Провадження № 1-кп/361/527/23
ВИРОК

Іменем України

09.10.2023 м. Бровари

Броварський міскрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8 ,

представника потерпілої ОСОБА_9 ,

розглянувши об`єднане кримінальне провадження у відкритому судовому засіданні, а саме: кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0002149 від 04.11.2021 та кримінальне провадження, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000044 від 07.01.2023 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Російської Федерації, Хабаровського краю, с. Датта, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючий, з середньою освітою, військовозобов`язаний, не одружений, неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні немає, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що не дивлячись на те, що останній засуджений вироком Броварського міськрайонного суду від 01.12.2021 за вчинення кримінального проступку, передбаченого ст. 390-1 КК України (невиконання обмежувальних заходів, обмежувальних приписів або не проходження програми для кривдників), ОСОБА_6 систематично вчиняє психологічне насильство відносно ОСОБА_8 , що також підтверджується постановами про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.

Так, на розгляд до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшли два кримінальні провадження за обвинувальними актами відносно ОСОБА_6 , які ухвалою суду від 02.05.2023 були об`єднані в одне провадження. Об`єднаному провадженню присвоєно єдиний номер №0002149, справа №361/10842/21 (провадження №1-кп/361/527/23).

Кримінальні правопорушення вчинено за наступних обставин.

11.11.2020 року приблизно о 19 год. 30 хв. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання в буд. АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_8 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз у бік потерпілої, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_8 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої. За вказані дії 20.01.2021 року Броварським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та застосованого щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 00 коп.

Зокрема, 24.07.2021 року близько 14 год. 40 хв. ОСОБА_6 перебуваючи за місцем свого проживання в буд. АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння фізичного та психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_8 насильство в сім`ї, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її ну нецензурною кою, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, хапанні за руки та штовханні останньої, внаслідок чого завдав шкоди фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_8 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої. За вказані дії 26.08.2021 року Броварським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп.

Крім цього, 17.07.2021 року о 10 год. 00 хв. перебуваючи за місцем свого проживання в буд. АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння фізичного та психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_8 насильство в сім`ї, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, зниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, хапанні за руки та штовханні останньої, внаслідок чого завдав шкоди фізичному та психічному здоров`ю ОСОБА_8 , що призвело до її психологічних страждань та порушило якість життя потерпілої. За вказані дії 28.09.2021 року Броварським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 оподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн.00 коп.

Крім цього, 30.10.2021 року о 02 год. 30 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання в буд. АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, ОСОБА_6 вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_8 психологічне насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та приниженні людської честі та гідності, дякуванні та погроз з бік потерпілої.

Отже, вказаними насильницькими діями ОСОБА_6 заподіяв своїй співмешканці ОСОБА_8 систематичні психологічні страждання, що вивозитися в словесних образах, погрозах, приниженні, які викликали у потерпілої ОСОБА_8 , побоювання за свою безпеку, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе.

Як зазначено вище, 28.03.2023 до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшов ще один обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000044 від 07.01.2023.

Таким чином, не дивлячись на те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 щодо вчинення останнім кримінального правопорушення (кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002149 від 04.11.2021), передбаченого ст.126-1 (домашнє насильство) знаходиться на розгляді Броварського міськрайонного суду Київської області, обвинувачений продовжував систематично вчиняти психологічне насильство відносно ОСОБА_8 .

Так, 07.06.2022 близько 14 години 00 хвилин ОСОБА_6 перебуваючи в стан, алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання в буд АДРЕСА_2 , маючи прямий, умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своє, співмешканки ОСОБА_8 насильство в сім`ї а саме умисні дії психологічного та економічного характеру, що полягали у висловлюванні в н сторону грубою нецензурною лайкою, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, кидався в бійку, вихопив з рук та розбив мобільний телефон, що належить ОСОБА_8 внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_8 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої. За вказані дії 17.10.2022 Броварським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_6 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн.

Зокрема, 18.07.2022 року приблизно о 16 год. 40 хв. ОСОБА_6 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання в буд. АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_8 насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону грубою нецензурною лайкою, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, кидався в бійку внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю Шусть, що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

За вказані дії 17.10.2022 року Броварським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_6 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч,2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн 00 коп.

Крім цього, 23.07.2022 року о 13 год. 20 хв. перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання в буд. АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, ОСОБА_6 вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_8 психологічне насильство, що проявилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами та приниженні людської честі та гідності, залякуванні ОСОБА_8 та погроз в бік потерпілої, за що 17.10.2022 року Броварським міськрайонним судом Київської області ОСОБА_6 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано щодо нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок.

Також, 07.01.2023 року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за місцем свого проживання в буд. АДРЕСА_2 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_8 насильство в сім`ї а саме умисні дії психологічного характеру, що полягали у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою, приниженні людської честі та гідності, залякуванні та погроз в бік потерпілої, внаслідок чого завдав шкоди психічному здоров`ю ОСОБА_8 , що призвело до її психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої.

Таким чином, ОСОБА_6 , обвинувачується у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

07.09.2023 в судовому засіданні допитано обвинувачену ОСОБА_8 , яка пояснила що у 2015 році познайомилась з обвинуваченим. Після чого у них зав`язались відносини і вони почали жити разом. Потерпіла зазначила, що веде нормальний спосіб життя: не вживає алкоголь, не вживає наркотики, ходить на роботу, усі її друзі адекватні порядні люди з високими моральними цінностями. Згодом, ОСОБА_8 помітила за обвинуваченим, що він вчиняє крадіжки та вживає нецензурну лайку. Потерпіла повідомила йому, що вона не хоче більше з ним проживати та просила покинути його житло. Дана вимога ОСОБА_6 була проігнорована. Натомість, обвинувачений почав піднімати на ОСОБА_8 руку, ображати її, що потерпілій навіть довелось знімати побої. Через такі обставини потерпіла почала хворіти, дана ситуація почала впливати на її психічний стан. Обвинувачений вибивав в будинку потерпілої вікн та ламав двері, виганяв ОСОБА_8 з її дому, вимагав гроші, вимагав горілку, палив речі потерпілої. Майже протягом двох років ОСОБА_8 не проживала у своєму будинку. Саме вищевказані обставини стали передумовою для вчинення кримінальних правопорушень, зазначених в обвинуваченому акті. Судові приписи ОСОБА_6 виконувати не збирався, сплачувати штрафи так само не збирався, про що одразу повідомив потерпілу. Спочатку потерпіла все потерпіла оскільки дуже боялась та надіялась що обвинувачений виправиться, однак пізніше вона стала розуміти що може статись щось погане, оскільки обвинувачений почав підпалювати хату, сіно, речі потерпілої. Після того, як потерпіла отримала консультацію в центрі та поліції, вона перестала боятись. Крім того, потерпіла повідомила, що ОСОБА_6 вже виписували і штрафи, і громадські роботи, однак нічого на нього не плинуло, він нічого не виконував. Звернувшись до адвоката, потерпіла вирішили захищати свої права через суд.

07.09.2023 в судовому засіданні допитано обвинуваченого, який повідомив, що в будинку ОСОБА_8 він займався ремонтами: лагодив кришу, сарай, завів господарство. Не так давно ОСОБА_8 перенесла операцію, після якої ніколи не зможе стати матір`ю та як наслідок у потерпілої змінився гормональний фон: вона стала уходити з дому, почала більше кричати та нервувати. Однак, кили потерпіла перенесла операцію, обвинувачений не пам`ятає. В судовому засіданні встановлено, що операцію ОСОБА_8 перенесла після 2021 року. Обвинувачений просив суд призначити йому мінімальну міру покарання з тією метою, щоб він зміг працювати та сплатити потерпілій маральну шкоду. Не всі епізоди, які вказані в обвинувальному акті, ОСОБА_6 міг згадати в судовому засіданні. Крім того, він повідомив, що майже не зловживає спиртними напоями. У разі коли вип`є, то одразу лягає спати. Пояснив що відносно нього не виносились обмежувальні приписи. Не пам`ятає, щоб ОСОБА_8 , викликала поліцію через його протиправні дії. Просив пробачення у потерпілої та пояснив, що дуже сильно розкаявся. В судове засідання обвинувачений не з`являвся, оскільки не отримував судові повістки. Визнав вину лише в частині створення конфліктів з ОСОБА_8 , які виражались у сварках, та визнав вимоги за цивільним позовом.

Прокурор просила суд призначити обвинуваченому покарання у виді двох років позбавлення волі.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та суду пояснив, що повністю погоджується з викладеними обставинами в обвинувальному акті. Також пояснив, що розумів, що вчиняє кримінальні правопорушення, про вчинене жалкує та розкаюється. Цивільний позов визнав.

Захисник просив суд призначити обвинуваченому покарання у виді громадських робіт.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що не може більше терпіти знущання з боку її співмешканця, а тому підтримала позицію прокурора.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Таким чином виходячи з вищевикладеного та на підставі допиту обвинуваченого, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати за ст. 126-1 КК України як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчиненні психологічного насильства відносно особи, з якою він перебуває (перебував) у сімейних або близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я, емоційної залежності або погіршення якості життя потерпілої особи.

Обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 66 КК України відсутні, оскільки суд не визнає щире каяття та визнання пред`явленого обвинувачення, як пом`якшуючу обставину, оскільки його дії до обрання щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою були протилежні.

Обставинами, які обтяжують покарання ОСОБА_6 відповідно до ст. 67 КК України відсутні.

Також при призначенні основного покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якої, беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 без застосування покарань, пов`язаних з обмеженням або позбавленням волі на певний строк не можливе та становить небезпеку для суспільства.

В матеріалах справи наявна характеристика відносно ОСОБА_6 , відповідно до якої обвинувачений не зареєстрований, але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у приватному будинку своєї співмешканки ОСОБА_8 .. В громадському житті сула участі не приймає, постійно надходять скарги від мешканців села про його неналежну поведінку, зловживає спиртними напоями. До сільської ради з заявами та скаргами неодноразово зверталась співмешканка ОСОБА_6 .

Відповідно до довідки №247 від 02.02.2023 КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня, обвинувачений не перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра.

Згідно Акту обстеження фактичного місця проживання ОСОБА_6 від 18.11.2021, останній дійсно постійно проживав в АДРЕСА_2 , в період з 2020-2021 р.р. у будинку своєї співмешканки ОСОБА_8 ..

Суд бере до уваги, що в процесі судового розгляду обвинувального акту в кримінальному провадженні №0002149 від 04.11.2022, за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, до суду 28.03.2023 надійшов другий обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000044 відносно ОСОБА_6 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Таким чином, поведінка обвинуваченого ОСОБА_6 не вказує на те, що обвинувачений у вчиненому розкаявся, зробив для себе відповідні висновки, оцінив негативні наслідки своїх дій для потерпілої.

Обвинувачений, будучи особою раніше судимою, достовірно знаючи про те, що у провадженні суду вже перебуває кримінальне провадження відносно нього за фактом вчинення домашнього насильства відносно потерпілої ОСОБА_8 , не зробивши належних висновків, продовжив вчинювати домашнє насильство відносно останньої, що свідчить про те, що обвинувачений не бажає дотримуватися правомірної поведінки, не висловлював жалю з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася, тому суд не вбачає підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України.

Суд вважає за доцільне визначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ст. 126-1 КК України, що буде відповідати принципам законності, обґрунтованості, індивідуалізації покарання.

Вказане покарання відповідатиме загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, за своїм видом і розміром буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 .

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Розглядаючи заявлені по справі цивільні позови, суд зазначає наступне.

Також, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 56 КПК України, протягом кримінального провадження потерпілий має право на відшкодування завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ст. 129 КПК України, суд, ухвалюючи обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Згідно ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.3 ст.22 ЦК України, збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Потерпіла ОСОБА_8 звернулася з позовом до обвинуваченого ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди в розмірі 59 150,00 грн., а також витрат на проведення дослідження для встановлення розміру моральної шкоди в розмірі 6 500,00 грн..

Цивільний відповідач ОСОБА_6 визнав повністю цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 у частині відшкодування матеріальної шкоди.

Вирішуючи розмір відшкодування моральної шкоди потерпілій, суд, з урахуванням принципів розумності та справедливості, враховує моральні та фізичні страждання останньої від вчиненого кримінального правопорушення, фізичні та душевні страждання у зв`язку з погрозами фізичною розправою від ОСОБА_6 .

Частинами 1 та 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями ч. 3 ст. 23 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За положеннями частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як слідує із роз`яснень, викладених у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31 березня 1995 року №4 (із наступними змінами) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пунктах 5, 9 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, § 62, ЄСПЛ від 12 липня 2007 року).

У своєму позові ОСОБА_8 зазначила, що вона проживала разом з ОСОБА_6 у будинку, що належить їй на праві приватної власності. Під час спільного проживання обвинувачений почав поводити себе неадекватно та агресивно, зокрема: піймав на неї руку, висловлювався в її сторону нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, часто перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.

ОСОБА_8 дуже боїться свого кривдника, його погрози її вбити або покалічити вважає реальними і такими, що завдають їй значної моральної шкоди. Через погрози та домашнє насильство ОСОБА_8 позбавлена можливості вільно користуватись власним житлом, а правопорушник ОСОБА_6 здійснюючи домашнє насильство користується її житлом без будь-яких прав на нього. Потерпіла постійно згадує обставини погроз, нападів та принижень. Глибокий нервовий дистрес перешкоджає проживанню у звичному соціальному оточенні, призводить до відчуття безвиході. На фоні постійної тривоги в неї з`являться панічні прояви, що потребує консультації лікаря. Такий спосіб життя призвів до погіршення матеріального рівня життя, порушення соціальних зв`язків та незапланованих грошових витрат.

До свого цивільного позову позивач долучила Висновок соціально-психологічного дослідження №27-01-22 моральної шкоди потерпілого та просила суд стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 59 150,00 грн., а також витрат на проведення дослідження для встановлення розміру моральної шкоди в розмірі 6 500,00 грн..

Враховуючи, що ОСОБА_6 суд визнає свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, внаслідок якого позивачці було заподіяно систематичне психологічне насильство, яке виражалося у словесних образах, висловлюваннях нецензурною лайкою, погрозах фізичною розправою, залякуванні, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої, обставини спричинення шкоди, враховуючи що обвинувачений визнає свою провину, виходячи із засад розумності та справедливості та усталеної судової практики суд вважає що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача підлягають задоволенню в повному обсязі.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Згідно з ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02.05.2023 ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

11.07.2023 ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 08.09.2023. Ухвалою суду від 07.09.2023 запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого було продовжено до 05.11.2023 включно.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання в виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 продовжити до набрання вироком законної сили.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати - з моменту його затримання, а саме з 11.07.2023, зарахувавши, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_8 до обвинуваченого ОСОБА_6 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину задовольнити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь потерпілої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , моральну та матеріальну шкоду в сумі 65 650,00 грн. (шістдесят п`ять тисяч шістсот п`ятдесят грн. 00 коп.).

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду, через Броварський міськрайонний суд Київської області з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом 30 діб з дня його оголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч.3 статті 349 цього Кодексу.

Суддя ОСОБА_10