Дата документу 02.10.2023 Справа № 314/3526/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/3526/23 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/545/23 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 170 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 жовтня 2023 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

володільця майна ОСОБА_7 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 7 серпня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000059, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 липня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Старший дізнавач СД відділення поліції № 2 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізької області ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме, на зерно пшениці, загальною вагою 80580 кг, яке було передано під розписку на відповідальне зберігання інженеру механіку ТОВ АФ «ЛЕВ» ОСОБА_9 , вилучене 2 серпня 2023 року в ході проведення огляду місця події на земельній ділянці, розташованій поблизу вул. Підгірної в смт. Комишуваха, Запорізького району, Запорізької області, площею приблизно 58,57 га, за GPS - координатами 47.694519 35.5022447, в обсязі тимчасового позбавлення права на володіння, розпорядження та відчуження зазначених речей, з метою збереження речових доказів, що мають значення для проведення досудового розслідування та судового розгляду.

Під час досудового розслідування встановлено, що починаючи із 2022 року невстановлена особа, знаходячись у полях, розташованих на околиці смт. Комишуваха, Запорізького району, Запорізької області, самовільно, всупереч встановленому законом порядку обробила земельні ділянки, що належать фермерському господарству «Квюнт», чим спричинена значна шкода інтересам його власника.

З даного приводу було опитано ОСОБА_7 , який пояснив, що він з 2013 року є засновником та керівником TOB АФ «Лев», яке займається вирощування сільськогосподарських культур, надання послуг з обробітки земель сільськогосподарського призначення. ТОВ АФ «Лев» має юридичну адресу смт. Комишуваха вул. Польова 1, де розташований головний офіс. Також у підприємства мається близько 2000 га, які знаходяться в обробітку підприємства, зокрема це землі сільськогосподарського призначення, які перебувають в оренді та згідно договорів спільної обробки. На даний час всі землі, які обробляє ТОВ АФ «Лев» знаходяться в межах Комишувахської ОТГ, Преображенської ОТГ та Таврійської ОТГ. Так в 2019 році, між ФГ «Квюнт» в особі ОСОБА_10 та ТОВ АФ «Лев» в особі ОСОБА_7 , було укладено договір по спільну діяльність строком на 1 рік (тобто на 1 посівний рік-цикл), згідно якого предметом є об`єднання майна, коштів та зусиль спільно діяти у сфері вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках, які перебувають в оренді ФГ «Квюнт». Тобто землі пайщіків, що в оренді ФГ «Квюнт», а обробітки земель та посівний матеріал надає ТОВ АФ «Лев», згідно договору прибуток поділяється в рівних частинах 50% на 50%. Зазначений договір було подано до податкової. По виконанню робіт складався акт виконаних робіт, та акт передачі товару. В подальшому, як пояснив ОСОБА_7 в 2020 році було також укладено аналогічний договір та відповідні акти. В 2021 році влітку під час збору врожаю на землях спільного обробітку ФГ «Квюнт» розпочало роботи без відома ОСОБА_7 , залучивши сільськогосподарську техніку ТОВ «Прометей», останнього це обурило у зв`язку з чим він звертався до поліції. По результату наприкінці конфліктної ситуації, по усній домовленості частину врожаю, який збирали представники ТОВ «Прометей» забрали представники цього ж підприємства. А інше вже збирали ТОВ АФ «Лев». Під час врегулювання конфлікту між ТОВ АФ «Лев» та ФГ «Квюнт» було складено додаткову угоду. В 2022 році було складено договір, але у зв`язку з початком військової агресії з боку російської федерації, він не був підписаний у двосторонньому порядку, тому що ОСОБА_10 хотів внести додатки та всіляко ухилявся від підписання. Але вони провели всі роботи і не зважаючи на важку ситуацію, бо взагалі в цьому році не було прибутку тому що вартість врожаю була знижена, розрахувались з пайщиками. Також ОСОБА_7 додав, що частина пайщиків (близько 10 осіб) протягом 2021 - 2023 року перейшли до ТОВ АФ «Лев». Надалі восени 2022 року, дійсно по усній домовленості продовжуючи спільну діяльність (бо договір так і не був підписаний) ТОВ АФ «Лев» виконуючи свої зобов`язання виконали свої роботи з посівної на земельних ділянках спільного обробітку в кількості 156,4387 га, а саме, частина засіяна озимою пшеницею (восени 2022 року ) та частина соняшником (весною 2023 року). Також ОСОБА_7 пояснив, що в грудні 2022 року ОСОБА_10 отримав грошові кошти в розмірі 318250 гривень, про що мається розписка, вказані кошти йому було надано згідно його розрахунку по кожному пайщику (список надав сам ОСОБА_10 , де він своєю рукою написав кожного пайщика та суму виплат), а восени 2022 року ТОВ АФ «Лев» розрахувалась з всіма пайщиками зерном, яке особисто розвозив людям.

Восени, як пояснив ОСОБА_7 2023 року йому від працівників поліції стало відомо, що ОСОБА_10 звернувся зі скаргою до органів поліції про те, що ТОВ АФ «Лев» самовільно обробила земельні ділянки, що взагалі суперечить дійсності.

Так, 1 серпня 2023 року до відділення поліції № 2 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області, надійшло повідомлення ОСОБА_7 про те, що на земельних ділянках будуть проводитися сільськогосподарські роботи, а саме збір врожаю пшениці, вказане повідомлення було зареєстровано до журналу ЄО за №7175.

2 серпня 2023 року було проведено огляд місця події, на земельній ділянці, розташованій поблизу вул. Підгірної в смт. Комишуваха, Запорізького району, Запорізької області, площею приблизно 58,57 га, за GPS-координатами 47.694519 35.5022447. В ході огляду місця події було вилучено: - зерно пшениці, загальною вагою 80580 кг, яке було передано під розписку на відповідальне зберігання інженеру-механіку ТОВ АФ «ЛЕВ» ОСОБА_9 , відповідно до чого до матеріалу кримінального провадження було долучено відповідну розписку ОСОБА_9 .

В обґрунтування клопотання старший дізнавач зазначив про необхідність проведення судово-хімічної експертизи та збереження майна як речового доказу.

Слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання, обґрунтувавши рішення тим, що дізнавачем не доведено, що на зерні збереглися сліди кримінального правопорушення, врахував, що за природними характеристиками зерно пшениці потребує відповідних умов зберігання та обробки, задля того аби забезпечити якісні споживчі характеристики товару, накладення арешту на зерно пшениці без відповідних умов зберігання та невизначений органом досудового розслідування час, може нести ризики погіршення якісних характеристик товару або загалом привести до його знищення, що є неприпустимим.

В апеляційній скарзі прокурор вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що майно, на яке дізнавач просить накласти арешт, долучено до матеріалів справи в якості речового доказу.

Зазначає, що зерно пшениці, загальною вагою 80580 кг., яке вилучене під час огляду місця події, є предметом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Зауважує, що накладення арешту на вилучене майно унеможливлює відчуження та користування його власником, що забезпечує кримінальне правопорушення.

Вказує, що накладення арешту на зібране зерно пшениці необхідно для збереження його у первинному стані для подальшої перевірки його вартості та проведення судової товарознавчої експертизи.

Просить скасувати оскаржувану ухвалу та ухвалити нову, відповідно до якої задовольнити клопотання дізнавача, погодженого з прокурором та накласти арешт на майно, а саме зерно пшениці, загальної вагою 80580 кг, вилучене під час огляду місця події з земельної ділянки, розташованої поблизу вул. Підгірної в смт. Комишуваха, Запорізького району, Запорізької області, площею приблизно 58,57 га, за GPS-координатами 47.694519 35.5022447.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав подану ним апеляційну скаргу та вказав, що слідчим суддею надано дозвіл на проведення огляду, під час якого було вилучено майно, у зв`язку із чим прокурор та слідчий були зобов`язані звернутися із клопотанням про арешт майна. Зазначив, що на даний час у кримінальному провадженні правова кваліфікація не змінилися.

Володілець майна ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вказав, що вилучення майна перешкоджає здійсненню господарської діяльності, а тому просив залишити оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши доповідь судді, прокурора та володільця майна, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та провівши судові дебати, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Виходячи із положень ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, який застосовується для досягнення дієвості кримінального провадження.

Норми, викладені у ст. 132 КПК України, визначають, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний перевірити можливість досягнення дієвості кримінального провадження без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження, що узгоджується із п. 2 ч. 2 ст. 173 КПК України, відповідно до якої при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК).

Згідно з п.п. 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд повинен враховувати розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Таким чином, вирішуючи питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у кожному випадку розгляду відповідних клопотань слідчий суддя повинен:

- перевіряти наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи;

- з`ясовувати можливість досягнення мети, на яку посилається ініціатор клопотання, без застосування цих заходів;

- враховувати, що обов`язок довести наявність трьох необхідних складових для їх застосування (частина третя статті 132 КПК України) покладається на слідчого та/або прокурора;

- взяти до уваги розумність та співрозмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

- враховувати, що докази на підтвердження обставин, викладених у клопотанні про застосування заходів забезпечення, подаються особою, яка заявляє таке клопотання.

Частиною четвертою статті 173 КПК України встановлено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Колегія суддів доходить до висновку, що у даному провадженні слідчий суддя дотримався зазначених вимог закону.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.

Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі, предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, саме до компетенції органу досудового розслідування належить встановлення чи є вказане майно знаряддям чи предметом злочину, для чого, з метою його збереження, запобігання приховування, пошкодження, псування, зникнення, втраті, знищення, використання, пересування, передачі, відчуження.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що відділенням поліції №2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000059 від 11 липня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України (а.с. 5).

Із фабули витягу з ЄРДР під №0000059 від 11 липня 2023 року випливає, що починаючи з 2022 року невстановлена особа, знаходячись у полях, розташованої на околиці смт. Комишуваха, Запорізького району, Запорізької області, самовільно всупереч встановленому законом порядку обробила земельні ділянки, що належать фермерському господарству «Квюнт», чим спричинено значну шкоду інтересам його власнику.

З письмових пояснень ОСОБА_10 вбачається, що він є головою ФГ «КВЮНТ» та в його оренді маються земельні ділянки. Восени 2019 року він уклав договір спільної діяльності з директором ТОВ «АФ Лев» ОСОБА_7 строком на рік, згідно якого останній мав право обробляти продукцію на його земельних ділянках. По закінченню вказаного договору його земельні ділянки вже другий рік засіяні соняшником ОСОБА_7 . Вважає, що ОСОБА_7 необхідно притягнути до кримінальної відповідальності (а.с. 13).

Із письмових пояснень ОСОБА_7 від 14 липня 2023 року випливає, що в 2019 році між ФГ «Квюнт» в особі ОСОБА_10 та ТОВ «Агрофірма Лев» в його особі було укладено договір про спільну діяльність строком на 1 рік (тобто на 1 посівний рік-цикл), згідно якого предметом є об`єднання майна, коштів та зусиль спільно діяти у сфері вирощування сільськогосподарських культур на земельних ділянках, які перебувають в оренді ФГ «Квюнт», а послуги з обробітки земель та посівний матеріал надає ТОВ «Агрофірма Лев», згідно договору прибуток ділиться в рівних частинах 50% на 50%. В 2022 році було складено договір, але у зв`язку з початком військової агресії з боку російської федерації він не був підписаний у двосторонньому порядку, тому що ОСОБА_10 хотів внести додатки та всіляко ухилявся від підписання, але його товариство провело всі роботи і незважаючи на важку ситуацію, розрахувались з пайщиками. Восени 2022 року дійсно по усній домовленості, продовжуючи спільну діяльність ТОВ «Агрофірма Лев», виконуючи свої зобов`язання виконали свої роботи з посівної на земельній ділянці спільного обробітку в кількості 156,4387 га., а саме частина засіяна озимою пшеницею (восени 2022 року) та частина соняшником (весною 2023 року). В грудні 2022 року ОСОБА_10 отримав грошові кошти в розмірі 318250 гривень, про що мається розписка, вказані кошти йому було надано згідно його розрахунку по кожному пайщику (список надав сам ОСОБА_10 , де він своєю рукою написав кожного пайщика та суму виплат), а восени 2022 року ТОВ «Агрофірма Лев» розрахувалась з всіма пайщиками зерном, яке особисто розвозили людям (а.с. 14).

Крім того, з матеріалів клопотання випливає, що на досудовому розслідуванні було проведено огляд місця події, під час якого було вилучено зерно пшениці у загальній кількості 10580 кг. (а.с. 20-22).

Так, із матеріалів клопотання випливає, що 11 липня 2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за правовою кваліфікацією ст. 356 КК України.

Об`єктом вказаного злочину є встановлений законодавством порядок реалізації фізичними та юридичними особами своїх прав та виконання обов`язків, нормальна управлінська діяльність і авторитет органів державної влади та органів місцевого самоврядування.

Тобто, одною з ознак для характеристики злочину, передбаченого ст. 356 КК України є вчинення особами, всупереч встановленому законом порядку, певних дій.

Відтак, зерно пшениці не є ані предметом, ані об`єктом злочину, передбаченого ст. 356 КК України.

Крім того, своє клопотання старший дізнавач обґрунтовує тим, що вилучене під час огляду місця події майно має суттєве значення для встановлення обставин, з метою проведення судово-хімічної експертизи.

Отже, основною метою для накладення арешту на вказане в клопотанні майно, старший дізнавач вказує як проведення експертизи.

Так, згідно до п. 1.8. розділу 1 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом.

Відтак, проведення судової експертизи здійснюється експертом тільки на підставі процесуального документу, складеного в даному випадку органом досудового розслідування.

Разом з тим, до матеріалів клопотання органом досудового розслідування не було додано процесуального документу, який би свідчив про призначення у даному кримінальному провадженні будь-якої судової експертизи, враховуючи те, що відомості до ЄРДР були внесені ще 11 липня 2023 року.

Крім того, вищевказана Інструкція передбачає надання до експертної установи і зразки для порівняльного дослідження.

Тобто, враховуючи достатньо великий обсяг вилученого зерна пшениці, а саме, 80580 кг., орган досудового розслідування міг вилучити та відібрати тільки зразки такої пшениці для проведення експертного дослідження в разі, якщо дійсно у органу досудового розслідування виникла потреба у проведенні такого дослідження.

Також колегія суддів погоджується і з мотивами слідчого судді щодо відповідних умов зберігання зерна пшениці, оскільки вирішальними факторами для зберігання насіння є його вологість та температура.

Крім того, враховуючи вид господарської діяльності ТОВ «Агрофірма Лев», накладення арешту на зерно пшениці, загальною вагою 80580 кг., з метою позбавлення права володіння, розпорядження та відчуження, може призвести до зупинення діяльності товариства.

Більш того, аналізуючи надані до матеріалів клопотання докази, заявник ОСОБА_10 при зверненні до органу досудового розслідування посилався на самовільне оброблення його земельної ділянки, що належить фермерському господарству «Квюнт», разом з цим під час проведення огляду місця події було вилучено зерно пшениці.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування в клопотанні не надано обґрунтованої оцінки щодо правової підстави для арешту вказаного зерна пшениці, а слідчий суддя, врахувавши вимоги ст.ст. 170, 173 КПК України, обґрунтовано встановив відсутність правових підстав для задоволення клопотання про накладення арешту.

Правильність таких висновків слідчого судді випливає також і з наступного.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст. 94, 132, 170, 173 КПК України, повинен у залежності від мети накладення арешту, врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, застосування щодо нього спеціальної конфіскації, конфіскації майна як виду покарання, наявність чи відсутність цивільного позову про відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів переконана, що слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання старшого дізнавача про накладення арешту на зерно пшениці, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді, а відтак апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 132, 170, 171, 173, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Запорізької окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вільнянського районного суду Запорізької області від 7 серпня 2023 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000059, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 липня 2023 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4