Єдиний унікальний № 744/1111/23
Провадження № 1-кс/744/25/2023
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2023 року суддя Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Семенівка Чернігівської області письмову заяву судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 про самовідвід у кримінальному провадженні за номером Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000033 від 13 березня 2013 року

в якому на стадії досудового розслідування особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, нібито не встановлено,

за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, в якому прокурором подане клопотання про закриття кримінального провадження,-

В С Т А Н О В И В:

До Семенівського районного суду Чернігівської області надійшла заява судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 , котрий здійснює судове провадження у даному кримінальному провадженні, зареєстрованому в суді під Єдиним унікальним №744/1111/23 (допоміжне провадження № 1-кп/744/75/2023) одноособово. Заява умотивована тим, що під головуванням судді ОСОБА_4 проводився судовий розгляд кримінальної справи № 1-13/2012 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, за результатами якого було ухвалено обвинувальний вирок від 01 березня 2012 року. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 11 червня 2012 року вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2012 року у вказаній вище кримінальній справі було скасовано з ухваленням виправдувального вироку. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 листопада 2012 року було скасовано ухвалу Апеляційного суду Чернігівської області від 11 червня 2012 року з направленням справи на новий апеляційний розгляд. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 30 січня 2013 року було скасовано вирок Семенівського районного суду Чернігівської області від 01 березня 2012 року, а кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України, направлено прокурору Семенівського району Чернігівської області на додаткове розслідування. В подальшому за матеріалами вказаної вище кримінальної справи були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 13 березня 2013 року. На цей час на розгляді Семенівського районного суду Чернігівської області під головуванням судді ОСОБА_4 перебуває клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Новгород-Сіверської окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальні правопорушення, та закінченням строків давності у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 13 березня 2013 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Кримінального процесуального кодексу України суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участі у цьому ж провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції. Враховуючи викладене, суддя ОСОБА_4 вважає, що він не має права брати участь у провадженні № 1-кп/744/75/2023 (єдиний унікальний номер кримінального провадження 744/1111/23) за матеріалами клопотання старшого групи прокурорів у кримінальному провадженні прокурора Новгород-Сіверської окружної прокуратури Чернігівської області ОСОБА_6 про закриття кримінального провадження у зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальні правопорушення, та закінченням строків давності у межах кримінального провадження, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 13 березня 2013 року за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України. Тому суддя, який заявив самовідвід, просить задовольнити його заяву та відвести його як суддю від розгляду зазначеного вище клопотання. У заяві про самовідвід суддя ОСОБА_4 також зазначив прохання цю заяву одночасно вважати його поясненням по суті заяви та розглянути підняте у заяві питання без його участі.

Дослідивши у судовому засіданні матеріали судового провадження, в межах якого суддею ОСОБА_4 подана заява про самовідвід, в тому числі вивчивши саму заяву про самовідвід і додані до неї документи, заслухавши у судовому засіданні думку прокурора ОСОБА_3 , який підтримав заявлений суддею самовідвід, убачається за необхідне вирішити заяву судді ОСОБА_4 про самовідвід за наступних обставин.

За змістом норми ч. 2 ст. 76 Кримінального процесуального кодексу України (у заяві про самовідвід помилково ця норма процитована як норма ч. 1 ст. 76 Кримінального процесуального кодексу України) не може брати участь у новому провадженні після скасування вироку суду першої інстанції суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції.

Отже, оскільки вирок від 01 березня 2012 року, ухвалений під головуванням судді ОСОБА_4 , остаточно скасований судом апеляційної інстанції 30 січня 2013 року з направленням кримінального провадження прокурору Семенівського району Чернігівської області на додаткове розслідування (в заяві про самовідвід, поряд з іншим, випадково вказано, що первісне скасування вироку апеляційним судом Чернігівської області відбулося з ухваленням виправдувального вироку, але насправді з постановленням ухвали про закриття кримінального провадження від 11 червня 2012 року; також у долученій до заяви про самовідвід копії вироку невідповідно зазначено, що вирок скасований ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 11.06.2012, хоча остаточне скасування вироку суду першої інстанції відбувалося за результатами нового апеляційного розгляду апеляційним судом Чернігівської області 30.01.2013, але всі ці помилки самі по собі істотної ролі не відіграють), то суддя ОСОБА_4 після останнього чинного скасування вказаного вироку (з 30.01.2013) не мав і не має права брати участь в усіх подальших нових провадженнях у кримінальному провадженні (в тому числі й поєднаних), в межах котрого скасовано вирок.

Кримінальне провадження, в якому головуючим суддею ОСОБА_4 ухвалювався скасований вирок, і кримінальне провадження, внесене згодом стороною обвинувачення до Єдиного реєстру досудових розслідувань під номером 0000033 від 13 березня 2013 року, є одним і тим же, а тому участь в його розгляді означеним суддею в силу заборони, встановленої нормою ч. 2 ст. 76 Кримінального процесуального кодексу України, виключається.

При цьому, суд зауважує, що буквальне тлумачення (має місце, якщо смисл норми права, що тлумачиться, співпадає зі смислом тексту норми права при її простому прочитанні (співпадають «дух» і «буква» закону)) норми ч. 2 ст. 76 Кримінального процесуального кодексу України вказує на те, що заборона повторної участі судді не може знаходитися в залежності як від підстав скасування судового рішення, так і від підстав ухвалення скасованого судового рішення, а також від формального присвоєння певного номера провадженню.

Правильність такого тлумачення повністю підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною, приміром, в Постанові колегії суддів Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 11 серпня 2022 року у кримінальному провадженні за Єдиним унікальним номером 708/638/19 (провадження № 51-5267км19), де прямо зауважено, що закон «не ставить недопустимість повторної участі судді в залежність від підстав прийняття судового рішення».

Отже, ухвалення вироку чи в межах кримінального провадження № 1-13/2012р. чи в межах кримінального провадження під Єдиним унікальним № 744/1111/23 для застосування норми ч. 2 ст. 76 Кримінального процесуального кодексу України, як вже зазначалося, не має вирішального значення (допоміжні номери проваджень (такі як «1-кп», «1-кс») тут принципової ваги теж не мають (п. п. 15 та 16 Розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (у редакції наказу Державної судової адміністрації України від 17 жовтня 2023 року № 485), п. п. 2.2.4, 2.2.5 п. 2.2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого Рішенням Ради суддів України від 26.11.2010 № 30 (із наступними змінами) розрізняються єдиний унікальний номер кримінального провадження та номер провадження в межах кримінального провадження (судової справи); останній вказаний номер провадження виконує тільки допоміжну функцію для діловодства відповідного суду), за даної ситуації мають таке значення лише факт постановлення вироку певним суддею і факт його скасування в рамках одного і того ж кримінального провадження.

Крім цього, на слушність такого підходу вказує і практика Європейського суду з прав людини, яка в силу вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» підлягає застосуванню як джерело права.

Зокрема, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia) від 28 листопада 2002 року, ухваленого після наради за зачиненими дверима 07 листопада 2002 року, заява № 58442/00, п. п. 115, 116, зауважив в ключі подібного щодо розглядуваного випадку законодавства Латвії про те, що «за статтею 28 КПК «суддя не може брати участі у розгляді справи (…), якщо якесь рішення або постанову, ухвалену за його участі, було скасовано». Суд вважає, що це положення сформульовано з достатньою точністю і дає змогу членам судового органу чітко передбачити сферу їхніх обов`язків і пов`язані з цим юридичні наслідки. З цього випливає, що, починаючи з 14 грудня 1999 року, дати скасування рішення, ухваленого двома судовими засідателями (тут мається на увазі два неголовуючі судді), ці засідателі не могли залишатися у складі тієї самої секції. Таким чином, колегія регіонального суду вже не відповідала вимогам закону». «Це означає, що тут було порушено пункт 1 статті 6 Конвенції».

Враховуючи викладене, заява судді ОСОБА_4 про самовідвід є достатньою мірою обґрунтованою, адже цей суддя дійсно не може брати участь в силу законодавчих приписів стосовно недопустимості повторної участі судді в усіх провадженнях в межах означеного кримінального провадження, зараз зареєстрованого в суді під Єдиним унікальний №744/1111/23 та яке у свою чергу було зареєстроване 13 березня 2013 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під № 0000033.

Керуючись ст. 81 Кримінального процесуального кодексу України,-

У Х В А Л И В:

Заяву судді Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 про самовідвід задовольнити повністю.

Відвести суддю Семенівського районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження за єдиним унікальним номером 744/1111/23 (провадження № 1-кп/744/75/2023), в якому на стадії досудового розслідування особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, нібито не встановлено, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України.

Кримінальне провадження за єдиним унікальним номером 744/1111/23 (провадження №1-кп/744/75/2023), в якому на стадії досудового розслідування особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, нібито не встановлено, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України передати працівникам апарату Семенівського районного суду Чернігівської області для визначення іншого судді у порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 Кримінального процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення й окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 29.12.2023.

Суддя: ОСОБА_1