У Х В А Л А

Іменем України

№ 610/1954/20 № 1-в/610/34/2023
м. Балаклія22 вересня 2023 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: Стригуненка В.М.

за участю

секретаря: Виноградської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця Балаклійського відділу державної виконавчої служби в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Печериці Н.М. про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

в с т а н о в и в:

21.09.2023 до суду надійшло подання, яке обґрунтоване тим, що на виконанні у Балаклійському відділі ДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження стосовно боржника ОСОБА_1 про стягнення з нього, а також з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави в особі ДП «Балаклійське лісове господарство» 120999,94 грн - солідарно. Рішення боржником не виконано, декларацію про доходи та майно не надано, будь-яких дій, спрямованих на його виконання, не здійснено, тобто боржник ухиляється від його виконання. Майно та кошти, на які можливо звернути стягнення, відсутні. Постановами державного виконавця від 17.02.2021 накладено арешт на майно і кошти боржника. Підставою для тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України визначено невиконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання, без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець просив розглянути подання за його відсутності.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв`язання спорів у цій сфері встановлений Законом України від 21 січня 1994 року № 3857-ХII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» (ділі Закон № 3857- ХII).

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону № 3857-ХII тимчасове обмеження права громадянина України на виїзд з України у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, запроваджується в порядку, передбаченому законодавством.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХII таким випадком є ухилення громадянина України від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України "Про виконавче провадження", зокрема, утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; надання у строк, встановлений державним виконавцем, декларації про свої доходи та майно; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Розділом XIІІ «Обмеження у праві виїзду за межі України та заборона в`їзду в Україну» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5, передбачено, що подання державного виконавця при зверненні до суду обов`язково повинно містити обґрунтування ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» № 3857-XII, позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків.

Отже, особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання».

Поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом України у листі від 01 лютого 2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Таким чином, обов`язковою передумовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є ухилення його від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Також за висновком Верховного Суду, викладеним в постанові у справі № 331/8536/17 від 28.10.2020, обмеження у праві виїзду за межі України застосовується за наявності достатніх підстав вважати, зокрема, що особа має намір вибути за межі України з метою саме невиконання рішення суду.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судовим розглядом встановлено, що за вироком Балаклійського районного суду Харківської області від 04.12.2020 у справі № 610/1954/20 (пр. № 1-кп/610280/2020), що набрав законної сили, зі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь держави в особі ДП «Балаклійське лісове господарство» стягнуто завдану злочинними діями шкоду у сумі 120999,94 грн - солідарно.

За постановою старшого державного виконавця Балаклійського районного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 15.02.2021 було відкрито виконавче провадження № 64522777 з виконання виконавчого листа, виданого 10.02.2021 на підставі вищевказаного вироку та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно.

Отже, ОСОБА_4 має заборгованість перед державою в особі ДП «Балаклійське лісове господарство» на загальну суму 40333,31 гривень (120999,94 : 3 = 40333,31).

Додані до подання державного виконавця матеріали не містять відомостей про здійснення боржником платежів у рахунок сплати заборгованості.

На запити державного виконавця стосовно ОСОБА_1 з Державної фіскальної служби України та Державної податкової служби України отримано відповіді про відсутність інформації про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах України, а також щодо джерела і суми отриманих доходів.

Згідно з відповіддю Пенсійного фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи та осіб-боржників, які отримують пенсії, інформацію не знайдено.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відомості стосовно майна, що належить ОСОБА_1 на праві власності, відсутні.

Постановою державного виконавця від 17.02.2021 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів.

Постановою державного виконавця від 17.02.2021 накладено арешт на майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів.

З відповіді на запит державного виконавця до Державної виконавчої служби України встановлено, що у період часу з 15.02.2021 по 23.06.2023 ОСОБА_5 кордон не перетинав.

За правилами ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов'язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За змістом ст. 28 цього Закону копія постанови про відкриття виконавчого провадження надсилається виконавцем боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Однак суду не надано підтвердження отримання ОСОБА_1 копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

До того ж, виконавцем не надано відомостей щодо отримання боржником викликів останнього, а доданий до подання трекінг відстеження поштового відправлення та фіскальний чек від 23.03.2023 таких відомостей не містять, із нього навіть не вбачається конкретної адреси, за якою було направлено поштове відправлення, зазначено лише м. Балаклія Україна; також не вбачається, що саме було направлено, опис поштового відправлення відсутній.

Отже особа, яка не є повідомленою про покладені на неї обов`язки, не може вважатися такою, що ухиляється від їх виконання.

Звертаючись з поданням про тимчасове обмеження права боржника на виїзд за межі України, державним виконавцем не підтверджено проживання боржника на території України або за її межами.

На запит державного виконавця Державною прикордонною службою України надано відповідь, у якій зазначено, що відомості про перетин кордону боржником ОСОБА_1 відсутні за період з 15.02.2021 по 23.06.2023, тоді як до суду державний виконавець звернувся з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України 21.09.2023.

З акту державного виконавця від 04.08.2023 вбачається, що за результатами перевірки, проведеної за адресою проживання боржника, вказаною у виконавчому документі, у присутності двох понятих ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , встановлено, що ОСОБА_1 за вказаною адресою відсутній, оскільки перебуває за кордоном.

Таким чином місцезнаходження боржника на час звернення державного виконавця до суду не встановлено, надані державним виконавцем докази суперечать один одному, а також є неактуальними на теперішній час, оскільки містять інформацію станом на 23.06.2023 та 04.08.2023.

Отже сама по собі наявність у ОСОБА_1 невиконаних зобов`язань, про що вказує державний виконавець, та неможливість в примусовому порядку задовольнити відповідні вимоги за рахунок коштів чи майна боржника не може свідчити про ухилення останнього від виконання покладених на нього обов`язків. На момент звернення до суду з відповідним поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

При цьому, будь-яких доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду, тобто навмисного та свідомого не виконання ним належних до виконання зобов`язань, а також його наміру вибути за межі України з метою ухилення від покладених на нього рішенням суду обов`язків державний виконавець, відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав.

За таких умов, з огляду на те, що суд негайно розглядає подання, а державним виконавцем не надано достатньо доказів на підтвердження його вимог, суд вважає за необхідне відмовити в його задоволенні. Відмова не позбавляє державного виконавця права на повторне звернення до суду з наданням та врахуванням вищевказаних даних.

На підставі викладеного, керуючись ст. 441 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі протягом п'ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий В.М. Стригуненко