Справа №: 398/1581/22
провадження №: 1-кп/398/97/24
УХВАЛА

Іменем України

"01" лютого 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора відділу Кіровоградської обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 у кримінальному провадженні за № 0000086 внесеного до ЄРДР 18.03.2021 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_14 ,

обвинувачених: ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_8

захисників: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження за № 0000086 внесеного до ЄРДР 18.03.2021 року щодо ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою на 60 днів.

В обґрунтування клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою посилається на необхідність забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто, наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, прокурор зазначає, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні в складі злочинної організації під керівництвом ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , як керівників двох окремих підпорядкованих ОСОБА_7 структурних частин (ланок), кримінальних правопорушень (злочинів) у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, передбачених Кримінальним Кодексом України, за які визначено покарання у вигляді позбавлення волі від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Ступінь та характер суспільної небезпеки діяння вказує на те, що під загрозою покарання, яке не передбачає альтернативи окрім як позбавлення волі, обвинувачені можуть переховуватись від суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Крім того, ОСОБА_6 може незаконно впливати прямо чи опосередковано на свідків, які на даний час не допитані, з метою уникнення кримінальної відповідальності та покарання, що свідчить про існування ризику передбаченого п. З ч. 1 ст. 177 КПК України. Також, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, відсутність стійких соціальних зв`язків та офіційних джерел доходу, стійкість злочинних намірів, свідчить про можливість повторного вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, тобто існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України. На даний час необхідність у раніше обраного щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпала, ризики не зменшилися та продовжують існувати на даний час. З урахуванням того, що ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ст. 255 КК України, та особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, за п. п. 4, 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, прокурор просить розмір застави не визначати. Також на думку прокурора менш суворі запобіжні заходи, у тому числі домашній арешт, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання покладених на обвинувачених обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_17 просили змінити запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, оскільки не має наміру переховуватись від суду, відсутні докази ухилення обвинуваченого ОСОБА_6 від суду, від сторін та учасників кримінального провадження заяв про незаконний вплив на них з боку ОСОБА_6 не надходило.

Перевіривши матеріали справи та вислухавши думки учасників процесу, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку запобіжного заходу суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Згідно з ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч. 2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу, так само як і для його продовження, є зокрема наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином або вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

На думку суду прокурором не доведено існування ризиків, які він зазначив у клопотанні.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Згідно з ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п.1-2 ч.1 ст.194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені ч.5 та 6 ст.194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч.1 ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я; міцність соціальних зв`язків в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію; майновий стан; наявність судимостей; дотримання умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше, тощо.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не повинне перебувати за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період, та його продовження, - має бути співрозмірним меті заходу, і має забезпечить виконання засад судочинства і змагального процесу відповідно до процедур гл. 18 КПК України.

Розумність строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному окремому випадку залежно від особливостей конкретної справи, переконливості аргументів заявника, викладених у клопотанні про звільнення; продовження тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (справа «Харченко проти України»).

Ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (рішення ЄСПЛ «Панченко проти Росії»). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови»).

При цьому, акцентується увага на ряд рішень ЄСПЛ щодо надмірних строків тримання під вартою і висловлену позицію з приводу недопущення тримання під вартою за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення належної поведінки обвинуваченого на цей період.

Як наголошує ЄСПЛ, відповідальність за те, щоб у кожному конкретному випадку тривалість попереднього ув`язнення обвинуваченого не перевищувала розумний строк, лягає у першу чергу на національні судові органи.

Завданням органів влади є встановити, чи продовжують існувати підстави, які обґрунтовують тривале тримання під вартою («Мерабішвілі проти Грузії»).

Строк тримання обвинуваченого під вартою з 2021 року - більш ніж два роки. Вказаний строк наразі перебуває за межами розумного.

Станом на теперішній час не доведені фактичними даними ризики знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У кримінальному провадженні проведено слідчі дії, виявлено і вилучено речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Також і не доведений достатніми та об`єктивними доказами ризик незаконного впливу з боку обвинуваченого на свідків з метою зміни ними наданих показань.

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що може загрожувати обвинуваченому ОСОБА_6 , можливо допустити існування ризику з боку обвинуваченого переховуватись від суду, втім, ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого покарання («Панченко проти Росії»).

Ризик втечі неминуче зменшується з плином часу, проведеного в ув`язненні («Ноймайстер проти Австрії»).

Відтак, наявність всіх ризиків, регламентованих ст. 177 КПК України, не доведена.

Подальше тримання під вартою обвинуваченого перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення його належної поведінки на цей період, та його продовження, - внаслідок цього є не співрозмірним меті заходу; подальше продовження строку тримання обвинуваченого під вартою суперечитиме позиціям справедливості, положенням Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод й національного законодавства.

Враховуючи особу обвинуваченого, наявність місця проживання, де він проживає разом зі своєю родиною: цивільною дружиною та неповнолітнім сином, які знаходяться на його утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї ОСББ «Соборний 113», до затримання останній неофіційно працював, матеріально утримував сім`ю, що свідчить про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, наявність обставин тривалого застосування до нього найбільш суворого запобіжного заходу, обставини самого злочину, суд вважає за доцільне застосувати до неї запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Крім того, суд вважає необхідним покласти на обвинуваченого, обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та задоволення клопотання сторони захисту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст. 176-178, 182 -186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_17 про зміну запобіжного заходу - задовольнити.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , раніше обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до двох місяців, а саме з 01 лютого 2024 року по 01 квітня 2024 року включно.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язок не залишати житло за місцем проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу суду цілодобово.

На підставі частини 5 статті 194 КПК України покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні процесуальні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця реєстрації, проживання та роботи, контактних номерів мобільного телефону;

- утримуватися від спілкування зі свідками, спеціалістами в зазначеному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на орган Національної поліції за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме до Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області та на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у справі.

Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як особу, щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це суд.

Роз`яснити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в разі невиконання покладених ухвалою суду обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

У зв`язку із зміною запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно з-під варти в залі суду.

Копію ухвали направити до Державної установи "Кропивницький слідчий ізолятор" - для відома та виконання.

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той самий строк з моменту вручення копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали при відхиленні апеляції.

Повний текст ухвали суду буде виготовлено 05.02.2024 року.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3