Житомирський апеляційний суд
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2023 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11.10.2023,

в с т а н о в и в:

Зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 та продовжено підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 09 грудня 2023 року включно, без визначення розміру застави.

Заяву захисника ОСОБА_7 задоволено частково.

Зобов`язано уповноважених осіб філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київської області забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом проведення судово-медичної експертизи.

В іншій частині заяву захисника ОСОБА_7 , залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави стосовно ОСОБА_9 , обравши запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. При цьому, зазначає, що оскаржуване рішення прийнято незаконним складом суду за відсутності підозрюваного. Так, перед прийняттям оскаржуваного рішення, слідча суддя цього ж суду ОСОБА_1 продовжила, попри обґрунтований їй відвід строк досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000373 на 5 місяців. Звертає увагу, що слідчий суддя вирішила розглядати запобіжний захід стосовно ОСОБА_9 без його особистої участі, дистанційно в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор», при цьому, заперечення сторони захисту були проігноровані. Крім того, слідча суддя ОСОБА_1 (справа № 296/7963/23) 17 серпня 2023 року легалізувала незаконно проведений обшук автомобіля "Lexus" LX570, користувачем якого був ОСОБА_9 , якому на той час була пред`явлена підозра лише у вчиненні кримінального правопорушення за ст.342 КК України. Вважає, що апеляційний суд має перевірити законність формальної, невмотивованої та явно упередженої ухвали слідчої судді Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_11 від 10.10.2023 у справі №296/10036/23, якої відмовлено у задоволенні відводу слідчої судді цього ж суду ОСОБА_1 , як і ухвали слідчої вудці Корольовського районного суду м.Житомира ОСОБА_12 у справі 296/10034/23, якою також відмовлено у задоволенні відводу слідчої судді цього ж суду ОСОБА_1 . Також, наголошує, що жодних протиправних дій ОСОБА_9 не вчиняв, а надумана підозра в опорі чи перешкоджанні працівникам правоохоронних органів ґрунтується лише на упереджених та придуманих показаннях працівників правоохоронних органів, що не підтверджені жодними іншими доказами. Також, повідомлена ОСОБА_9 підозра у вимаганні не може вважатись обґрунтованою, не є «поза розумним сумнівом», оскільки вона прямо суперечить матеріалам кримінального провадження. Одночасно, наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, сторона обвинувачення не довела, а слідчий суддя в своєму упередженому рішенні не обґрунтувала їх належними та допустимими доказами. Крім того, у доданих до клопотання документах відсутні будь-які дані, що можуть свідчити про наявність ризику знищення, переховування, спотворення речових доказів, незаконно впливати на свідків, потерпілого. Ризик вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження вчинення кримінальних правопорушень, нівелюється тим, що притягувався ОСОБА_9 26 років тому за шахрайство і наразі є несудимим і позитивно характеризується, не зловживає алкогольними напоями, у нього висока правосвідомість, він за останні десятиліття не вчинив не то що кримінального, а навіть умисного адміністративного правопорушення. Зазначає, що ОСОБА_9 не судимий, має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, на утриманні малодітною доньку та матір із поважним віком, яка кинута напризволяще, позитивно характеризується і саме головне, стосовно нього немає жодного доказу про вчинення ним вимагання, чи зберігання зброї, чи наркотиків. Крім того, відповідно до характеризуючих даних ОСОБА_9 за місцем свого проживання характеризується позитивно, працелюбний підприємець, який сплачує податки до місцевого бюджету, зразковий батько, не зловживає палінням та алкоголем, жодних заяв та скарг на нього не надходило, є учасником бойових дій, має незадовільний стан здоров`я. Наголошує, що під час відвідування 06.10.2023 ОСОБА_9 в Лук`янівському СІЗО, останній вийшов на побачення весь побитий, в синцях, з наявними тілесними ушкодженнями, що не мали місця як при його поміщенні в ДУ «Київський слідчий ізолятор», так і станом на 03.10.2023, про що було заявлено стороною захисту, однак слідчий суддя в порушення ч.ч.6-7 ст.206 КПК України, цю заяву проігнорувала, відхилила доводи сторони захисту, формально лише вирішила забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи, залишивши ОСОБА_9 у СІЗО.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 на підтримку поданої апеляційної скарги, заперечення прокурора щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу суду в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в порядку Глави 18 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування такого запобіжного заходу, або відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, згідно із ст.178 КПК України та зважаючи на практику Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній особі у разі визнання її винною у вчиненні кримінального правопорушення, та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно із ч.3 ст.199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при застосуванні щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою дотримався вказаних вимог кримінально-процесуального закону.

Як вбачається з матеріалів судового провадження №296/10029/23, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000373 від 14.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345, ч.2 ст.146, ст.386 КК України.

15.08.2023 СУ ГУНП в Житомирській області у порядку ст. 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення затримано ОСОБА_9 , якому 16.08.2023 у відповідності до вимог ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

17.08.2023 у відповідності до вимог ст.ст. 276-279 КПК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Більківці, Коростишівського району Житомирської області, громадянину України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч.4 ст.189, ч.2 ст.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.345 КК України.

18.08.2023 Корольовським районним судом м. Житомира підозрюваному ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира з клопотанням про продовження застосованого до підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За результатами судового розгляду цього клопотання, слідчим суддею постановлено оскаржуване рішення.

При цьому, на думку апеляційного суду, клопотання слідчого (з доданими до нього матеріалами) є відповідним вимогам ст.199 КПК України, містить всі визначені кримінальним процесуальним кодексом відомості та обставини, які враховуються при продовженні міри запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Істотних порушень вимог КПК України в цій частині не встановлено.

Вирішуючи зазначене клопотання слідчого (після відповідного обговорення в судовому засіданні між всіма учасниками провадження, при цьому, підозрюваний та його захисники заперечували проти клопотання слідчого), як і заперечення захисника ОСОБА_7 на клопотання слідчого (т.2 а.п.57), слідчий суддя належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновку про існування процесуальних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які не зменшилися й виправдовують тримання під вартою обвинуваченого.

При вирішенні вказаного клопотання, слідчим суддею встановлено, що докази, надані слідчим, свідчать про існування обґрунтованої підозри в даному кримінальному провадженні, яка дає підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 можливо причетний до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.2 с.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства», № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року).

На переконання апеляційного суду, обґрунтованість підозри ОСОБА_9 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом прийняття заяви від ОСОБА_13 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 07.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 07.08.2023; протоколом огляду мобільного телефону потерпілого ОСОБА_14 з номером НОМЕР_1 від 07.08.2023; протоколом огляду та вручення потерпілому ОСОБА_13 грошових коштів від 15.08.2023; протоколом про результати контролю за вчиненням злочину від 15.08.2023; протоколом затримання 15.08.2023 в порядку ст.208 КПК України під час вчинення злочину передбаченого ч.1 ст.263 КК України підозрюваного ОСОБА_9 ; протоколом додаткового допиту потерпілого ОСОБА_13 від 15.08.2023; протокол огляду мобільного телефону потерпілого ОСОБА_13 з номером НОМЕР_2 від 15.08.2023; висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_13 за №1415 від 16.08.2023; протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_13 ; висновком судово-медичної експертизи ОСОБА_13 за №2909 від 18.08.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколом огляду предметів - відеозапису наданого УСБУ в Житомирській області, на якому зафіксовані факти побиття ОСОБА_13 та інших осіб; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 рапортом старшого оперуповноваженого УСР в Житомирській області ДСР НПУ ОСОБА_18 ; рапортом оперуповноваженого УСБУ в Житомирській області ОСОБА_19 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_18 ; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_19 ; протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_18 ; протоколом проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_19 , іншими матеріалами кримінального провадження.

Матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості саме для встановлення вини чи її відсутності у особи у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Наявні у провадженні докази, на думку апеляційного суду, вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, у об`ємі як вимагає закон, на момент вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_9 міг би вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.189, ч.2 с.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України.

За таких умов, апеляційні посилання захисника підозрюваного на необґрунтованість повідомленої його підзахисному підозри є на даному етапі провадження передчасними.

В свою чергу, відповідно до ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки ОСОБА_9 , дійшов правильного висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів провадження, інкриміновані ОСОБА_9 кримінальні правопорушення, передбачені ч.4 ст.189, ч.2 с.28, ч.3 ст.342, ч.2 ст.28, ч.2 ст.345 КК України, згідно з положеннями ст.12 КК України, тяжкими та особливо тяжкими правопорушеннями, зокрема санкція за ч.4 ст.189 КК України передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років з конфіскацією майна.

В даному випадку, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризику переховування ОСОБА_9 від органів досудового розслідування та суду, з огляду на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, з врахуванням фактичних обставин його вчинення, суті і характеру цього правопорушення, того факту, що правопорушення вчинено за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства або погрозою його застосування, як і значний суспільний резонанс скоєного. На думку апеляційного суду, цей процесуальний ризик є об`єктивно доведеним.

Наведені вище обставини дають достатні підстави стверджувати про обґрунтовану наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, суду, як і вчинити інше кримінальне правопорушення, принаймні з огляду на кількість інкримінованих епізодів. В даному випадку, є висока вірогідність того, що при застосуванні альтернативної міри запобіжного заходу підозрюваному, останній може незаконно впливати на свідків, потерпілих (як встановлено на потерпілого ОСОБА_13 вже були застосовані спроби вчиняти тиск) та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні з метою зміни показів, що в подальшому може негативно відобразитися на встановленні об`єктивної істини по провадженню. Є доведеним і ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки на даний час всі речові докази у провадженні органом досудового розслідування не виявлено та не вилучено.

Апеляційні посилання захисника на не доведеність таких ризиків є об`єктивно безпідставними.

Крім того, підлягає до врахування факт того, що згідно даних наявних в матеріалах провадження ОСОБА_9 є обвинуваченим за ч.2 ст.258, ч.1 ст.263 КК України у іншому кримінальному провадженні, яке знаходиться на розгляді в Кузнецовському міському суді Рівненської області. Ухвалою Кузнецовського міського суду Рівненської області від 18.09.2023 також щодо ОСОБА_9 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В свою чергу, належно враховано слідчим суддею і те, що підозрюваний ОСОБА_9 є раніше не судимий в порядку ст.89 КК України, не перебуває на спеціалізованих обліках, є одруженим, має дитину та на утриманні мати-пенсіонерку (стійкі соціальні зв`язки), є приватним підприємцем, має позитивні характеристики та зареєстроване місце проживання, з урахуванням стану його здоров`я (т.2 а.п.58-70).

Разом з цим, навіть з урахуванням вище зазначеного, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про недостатність інших, більш м`яких запобіжних заходів запобігти вищевказаним ризикам.

На переконання апеляційного суду, докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками, конкретними обставинами провадження та з урахуванням особи підозрюваного, виключає можливість обрання відносно підозрюваного ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу.

Як вважає апеляційний суд, виключно продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_9 належним чином забезпечить проведення слідчих та процесуальних дій і виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Матеріали провадження не містять інших даних про застереження, які б унеможливлювали продовження перебування підозрюваного під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи слідчого про доцільність продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також доводи підозрюваного та його захисника щодо дії запобіжного заходу, як і його зміни, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення клопотання про продовження дії запобіжного заходу та дійшов правильного висновку про продовження підозрюваному ОСОБА_9 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Одночасно, апеляційний суд звертає увагу сторони захисту на положення ч.2 ст.336 КПК України, у відповідності до яких, суд має відповідне процесуальне право ухвалити рішення про здійснення дистанційного судового провадження в тому разі, якщо навіть проти цього заперечує обвинувачений (підозрюваний), котрий перебуває поза межами приміщення суду, у випадку здійснення дистанційного судового провадження в умовах воєнного стану. Таким чином, апеляційні посилання захисника про проведення судового розгляду клопотання слідчого за відсутності (незгоди з призначеною відеоконференцією) підозрюваного ОСОБА_9 є об`єктивно безпідставними, оскільки право на особисту присутність підозрюваного в судовому засіданні реалізовано судом шляхом проведення відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» (ухвала від 10.10.2023, т.1 а.п.129-130) Зазначене підтверджено і оскаржуваним рішенням слідчого судді.

Крім того, є безпідставними і апеляційні посилання сторони захисту на незаконний склад суду - слідчим суддею, котрою розглянуто клопотання органу досудового розслідування. Так, як убачається з матеріалів провадження, захисником підозрюваного ОСОБА_9 - адвокатом ОСОБА_8 , до початку розгляду клопотання слідчого по суті, подано заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_1 , яка отримана судом 11.10.2023 (т.1 а.п.189-194) 11.10.2023 в судовому засіданні, слідчим суддею прийнято рішення про передачу заяви адвоката про відвід до відділу організаційного забезпечення з розгляду кримінальних справ (ч.3 ст.35 КПК України) для визначення відповідного судді для розгляду цієї заяви, в порядку ст.81 КПК України. В подальшому визначено слідчого суддю для розгляду заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_1 , призначено судовий розгляд, який відбувся за участі, як сторони захисту - адвокатів - ОСОБА_7 та ОСОБА_20 , так і сторони обвинувачення, за результатами якого постановлена ухвала від 11.10.2023, з належною оцінкою доводів заявника та мотивованими висновками (а.п.223-231). При цьому, й суд апеляційної інстанції аналізуючи доводи захисника викладені в апеляційній скарзі відносно неможливості розгляду клопотання слідчого слідчим суддею ОСОБА_1 , які є аналогічними доводам заяви про відвід адвоката ОСОБА_8 , знаходить їх безпідставними. Заява про відвід розглянута судом першої інстанції в порядку та спосіб визначений КПК України. Доказів протилежного відсутні.

Також, апеляційний суд вважає, що слідчим суддею належно розглянуто заяву адвоката ОСОБА_7 від 11.10.2023 про доручення уповноваженого органу забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження ОСОБА_9 , як і доручення відповідного органу досудового розслідування провести дослідження фактів наявності тілесних ушкоджень у її підзахисного, та вжити заходів для забезпечення безпеки ОСОБА_9 , шляхом постановлення ухвали про окреме утримання ОСОБА_9 від інших співкамерників та заборони оперативним працівникам без дозволу слідчого відвідувати ОСОБА_9 .

З висновками слідчого судді в цій частині, погоджується і суд апеляційної інстанції, оскільки, встановивши відповідні факти - обставини, слідчий суддя в порядку ст.206 КПК України належно зобов`язав уповноважених осіб філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м.Києві та Київської області забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом проведення судово-медичної експертизи.

Крім того, з 26.09.2023 ТУ ДБР розташоване у місті Хмельницькому здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001280 за заявою адвоката ОСОБА_8 від 16.08.2023 про вчинення кримінального правопорушення відносно підозрюваного ОСОБА_9 , а тому, висновок слідчого судді про те, що відповідні доручення органу досудового розслідування щодо проведення дослідження фактів викладених в заяві захисника є компетенцією відповідного процесуального керівника у кримінальному провадженні №0001280, є вірним та обґрунтованим.

Прийняті рішення слідчим суддею є дієвими на даний час, прийняті у відповідності до вимог ч.ч.6, 7 ст.206 КПК України, беззаперечних доказів протилежного суду апеляційної інстанції не надано, такі докази відсутні.

Отже, істотних порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законне та обґрунтоване рішення, апеляційним судом не встановлено.

За вказаних обставин, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 11.10.2023, якою продовжено підозрюваному ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання його під вартою до 09 грудня 2023 року включно, без визначення застави, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: