Справа № 204/6312/22
Провадження № 1-кп/0203/370/2023
УХВАЛА

іменем України

23 листопада 2023 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання прокурора про продовження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000192 від 19.08.2022 року, обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України, та клопотання захисника про зміну запобіжного заходу-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Кіровського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000192 від 19.08.2022 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотанняпро продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без визначення розміру застави з підстав наявності ризиків, передбачених п.п.1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи особливу тяжкість та реальність покарання, в разі незастосування запобіжного заходу у виді триманням під вартою, є підстави вважати, що він може виїхати за межі території України поза пунктами пропуску державного кордону або на тимчасово окуповану територію та переховуватися від суду. Наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_6 має стійкі антиукраїнські погляди, вчинив кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану, фактично не визнає своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення. Крім того обвинувачений може незаконно впливати на свідків та експертів у даному кримінальному провадженні.

В судовому засіданні обвинувачений, його захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора. Вказали, що ризики є недоведеними та необґрунтованими. Заявили клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за адресою його постійного місця проживання: АДРЕСА_1 . Крім того надали заяву ОСОБА_7 , в якій вона не заперечувала проти перебування ОСОБА_6 під домашнім арештом за адресою: АДРЕСА_2 .

Заслухавши клопотання сторін, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до частини 1 статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

При вирішенні питання про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України, враховано позицію Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», у якій зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за який передбачене покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією майна, тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі обвинувачений, усвідомлюючи особливу тяжкість та реальність покарання, може переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності.

Крім того, 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан, запровадження якого суд враховує як обставину, яка суттєво збільшує ризик переховування обвинуваченого від суду, оскільки на частині території України ведуться бойові дії та частина території України тимчасово окупована.

Наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, обґрунтовується тим, що метою вчинення обвинуваченим інкримінованого злочину є надання іноземній державі - Російській Федерації допомоги в збройному конфлікті та збройній агресії проти України та проведенні підривної діяльності проти України, тому є підстави вважати, що ОСОБА_6 , розуміючи, що представники іноземної держави можуть забезпечити його переховування на території Російської Федерації, буде вважати, що єдиним способом уникнути кримінальної відповідальності за вчинення вказаних протиправних дій є доведення своїх злочинних намірів до кінця, продовжить кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується, та вчинить інші протиправні дії на користь іноземної держави, з якою Україна перебуває в стані збройного конфлікту.

Щодо ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, суд вважає, що він недоведений прокурором, оскільки всі заявлені стороною обвинувачення свідки вже допитані судом, допитаний також експерт в кримінальному провадженні, а вказаний ризик може зберігатись до безпосереднього допиту вказаних осіб.

При вирішенні клопотання прокурора суд також враховує особу обвинуваченого, який є особою працездатного віку, однак офіційно не працює, законних джерел існування не має, розлучений, має на утриманні малолітню дитину, при цьому наявність останньої обставини не може зменшувати встановлені судом ризики.

Враховуючи викладене, суд вважає, що наявні ризики виправдовують продовження раніше обраного відносно обвинуваченого запобіжного заходу, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому твердження захисника про можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою, судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно до ч.6 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, яким є тримання під вартою.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що немає підстав для обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а тому необхідно продовжити останньому тримання під вартою строком на 60 днів.

У відповідності до ч.4 ст.183 КПК України під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого, зокрема, статтею 111 КК України.

Суд, враховуючи перелічені вище підстави вважає, а також що альтернативний запобіжний захід у виді застави не зможе гарантувати належну поведінку обвинуваченого, тому не визначає розмір застави у вказаному кримінальному провадженні.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 182, 183, 199, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто по 21 січня 2024 року включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Повний текст ухвали складено та оголошено 27 листопада 2023 року о 17 годині 30 хвилин.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3