СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1468/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2023 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0002701, внесеного 14 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, українця, з середньою освітою, який не одружений, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно ст. 89 КК України не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжує діяти.

ОСОБА_3 13.07.2023 року, близько 19 год. 15 хв., перебуваючи біля торгового центру «Хіт Mall», що розташований за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 134/1, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, в умовах воєнного стану, відкрито викрав з рук ОСОБА_5 мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10 С, 4/64», в якому знаходилась сім-картка мобільного оператора «Водафон» з абонентським номером НОМЕР_1 загальною вартістю 4599 грн. 84 коп., що належить ОСОБА_5 . Після цього ОСОБА_3 залишив місце вчинення кримінального правопорушення і розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілій майнової шкоди на вказану суму.

У судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України визнав, зокрема пояснив, що 13.07.2023 близько 19 год. 15 хв., перебуваючи біля торгового центру «Хіт Mall», що розташований за адресою: м. Київ, проспект Берестейський, 134/1, під час конфлікту з раніше незнайомою ОСОБА_5 вихопив з рук останньої мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10 С, 4/64». Вказав, що відкрито викрав телефон, оскільки ОСОБА_5 знімала його на відео і ображала його. Після цього він розбив телефон об стелю гаража. Зазначив, що повністю відшкодував завдану злочином шкоду, просив його суворо не карати.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні ним відкритого викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України, є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином; ставлення обвинуваченого до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні; обставини, які пом`якшують та відсутність обставин, які обтяжують його покарання, дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він не одружений, офіційно не працює, має постійне місце проживання та реєстрації, на обліку у лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, згідно ст. 89 КК України не судимий.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Крім того, відповідно до пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого виду основного покарання, або непризначення обов`язкового додаткового покарання (ст. 69 КК) може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного. У кожному такому випадку суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній - послатися на ч. 1 ст. 69 КК. При цьому необхідно враховувати не тільки мету й мотиви, якими керувалась особа при вчиненні злочину, а й її роль серед співучасників, поведінку під час та після вчинення злочинних дій тощо. Покарання, призначене судом із застосуванням ст. 69 КК, не може бути нижчим від мінімальної межі відповідного виду покарання, встановленої у Загальній частині КК, тобто меншим, ніж один рік позбавлення чи обмеження волі, шість місяців виправних робіт, один місяць арешту тощо.

Отже, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, обставин та наслідків вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, посткримінальну поведінку обвинуваченого, ставлення до вчиненого та наявності декількох обставин, які пом`якшують покарання, а саме щирого каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, що у своїй сукупності, на переконання суду, істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а тому, враховуючи викладене, суд вважає за доцільне призначити ОСОБА_3 покарання, із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України, у виді позбавлення волі. Таке покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

При цьому, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого, фактичних обставин справи та характеру злочинного діяння - а саме те, що вчинений злочин має лише одну кваліфікуючу ознаку, при цьому вартість майна, яке викрав ОСОБА_3 не є значною, з огляду на особу винного, який працює, але неофіційно, на спеціальних обліках не перебуває, враховуючи його молодий вік, приймаючи до уваги відношення обвинуваченого до вчиненого, який просив вибачення за скоєне, піддав свій вчинок суворому осуду та обіцяв в подальшому не допускати протиправної поведінки, з урахуванням думки сторони обвинувачення, позицію якої підтримала потерпіла в розписці, якою підтверджено відшкодування шкоди, наявності по справі обставин, що пом`якшують покарання, відсутності обставин, що його обтяжують, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_3 зможе довести своє виправлення без реального відбування покарання, і тому вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з встановленням іспитового строку та покладенням певних обов`язків, встановлених ст. 76 КК України.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369-371, 373-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити покарання із застосуванням ч. 1 ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід, застосований до ОСОБА_3 у вигляді домашнього арешту, з забороною залишати місце свого проживання з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв. за адресою: АДРЕСА_2 , з покладенням обов`язку прибувати за кожною вимогою суду до набранням вироком законної сили - залишити без змін.

Речові докази по справі:

-мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 10 С, 4/64» сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_2 , ІМЕІ 2: НОМЕР_3 - повернути потерпілій ОСОБА_5 за належністю;

-компакт-диск формату DVD-R з відеозаписом - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення через Святошинський районний суд м. Києва з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1