОБА_6 було вчинено хуліганський напад на подвір`ї готелю «ДРУЖБА» по проспекту Гагаріна. 185 у м. Харкові, де потерпілий працює генеральним директором. Внаслідок нападу ОСОБА_6 було завдано тілесних ушкоджень та невиправної моральної шкоди. 21.12.2021 було складено обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000906 відносно ОСОБА_5 , відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.09.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 122 КК України. За змістом обвинувального акту визначено, що в результаті своїх злочинних дій ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми правої гомілки у вигляді перелому малогомілкової кістки зі зміщенням кісткових уламків, які не є небезпечними для життя в момент заподіяння, що спричинили за собою тривалий розлад здоров`я понад 3-х тижнів (21 дня), що відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості та синців на передній поверхні правого стегна, які викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.Представником потерпілого ОСОБА_6 адвокатом ОСОБА_7 в рамках даного кримінального провадженняподано цивільний позов до ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди, у якому він просить суд стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_6 суму моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у розмірі 100000 тисяч гривень. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №347522735 від 21.09.2023 на праві приватної власності ОСОБА_5 належить частина нежитлових будівель в літ.:АА-1, БА-1, ВА-1, Г-1, Д-1, Е-1, Ж-1, З-1, И-1, К-1, Л-1, М-1, загальною площею 1042,70 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, номер об`єкта в РПВН: 7751936. Представник позивача зазначає, що згоди про добровільне відшкодування шкоди заданої кримінальним правопорушенням між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не досягнуто. В зв`язку з чим, ОСОБА_5 можуть бути вчинені дії, спрямовані на відчуження належного йому майна, що може в подальшому ускладнити або взагалі унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення цивільного позову ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 20.02.2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції, яку ратифіковано Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першому протоколі та протоколах № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» (далі - Конвенція).

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Положеннями статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Оскільки забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, то розглядаючи заяву про забезпечення позову, з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд пересвідчується, зокрема, в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясовує відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Статтею 170 КПК України встановлено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем або його представником на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (пункт 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

Представник потерпілого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 зазначає, що сума заподіяної моральної шкоди внаслідок вчинення злочину, становить 100000 грн, однак згоди про добровільне відшкодування моральної шкоди заданої потерпілому ОСОБА_6 кримінальним правопорушенням між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не було досягнуто.

Вирішуючи питання про забезпечення позову необхідно встановити наявність зв`язку між вказаним заходом забезпечення позову і предметом спору, співрозмірність та адекватність заходу із заявленими позивачем вимогами.

В даній заяві адвокат ОСОБА_7 не вказує, в чому саме він вбачає загрозу несплати моральної шкоди заданої кримінальним правопорушенням, чому існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Крім того, не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 № 9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З урахуванням викладеного, виходячи з принципів співмірності, розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 128, 170 КПК України, ст. ст. 149-153,157 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви представника цивільного позивача ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення щодо ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя