БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/2897/23
Провадження № 1-кс/497/1028/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт тимчасово вилученого майна

13.12.2023 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, у якої вилучено майно ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна,

ВСТАНОВИВ:

11.12.2023 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна в зв`язку з досудовим розслідуванням по кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000134 від 08.12.2023 року за попередньою правовою кваліфікацією ст.290 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 08.12.2023 до Болградського РВП ГУНП в Одеський області надійшло повідомлення про те, що 08.12.2023 приблизно о 01.00 годині в м. Болград по вул. Поштова за порушення комендантської години зупинено автомобіль марки "ВАЗ 2103" з реєстраційним номером НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 , під час якого виявлено сліди заміни номерної панелі кузова.

В ході проведеного 08.12.2023 огляду виявлено та вилучено:

- автомобіль марки «ВАЗ 2103» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ;

- 2 (два) ключа від автомобіля марки «ВАЗ 2103», які упаковано у паперовий конверт та скріплено підписами понятих.

Враховуючи, що вилучений автомобіль марки "ВАЗ 2103" з реєстраційним номером НОМЕР_1 , являється предметом, що був об`єктом кримінально протиправних дій, органом досудового розслідування, у порядку ст. 98 КПК України вказане майно визнано речовим доказом по кримінальному провадженню № 0000134.

З цих підстав прокурор просив застосувати заходи забезпечення кримінального провадження шляхом арешту транспортного засобу та передачі його на зберігання на спеціальний майданчик.

В судовому засіданні 13.12.2023 року:

- прокурор ОСОБА_3 прибув, наполягав на задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна з підстав, зазначених у клопотанні. На думку прокурора, з метою збереження вилученого майна та необхідності його дослідження в ході слідчих дій, за результатами проведення яких зазначене майно може бути використане як речовий доказ, засобом чи предметом вчинення кримінального правопорушення, а його знищення унеможливлює встановлення всіх істотних обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з цим є необхідність у накладанні на нього арешту слідчим суддею, що зумовлено необхідністю збереження цього речового доказу в тому ж стані, що і на момент його вилучення;

- дізнавач до суду не прибула, будучи належним чином повідомленою та запрошеною в призначене судове засідання, на адресу суду жодних заяв/клопотань не надсилала;

- особа, в якої вилучено майно ОСОБА_4 прибув, не заперечував, щодо обставин зазначених в клопотанні прокурора. Однак пояснив, що машину придбав в розібраному стані та доукомплектовував її самостійно. Заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки наразі він є пенсіонером та інвалідом ІІІ групи, однак працює за наймом в приватних осіб, а саме в Болградській ЦРЛ здійснюючи будівельні та ремонтні роботи, транспортний засіб є джерелом заробітку, таким чином він, ОСОБА_4 може підробляти використовуючи його, транспортний засіб. ОСОБА_4 просив передати йому вказаний транспортний засіб на відповідальне зберігання, пояснив, що він має належні умови зберігання транспортного засобу за адресою реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Розглянувши матеріали поданого клопотання, обставини та підстави наведені в клопотанні, дослідивши матеріали кримінального провадження №0000134 слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого обґрунтоване та підлягає частковому задоволенню на підставі наступного.

Сектором дізнання Болградського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, зареєстрованому в ЄРДР за №0000134 від 08.12.2023 року за попередньою правовою кваліфікацією ст.290 КК України (а.с.4).

Процесуальне керівництво в даному кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Болградської окружної прокуратури (а.с.8).

В ході проведеного 08.12.2023 року дізнавачем ОСОБА_5 огляду виявлено та вилучено:

- автомобіль марки «ВАЗ 2103» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ;

- 2 (два) ключа від автомобіля марки «ВАЗ 2103», які упаковано у паперовий конверт та скріплено підписами понятих, про що було складено протокол огляду від 08.12.2023 року (а.с.9-10).

08.12.2023 року на підставі постанови начальника СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , вилучене майно, визнано речовим доказом та «здано на зберігання до спеціального майданчику №12 ГУНП в Одеській області» (а.с.13).

Так, з постанови начальника СД Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 вбачається, що транспортний засіб «здано на зберігання до спеціального майданчику №12 ГУНП в Одеській області», однак:

- на території Одеської області відсутній спеціальний майданчик під номером 12 ГУНП в Одеській області;

- в досліджених слідчим суддею матеріалах кримінального провадження №0000134 від 08.12.2023 року за попередньою правовою кваліфікацією ст.290 КК України відсутній будь який процесуальний документ, який би підтвердив фактичне місцезнаходження вказаного транспортного засобу на спеціальному майданчику;

- зі слів особи, у якої вилучено майно, ОСОБА_4 вказаний транспортний засіб наразі перебуває на території Болградського РВП ГУНП в Одеській області, що не заперечувалось прокурором.

Арешт майна є одним із таких заходів забезпечення кримінального провадження ст. 131 ч.2 п.7 КПК України.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Завданням арешту тимчасово вилученого майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження [...].

За змістом ст. 170 КПК України […] арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його. Частиною другою даної норми закону передбачена можливість накладення слідчим суддею арешту на майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Також системний аналіз положень ст.ст. 167, 170, 172, 174 КПК України дає підстави вважати, що арешт може бути накладений не тільки на майно у вигляді речей підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за завдану ними шкоду, але й інших осіб, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Згідно п.1 ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Положеннями частини 5 ст.171 КПК України визначено, що клопотання слідчого, прокурора про арешт вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Так згідно протоколу огляду від 08.12.2023 року (п`ятниця), дізнавачем було вилучено майно, перелік якого зазначено у клопотанні, на яке прокурор просить накласти арешт.

Клопотання про арешт вилученого майна складено в понеділок 11.12.2023 року (а.с.1) та тоді ж 11.12.2023 року передано до канцелярії суду, що підтверджується вхідним номером на супровідному листі (а.с.19).

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. При цьому, на відміну від інших правових підстав, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт з метою забезпечення речових доказів не вимагає повідомлення про підозру у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Так, частиною 11 статті 170 КПК України встановлено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 98 КПК України матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставини, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом є речовими доказами по справі.

Аналіз вищенаведеного вказує, що діючим законодавством передбачений обов`язок, а не право слідчого надання доказів та доведення перед судом їх переконливості, оскільки під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються; та застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе наявності трьох необхідних ознак, необхідних для застосування заходів забезпечення кримінального провадження (ст.132 ч.3 КПК України).

Статтею 116 КПК України встановлено, що процесуальні дії мають виконуватися у встановлені цим Кодексом строки. Строк не вважається пропущеним, якщо скаргу або інший документ здано до закінчення строку на пошту або передано особі, уповноваженій їх прийняти [...].

З огляду на викладене, прокурором дотримано вимоги ч.5 ст.171 КПК України.

Таким чином, існують достатні обставини, які підтверджують, що незастосування заходів забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на вилучене майно, призведе до приховування та/або зникнення речових доказів, наявних в ньому, що позбавить можливості орган досудового розслідування провести усі необхідні слідчі дії та якомога швидше завершити досудове розслідування.

А відтак, необхідно вжити заходи забезпечення кримінального провадження та здійснити арешт вищевказаного вилученого майна, що відповідає критеріям, зазначеним у ч.2 ст.167 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Разом з цим, слідчий суддя враховує вимоги нормативних актів, що стосуються збереження речових доказів, а саме:

Положеннями ст.100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду. Зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» Із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ № 437 від 13.07.2016, № 795 від 09.11.2016, № 1103 від 24.12.2019, № 1075 від 15.11.2019 затверджено Порядок зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Цей Порядок визначає правила зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, та схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження.

Згідно п. 20 зазначеного Порядку зберігання речових доказів у вигляді автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, здійснюється на спеціальних майданчиках і стоянках територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Спільним наказом Генеральної прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Державної податкової адміністрації України, Служби Безпеки України, Верховного Суду України, Державної судової адміністрації України від 27.08.2010 N 51/401/649/471/23/125 затверджено та введено в дію Інструкцію про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду (в новій редакції).

Цією Інструкцією встановлюються єдині правила вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів, цінностей та іншого майна на стадії дізнання, досудового слідства і судового розгляду, а також порядок виконання рішень органів досудового слідства, дізнання і суду щодо речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна (п.1).

Дана інструкція містить розділ який визначає положення щодо «Зберігання речових доказів, цінностей, документів та іншого майна».

Так п.12 передбачено, що під час зберігання і передачі речових доказів, цінностей, документів та іншого майна вживаються заходи для забезпечення належного зберігання у вилучених об`єктів ознак і якостей, які визначають їх значення як речових доказів у кримінальних справах і які є на них, а також зберігання самих речових доказів, ознак і якостей з метою можливості їх подальшого цільового використання (якщо вони не можуть бути передані на зберігання потерпілим, їх родичам або іншим особам, а також організаціям).

Згідно п.13 цієї Інструкції речові докази зберігаються при справі, за винятком громіздких предметів, які зберігаються в органах дізнання, досудового слідства і в суді або передаються для зберігання відповідному підприємству, установі чи організації, про що складається протокол.

Витрати, пов`язані із зберіганням речових доказів, цінностей та іншого вилученого майна, несе орган, на зберіганні якого знаходиться вилучене майно. У випадках, коли майно передається на зберігання в інші установи, підприємства, організації як таке, що потребує спеціальних умов зберігання, такі витрати покриваються за рахунок держави.

Положеннями п.19 Інструкції встановлено, що зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи.

Згідно ч.1 ст.100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених?статтями 160-166,?170-174?цього Кодексу.

До транспортних засобів належать вози, велосипеди, механічні транспортні засоби, (мотоцикли, автомобілі, вантажівки, автобуси), рейковий транспорт (поїзди, трамваї), плавзасоби (судна, човни), амфібії, повітряні судна (літаки, вертольоти) та космічні апарати.

А відтак, вказані вимоги нормативних актів насамперед визначають положення про можливість передачі транспортних засобів (в тому числі і човна) їх власникам, а лише у інших випадках передаються на зберігання на спеціальні майданчики і стоянки територіальних органів Національної поліції для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів.

Доводи клопотання та додані до нього матеріали не містять відомостей, які дають підстави вважати, що користування автомобілем призведе до пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення речового доказу, а тому слідчий суддя вважає що клопотання прокурора в частині визначення місця зберігання тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля необґрунтоване та не підлягає задоволенню.

Тоді як доводи особи, в якої вилучено майно та пояснення прокурора дають підстави вважати, що передача транспортного засобу на відповідальне зберігання особі, в якої його вилучено - не призведе до пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення речового доказу, а відтак не зашкодить результатам подальшого досудового розслідування, а тому слідчий суддя вважає за можливе передати автомобіль марки «ВАЗ 2103» з реєстраційним номером НОМЕР_1 особі, в якої його було вилучено, ОСОБА_4 на відповідальне зберігання за адресою реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

На підставі зазначеного та з урахуванням розумності і співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, вважаю, що клопотання прокурора підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.98, 131, 132, 167, 170, 171, 173, 236 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт тимчасово вилученого майна задовольнити частково.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно на підставі протоколу огляду від 08.12.2023 року, в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000134 від 08.12.2023 року за попередньою правовою кваліфікацією ст.290 КК України, шляхом позбавлення права відчуження та розпоряджання, а саме на:

- автомобіль марки «ВАЗ 2103» з реєстраційним номером НОМЕР_1 ;

- 2 (два) ключа від автомобіля марки «ВАЗ 2103», які упаковано у паперовий конверт та скріплено підписами понятих.

Вилучене майно передати на відповідальне зберігання особі, в якої його було вилучено, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою реєстрації та фактичного місця проживання: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати особу, в якої вилучено майно, ОСОБА_4 забезпечити збереження автомобіля марки «ВАЗ 2103» з реєстраційним номером НОМЕР_1 , за адресою: вул. Терещенка, №44, м. Болград, Одеська область, у тому стані, в якому він був вилучений з місця події до прийняття судового рішення в цьому кримінальному провадженні по суті.

Покласти на особу, в якої вилучено майно, ОСОБА_4 відповідальність за збереження транспортного засобу марки «ВАЗ 2103» з реєстраційним номером НОМЕР_1 та двох ключів від нього.

При першій необхідності надати можливість вільного доступу експерта для огляду транспортного засобу марки «ВАЗ 2103» з реєстраційним номером НОМЕР_1 з метою проведення експертного дослідження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали; у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1