Справа № 308/7439/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2024 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатсьаої області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю :

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4

законного представника ОСОБА_5 ОСОБА_6

захисника - адвоката ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, матеріали внесеного прокурором клопотання, про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні від 26.12.2018 року за ч.2 ст. 185 КК України, про застосування заходів медичного характеру відносно :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із вищою освітою, тимчасово не працюючої, раніше не судимої,

встановив:

В провадженні ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебуває клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні № 0004124 від 26 грудня 2018 року відносно ОСОБА_5 , яка підозрюється у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_5 , яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, в діях останньої вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, яке полягає в тому, що вона 12 грудня 2018 року близько 03 годин 00 хвилин, шляхом вільного доступу повторно таємно викрала із припаркованого за адресою: АДРЕСА_2 , автомобіля марки «Форд Фокус», належного ОСОБА_8 , зі сторони багажника номерний знак ІНФОРМАЦІЯ_2 , вартість якого згідно з висновком експерта №0-11 від 19.02.2019 складає 520 грн. 00 коп., та в подальшому, заволодівши викраденим майном, зникла з місця вчинення суспільно-небезпечного діяння, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, 26 грудня 2018 року близько 12 годин 40 хвилин ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу повторно таємно викрала із припаркованого за адресою: Закарпатська область, у місті Ужгороді, вул. Панаса Мирного, 2-А, автомобіля марки «Шкода Фабіа», належного ОСОБА_9 , зі сторони багажника номерний знак Польщі R3 5764, вартість якого, згідно з висновком експерта №0-10 від 19.02.2019 складає 292 грн. 00 кед., та в подальшому, заволодівши викраденим майном, зникла з місця вчинення злочину, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_10 , матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, в період часу з 26 грудня 2018 року по 27 грудня 2018 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу повторно таємно викрала з припаркованого за адресою: АДРЕСА_3 із автомобіля марки «БМВ», належного ОСОБА_11 , зі сторони багажника державний номерний знак НОМЕР_1 , вартість якого згідно з висновком експерта № О-15 від 19.02.2019 складає 239 грн. 00 коп., та в подальшому, заволодівши викраденим майном, зникла з місця вчинення злочину, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на вказану суму.

Крім того, у ніч з 26 грудня 2018 року по 27 грудня 2018 року, точного часу слідством не встановлено, ОСОБА_5 , шляхом вільного доступу повторно таємно викрала з припаркованого за адресою: АДРЕСА_4 , із автомобіля марки «ВАЗ 2106», належного ОСОБА_12 , зі сторони багажника державний номерний знак НОМЕР_2 , вартість якого згідно з висновком експерта № О-14 від 19.02.2019 складає 239 грн. 00 коп., та в подальшому, заволодівши викраденим майном, зникла з місця вчинення злочину, чим заподіяла потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на вказану суму.

В судовому засіданні захисник особи, що підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду із клопотанням про закриття кримінального провадження з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, яке мотивовано тим, що із часу вчинення ОСОБА_5 зазначеного суспільно-небезпечного діяння минуло більше п`яти років. Таким чином, оскільки суспільно небезпечне діяння скоєне ОСОБА_5 має ознаки складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжких злочинів, згідно п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України строки давності притягнення до кримінальної відповідальності складають п`ять років з часу вчинення кримінального правопорушення. Відтак вважає, що кримінальне провадження підлягає до закриття у зв`язку із закінченням строків давності встановлених нормами чинного законодавства. Крім того захисник зазначив, що до ОСОБА_5 на даний час вже застосовані примусові заходи медичного характеру в іншому кримінальному провадженні та на даний час остання проходить курс лікування.

У судовому засіданні ОСОБА_5 та її законний представник ОСОБА_6 підтримали клопотання захисника про закриття кримінального провадження.

Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання захисника про закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Потерпілі в судові засідання не з`явились, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином,в матеріалах прави наявні заяви в яких вони просять судовий розгляд провести без їх участі.

Заслухавши клопотання захисника, думку прокурора та особи, що підозрюється у вчиненні суспільно небезпечного діяння та її законного представника, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 92 КПК України визначено, що примусовими заходами медичного характеру є надання амбулаторної психіатричної допомоги, поміщення особи, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиноюцього Кодексу, в спеціальний лікувальний заклад з метою її обов`язкового лікування, а також запобігання вчиненню нею суспільно небезпечних діянь.

Згідно ч. 1 ст. 285 КПК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Статтею 44 КК України передбачено, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

Положеннями ст. 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності, його відновлення, зупинення та переривання.

Строк давності - це передбачений ст.49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Матеріально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: закінчення встановлених ч. 1 ст. 49 та ст. 106 КК України строків; відсутність обставин, що порушують їх перебіг ч. 2 ст. 49 КК України.

Процесуально-правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є: притягнення особи як обвинуваченої; згода обвинуваченої на таке звільнення від кримінальної відповідальності.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України, є нетяжким кримінальним правопорушенням.

При цьому суд враховує, що із змісту ст. 92 КПК України вбачається, що примусові заходи медичного характеру застосовуються до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

З положень ст.ст. 511,512 КПК України слідує, що судовий розгляд клопотання прокурора, або клопотання слідчого затвердженого прокурором про застосування примусових заходів медичного характеру, завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; 2) чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; 3) чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; 4) чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; 5) чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які (ч. 1ст. 513 КПК України).

Статтею 94 КК України визначено, що залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання.

Отже, суд приймаючи рішення щодо примусових заходів медичного характеру посилається на досліджені докази.

Разом із тим Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 17.06.2020 року у справі №598/1781/17 звернуто увагу, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо.

Із аналізу норм чинного законодавства вбачається, що строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності будь-якого виду, незалежно від того на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Також згідно з п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №12 від 23.12.2005 року, особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Умовою звільнення особи від кримінальної відповідальності є вчинення нею певного умисного злочину, незалежно від того, закінчено його чи ні, вчинений він одноособово чи у співучасті. Підставою такого звільнення може бути або певна поведінка особи після вчинення злочину, яку держава заохочує (дійове каяття, примирення винного з потерпілим, припинення злочинної діяльності та добровільне повідомлення про вчинене тощо), або настання певної події (наприклад, зміна обстановки, закінчення строків давності).

При вирішенні питання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд (суддя) під час попереднього, судового, апеляційного або касаційного розгляду справи повинен переконатися (незалежно від того, надійшла вона до суду першої інстанції з відповідною постановою чи з обвинувальним висновком, а до апеляційного та касаційного судів - з обвинувальним вироком), що діяння, яке поставлено особі за провину, дійсно мало місце, що воно містить склад кримінального правопорушення і особа винна в його вчиненні, а також умови та підстави її звільнення від кримінальної відповідальності передбачені КК України. Тільки після цього можна постановити (ухвалити) у визначеному КПК України порядку відповідне судове рішення.

Судом встановлено, що вищевказане суспільно-небезпечне діяння ОСОБА_5 по даному кримінальному провадженню було вчинено 12 та 26-27 грудня 2018 року, від явки до органів слідства, прокурора та суду ОСОБА_5 не ухилялась та не переховувалась, тобто відсутні обставини, що переривають чи зупиняють перебіг строків давності, які встановлені ч.ч. 2-4 ст. 49 КК України.

Отже, вищенаведені обставини свідчать, що строк притягнення до кримінальної відповідальності закінчився.

Згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщоне встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності. Закриття кримінального провадження з цієї підстави не допускається, якщо обвинувачений проти цього заперечує (ч.8 ст.284 КПК України).

Відповідно до правових висновків Верховного Суду, за змістом ст. 49 КК України звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності.

Також суд зазначає, що відмова суду у звільненні підозрюваного/обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності буде порушенням прав його, що є недопустимим.

Крім цього, така відмова може призвести до порушення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, щодо розгляду справи упродовж розумного строку, що є також неприпустимим.

У відповідності до ч.3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи вищенаведене, перевіривши законність заявленого захисником клопотання, з огляду на те, що вчинене ОСОБА_5 суспільно небезпечне діяння, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 185 КК України є нетяжким кримінальним правопорушенням, за вчинення якого передбачено покарання у виді арешту на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк, враховуючи, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності, в розумінні ст. 49 КК України, не зупинявся і не переривався, суд приходить до переконання, що клопотання захисника про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності є таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак його слід задовольнити, звільнивши її від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч.1 ст. 49 КК України, закривши відносно неї кримінальне провадження за ч. 2 ст. 185 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності зі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 12, 44, 49, ч. 2 ст. 125 КК України, ст. ст. 284-288, 372 КПК України, -

ухвалив:

Клопотання захисника задовольнити.

Кримінальне провадження внесене до ЄРДР 26.12.2018 року за № 0004124 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 185 КК України закрити зі звільненням її від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Речові докази у справі:

- табличку номерного знаку МI712EF повернути потерпілому ОСОБА_8 ;

- табличку номерного знаку НОМЕР_1 повернути потерпілому ОСОБА_11 ;

- табличку номерного знаку НОМЕР_3 повернути потерпілому ОСОБА_13 ;

- табличку номерного знаку НОМЕР_2 повернути потерпілому ОСОБА_12 .

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строків на подання апеляційної скарги, в разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом, якщо її не буде скасовано.

Повний текст ухвали складено 22.01.20234 року о 16 год. 50 хв.

Суддя ОСОБА_1