Справа № 128/2447/23
УХВАЛА

05 січня 2024 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниця кримінальне провадження № 0000119, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.05.2023, за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 повторно заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності в порядку ст. 45 КК України, у зв`язку з дійовим каяттям, та просили його задовольнити. Клопотання мотивоване тим, що під час досудового розслідування ОСОБА_5 надавав правдиві покази, чим активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, у вчиненому щиро розкаюється, окрім цього в судовому засіданні під час розгляду справи по суті обвинувачений надав пояснення, у яких щиро розкаявся у вчиненому кримінальному правопорушенні, розповів детально усі обставини справи, також зробив для себе належні висновки, обіцяв, що більше ніколи не буде вчиняти кримінальних правопорушень. Обставинами, які вказують на дійове каяття, захисник та обвинувачений вважають те, що обвинувачений вперше вчинив кримінальне правопорушення, допомагав слідству, визнав вину та щиро розкаюється, обіцяє більше не вчиняти протиправних дій. Також зазначили, що ОСОБА_5 звільнений зі служби за станом здоров`я, але він пройшов реабілітацію та планує поновитись в Збройних Силах України, проте притягнення його до кримінальної відповідальності вироком суду буде перешкодою для цього. Разом з цим, з питання відновлення на службі він ще не звертався та наявності чи відсутності перешкод для цього довести не може.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання сторони захисту, оскільки ОСОБА_5 раніше не судимий, визнав вину, надавав покази в ході досудового розслідування, також вважає, що шкода кримінальним правопорушенням не спричинена. Вважає, що оскільки обвинувачений пообіцяв більше не вчиняти протиправних дій, наявних відомостей достатаньо для дійового каяття.

Заслухавши учасників судового засідання, оглянувши клопотання та матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Розглядаючи можливість застосування ст. 45 КК України та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, суд керується наступним.

Відповідно до положень ст. 45 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК. Виняток можуть становити лише випадки вчинення злочину чи замаху на нього, внаслідок яких не заподіяно шкоду або не завдано збитки.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Суть дійового каяття полягає у тому, що особа, яка вчинила злочин, не лише внутрішньо переживає і словесно розкаюється у вчиненому, а й підтверджує це своїми соціально корисними діями.

Водночас, суд звертає увагу, що добровільна видача забороненої речовини та надання правдивих показів під час проведення огляду місця події працівниками поліції, надання детальних пояснень в судовому засіданні щодо обставин справи є свідченням належної процесуальної поведінки обвинуваченого та є його обов`язком, така поведінка може свідчити про активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, але не може свідчити про усунення негативних наслідків такого кримінального правопорушення, яке передбачене ч. 1 ст. 309 КК України.

Суд в попередній ухвалі вже звертав увагу, що об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою ст. 309 КК України, є правовий режим обігу наркотичних засобів і психотропних речовин або їх аналогів, а також здоров`я населення. Додатковим об`єктом кримінально-правової охорони в даній сфері є здоров`я населення. Таким чином, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 309 КК України, посягає на здоров`я населення, яке є родовим об`єктом цих злочинів. Він охоплює безпеку біофізіологічного та психічного стану, що фактично склався, невизначеного кола осіб від незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів. З огляду на що, збитки внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, полягають у заподіянні шкоди правовідносинам в сфері забезпечення державою здоров`я населення. Тому не можна стверджувати, що вказаним кримінальним правопорушенням взагалі не завдана ніяка шкода.

Саме на захист суспільних відносин у сфері здоров`я населення спрямована дія ч. 4 ст. 309 КК України, якою передбачено звільнення особи від кримінальної відповідальності за дії, передбачені частиною першою цієї статті, в разі добровільного звернення до лікувального закладу і лікування від наркоманії. Тобто саме цією правовою нормою передбачено, які дії слід вчинити особі, які б свідчили про усунення заподіяної шкоди в сфері здоров`я населення, оскільки вчиняючи дії, передбачені диспозицією статті обвинувачення, з метою власного вживання заборонених речовин, обвинувачений посягав і на заподіяння шкоди власне його здоров`ю.

Відсутність перебування обвинуваченого на відповідному обліку не свідчить про відсутність в нього розладів психіки і поведінки, викликаних вживанням заборонених речовин, оскільки такі обставини встановлюються виключно за особистим усвідомленим зверненням особи до медичного закладу з метою отримання допомоги для запобігання повторному вчиненню таких дій, про що суду не надано жодного доказу.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що вказаним кримінальним правопорушенням не було завдано шкоди, та відомості про її усунення, зокрема, шляхом вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на реалізацію положень, передбачених ч. 4 ст. 309 КК України, також відсутні.

Документи, які характеризують особу обвинуваченого, а саме отримання ним нагород за виконання його військового обов`язку, свідчать про його високий професіоналізм у виконанні військових завдань, але такі дії не мають жодного стосунку до вчинення свідомих дій в сфері суспільних відносин, на захист яких особи притягуються до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 309 КК України, та які могли б свідчити про дійове каяття. Обвинувачений не встановлював належними доказами, чи не має він розладів психіки і поведінки внаслідок вживання заборонених речовин, чи потребує він відповідного лікування, оскільки усне повідомлення про те, що він раніше заборонених речовин не вживав, не може свідчити про такі обставини, будь-якої медичної документації з приводу його здоров`я ним не надавалося.

Суд цінує внесок кожного свідомого громадянина в захист нашої держави від агресора та враховує, що обвинувачений двічі отримав державні нагороди за службу в лавах ЗСУ, але дії, за які він притягується до кримінальної відповідальності, були вчинені ним після такої служби. Та суд повторно звертає увагу, що за обставин, викладених в клопотанні, кожен обвинувачений, який визнає вину та активно сприятиме розкриттю кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, підлягав би звільненню від кримінальної відповідальності за дійовим каяттям, що не відповідає чинному кримінальному закону, оскільки будь-яких активних дій в сфері захисту здоров`я населення від незаконного обігу наркотичних засобів та інших зоборонених речовин обвинуваченим після вчинення дій, за які він притягується до кримінальної відповідальності, не вчинялося.

Відтак, судом встановлено відсутність такої умови для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, як усунення заподіяної шкоди, тому заявлене клопотання задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 45 КК України, ст.ст. 318, 350, 392 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_4 ,про звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309КК України, у зв`язку з дійовим каяттям та закриття кримінального провадження відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти даної ухвали може бути включено до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене частиною першою статті 392 КПК України.

Суддя: