справа № 619/618/24
ВИРОК

іменем України

25 січня 2024 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000007 від 02.01.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, освіта неповна середня, не працюючого, не одруженого, не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз: - вироком Московського районного суду м. Харкова від 09.06.2020 за ч. 3 ст. 185 КК України в силу статей 70 ч. 4, 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, на підставі ухвали Дзержинського районного суду міста Харкова від 11.05.2023 звільненого умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 22 дні;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_4
обвинуваченогоОСОБА_3 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

31.12.2023 в період часу з 17.00 год по 18.00 год, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом з потерпілим ОСОБА_5 прямував з вул. Золочівський шлях в напрямку вул. 23 Серпня в м. Дергачі Харківської області, під час чого, діючи з раптово виниклим умислом на заволодіння чужим майном, умисно, з метою особистого збагачення за рахунок чужого майна, з корисливих мотивів, повторно, шляхом зловживання довірою ОСОБА_5 , з яким раніше склалися довірливі відносини, взяв у останнього мобільний телефон марки Xiaomi Redmi А2, іmеі 1: НОМЕР_1 , іmеі 2: НОМЕР_2 , в корпусі світло-зеленого кольору, вартістю, згідно висновку експерта - 2749,18 грн, повідомивши, що забере телефон з метою збереження, щоб ОСОБА_6 не загубив його прямуючи додому, та поверне, коли останній протверезіє від випитого спиртного, на що ОСОБА_6 погодився. Забравши у ОСОБА_7 вищевказаний мобільний телефон та не маючи наміру його повертати, ОСОБА_3 , того ж дня близько о 23.30 год продав вказаний телефон знайомому, а гроші витратив на власні потреби. Вищевказаними протиправними діями ОСОБА_3 потерпілому ОСОБА_8 була завдана матеріальна шкоди на суму 2 749,18 грн.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за злочин, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 190 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся, підтвердив факти і обставини його вчинення, так як це зазначено вище.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності його позиції немає, останньому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Вина обвинуваченого у вчиненні зазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у цьому кримінальному провадженні, враховуючи, що дане провадження в цілому є справедливим, порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого щодо обвинуваченого ОСОБА_3 обвинувачення та доведеність стороною обвинувачення під час судового розгляду його винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 ст. 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому злочину у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Отже, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченим не оспорюються.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Частиною шостою статті 368 КПК України визначено, що обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно висновків Великої Палати Верховного Суду, які містяться у постанові від 27 листопада 2019 року (кримінальне провадження № 629/847/15-к) щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому злочині, відверту негативну оцінку своєї злочинної поведінки, визнання тих обставин, які ставляться в провину, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого та готовність нести покарання. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Матеріали кримінального провадження містять відомості на підтвердження того, що обвинувачений ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненому злочині та всі обставини, які ставляться йому у провину, щирий жаль з приводу цього, осуд своєї поведінки та бажання виправити ситуацію, яка склалася, і нести кримінальну відповідальність за вчинене.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття ОСОБА_3 та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення визнаються судом обставинами, які пом`якшують його покарання.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, визнається судом обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 .

Мотиви призначення покарання.

Вивченням відомостей про особу ОСОБА_3 установлено, що раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра і нарколога не перебуває, на місцем проживання характеризується посередньо .

Положеннями статті 50 КК України передбачено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та відомостям про особу винного.

Статтею 65 КК України визначені загальні засади призначення покарання, відповідно до яких суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

При цьому, враховується ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та відомостям про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Верховний Суд у своїй постанові від 02 листопада 2021 року (справа № 750/5031/18, провадження № 51-2761км21) зазначив, що процес призначення покарання, а саме врахування усіх факторів, які мають бути взяті до уваги для обрання виду та розміру покарання, слід розцінювати як сукупність етапів, послідовність яких має значення для прийняття обґрунтованого судового рішення в цій частині. При цьому первинним етапом має бути оцінка ступеня тяжкості злочину, який має значною мірою звузити межі для прийняття конкретного рішення щодо виду та розміру покарання. Наступним етапом вже є врахування обставин, які позитивно або негативно характеризують особу винного, та обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання. Водночас, визначені у ст. 65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України при призначенні покарання ОСОБА_3 суд бере до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, відсутність претензій потерпілого до обвинуваченого, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого та наслідків дій винного, який свою вину у вчиненні злочину визнав повністю.

За таких обставин справи, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за частиною 2 статті 190 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції цієї частини, яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Частиною 1 ст. 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи, що ОСОБА_3 вчинив злочин у період умовно-дострокового звільнення, суд призначає йому покарання за правилами статті 71 КК України та до покарання, призначеного за цим вироком частково приєднує невідбуту частину покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 09.06.2020.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Відповідно до п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. При цьому: гроші, цінності та інше майно, які підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та/або зберегли на собі його сліди, конфіскуються, крім випадків, коли власник (законний володілець) не знав і не міг знати про їх незаконне використання. У такому разі зазначені гроші, цінності та інше майно повертаються власнику (законному володільцю).

Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2023 року (справа № 619/241/24, провадження № 1-кс/619/37/24) було накладено арешт на майно, який полягає у забороні відчуження, розпорядження та користування майном, на час проведення експертних досліджень в межах строку досудового розслідування, а саме на: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi А2», який поміщено в сейф-упакування НПУ PSP 1001338.

З огляду на зазначене та з урахуванням обставин справи вказане майно, яке було арештовано відповідно до ухвали слідчого судді, підлягає поверненню власнику.

З урахуванням вимог статей 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу.

Ураховуючи викладене та керуючись статтями 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі статті 71 КК України до призначеного основного покарання частково приєднати невідбуту частину основного покарання за вироком Московського районного суду міста Харкова від 09 червня 2020 року та остаточно визначити основне покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_3 обчислювати з моменту фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити незмінним - нічний домашній арешт.

Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 10 січня 2023 року (справа № 619/241/24, провадження № 1-кс/619/37/24), - скасувати.

Речовий доказ по справі: мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi А2», який знаходиться в камері зберігання речових доказів ВП № 3 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, - повернути власнику ОСОБА_5 .

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя