Дата документу 19.12.2023 Справа № 331/411/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1380/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №331/411/23Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.111 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора на ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 02 листопада 2023 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Стаханов Луганської області, яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні передбаченого ч.2 ст.111 КК кримінального правопорушення, повернуто прокурору через невідповідність даного акта вимогам КПК.

В апеляційній скарзі прокурор просив ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивував тим, що суд в порушення вимог процесуального закону вдався до оцінки змісту фактичних обставин кримінального провадження, формулювання обвинувачення та кримінально-правової кваліфікації діяння обвинуваченої, які прокурор вважає встановленими, тоді як під час підготовчого судового засідання суд лише перевіряє обвинувальний акт на предмет викладення в ньому відомостей, передбачених у ст.291 КПК. Крім того, обвинувальний акт щодо ОСОБА_8 містить у собі усі відомості, передбачені ст.291 КПК. Позиція суду щодо нібито неконкретності обвинувального акта є суб`єктивною оцінкою обвинувачення по суті, яке на цій стадії не може бути предметом розгляду і не є підставою для повернення обвинувального акта. При цьому суд не врахував, що прокурор вправі під час судового розгляду уточнити обвинувачення чи сформулювати нове, змінивши попереднє. Отже суд повернув обвинувальний акт без достатніх на те підстав.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію прокурора, який повністю підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; захисника, який заперечив проти скарги; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції, повертаючи прокурору обвинувальний акт, виходив з того, що:

- правова кваліфікація дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.111 КК в частині викладу фактичних обставин кримінального правопорушення не відповідає правовій кваліфікації у формулюванні обвинувачення. Також існують неузгодженості у викладі формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.2 ст.111 КК. Так, при зазначенні правової кваліфікації дій ОСОБА_8 вказано про заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України, однак при викладі формулювання обвинувачення за вказаною статтею зазначено, що ОСОБА_8 надала засоби та активне сприяння у веденні війни проти України та вчиненні дій, спрямованих на посягання на суверенітет і територіальну цілісність України та повалення її конституційного ладу. Отже кваліфікація дій обвинуваченої ОСОБА_8 за ч.2 ст.111 КК в частині викладу об`єктивної сторони кримінального правопорушення не узгоджується з викладеним в обвинувальному акті формулюванням обвинувачення;

- сформульоване в обвинувальному акті обвинувачення є неконкретним, оскільки зі змісту обвинувального акту вбачається, що в ньому фігурує ОСОБА_9 в якості співучасника інкримінованого ОСОБА_8 кримінального правопорушення, однак останній не зазначений в обвинувальному акті у якості обвинуваченого, відомості про те, що ОСОБА_9 набув цього процесуального статусу матеріали провадження не містять, так само відсутня інформація про те, чи були виділені відносно нього матеріали кримінального провадження та чи ухвалено відносно нього рішення по суді;

- в обвинувальному акті не зазначено яку посаду обійняла ОСОБА_8 в окупаційному уряді; які конкретні вказівки та доручення співробітників спеціальних служб рф вона виконує; в яких розмовах і з ким ОСОБА_8 відкрито підтримує окупаційний уряд та політику держави-агресора; в якому місці, дату та час вона організовує зустрічі підприємців, в ході яких роз`яснює порядок співробітництва з окупаційним урядом. Тобто у формулюванні обвинувачення відносно ОСОБА_8 не розкриті ті дії, які прокурор та слідчий кваліфікували як завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній чи інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, наданні іноземній державі, іноземній організації або їх представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчиненому в період воєнного стану.

Проте колегія суддів не може погодитися із такими доводами суду першої інстанції виходячи з такого.

Згідно з вимогами ст.314 КПК суд вправі у підготовчому судовому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору, лише якщо акт не відповідає вимогам цього кодексу.

Вимоги до обвинувального акта визначені у ст.291 КПК.

Зі змісту обвинувального акта щодо ОСОБА_8 вбачається, що він містить у собі всі відомості, передбачені ст.291 КПК, в тому числі і виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, в якому зазначено про всі обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Кримінальним процесуальним законом не встановлено будь-яких обмежень або правил викладення фактичних обставин для прокурора, а тому зазначення судом в ухвалі про неконкретність обвинувачення, є необґрунтованим. При цьому положення ч.2 ст.337 КПК надають можливість прокурору під час судового розгляду змінити обвинувачення, висунути додаткове обвинувачення.

Крім того, виходячи з завдань підготовчого судового засідання, на цій стадії встановлюється лише відповідність форми обвинувального акту вимогам, визначеним кримінальним процесуальним законом, як це передбачено ст.291 КПК, при тому, що оцінка викладених в обвинувальному акті обставин і їх відповідність формулі кваліфікації, відноситься до стадії судового розгляду кримінального провадження.

Відтак, виходячи з положень ст.ст.314, 315 КПК під час підготовчого провадження суд не вправі встановлювати обставини, які підлягають встановленню лише в ході судового розгляду, а саме, про наявність чи відсутність складу злочину, правильність правової кваліфікації, наявність чи відсутність кваліфікуючих ознак тощо.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні повернуто прокурору судом першої інстанції без передбачених на те законом підстав. У зв`язку з чим, ухвалу суду не можна визнати законною та обґрунтованою, а тому вона підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 02 листопада 2023 року про повернення прокурору обвинувального акта щодо ОСОБА_8 скасувати.

Призначити новий розгляд у суді першої інстанції зі стадії підготовчого судового засідання в тому ж складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4