Справа № 359/9203/23
Провадження № 1-кп/359/662/2023
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2023 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією та в режимі дистанційного відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» кримінальне провадження №0000523, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.07.2023 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бориспіль Київської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,

по обвинуваченню у скоєнні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 125 та ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, та особливо тяжкий злочин, передбачений ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, за наступних обставин.

Так, 24.07.2023 року, близько 10.00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився по місцю свого тимчасового проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 та знайомими ОСОБА_8 і ОСОБА_6 .

В цей час, у ОСОБА_4 раптово виник кримінальний противоправний намір на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , який сидів на дивані в кімнаті.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, діючи умисно, ОСОБА_4 взяв на кухні у праву руку кухонний на ніж та зайшов до кімнати де був ОСОБА_6 і почав розмахувати ножем перед ним.

В цей час, ОСОБА_6 , намагаючись захиститись, піднявся з дивану та хотів вибити ножа з рук ОСОБА_4 , однак ОСОБА_4 , маючи перевагу у свої фізичній силі, наніс один удар ножем ОСОБА_6 в область шиї з лівої сторони, заподіявши йому тілесне ушкодження у вигляді рани шиї розміром 5х0,05 см.

Згідно висновку судово - медичної експертизи, тілесне ушкодження у вигляді рани шиї виникло від дії ріжучого або колюче - ріжучого предмету. Згідно «Правил визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», рана шиї розміром 5х0,5 см відноситься до легких тілесних ушкоджень що спричинили короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад шести днів.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив дії, що виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я потерпілого ОСОБА_6 , тобто скоїв кримінальне правопорушення - проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України.

Крім того, 28.07.2023 року близько 09.00 год., ОСОБА_4 перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння знаходився по місцю свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своєю співмешканкою ОСОБА_7 та знайомими ОСОБА_8 та ОСОБА_6 .

В цей час, з мотиву ревнощів, у ОСОБА_4 виник кримінальний протиправний намір на вбивство своєї співмешканки ОСОБА_7 , яка в цей час спала на ліжку за вказаною адресою.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний намір, діючи умисно та усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, ОСОБА_4 взяв у праву руку ніж та зайшов до кімнати ОСОБА_7 з метою її вбивства.

Продовжуючи реалізацію свого кримінального протиправного наміру, ОСОБА_4 тримаючи ніж в правій руці наніс ОСОБА_7 вказаним ножем один удар в область грудної клітини зліва де знаходиться серце, спричинивши їй рану в області грудної клітини зліва, що проникає в плевральну порожнину з лівобічним гемопневмотораксом.

Після нанесення ножового поранення, ОСОБА_4 вийшов з приміщення кімнати, виконавши при цьому всі дії які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було завершено з причин, які не залежали від його волі, оскільки потерпілу було вчасно госпіталізовано до відділення Бориспільської багатопрофільної лікарні інтенсивного лікування, де надано медичну допомогу.

Таким чином, ОСОБА_4 , вчинив умисні дії, що виразились у закінченому замаху на вбивство, тобто закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині потерпілій ОСОБА_7 , тобто скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Під час судового розгляду в межах даного кримінального провадження досліджено письмові докази обвинувачення, допитано потерпілих та свідків, допитано обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_4 суду повідомив, що свою вину він визнає за ч.2 ст. 125 КК України відносно потерпілого ОСОБА_6 , однак не визнає вчинення відносно потерпілої ОСОБА_10 замаху на умисне вбивство останньої.

Зазначив, що в обох випадках, він разом з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 спільно вживали спиртні напої у значній кількості.

Коли він заподіяв ножове поранення ОСОБА_6 в область шиї, не досить розумів свої дії, однак він вчинив це із-за ревнощів та на ґрунті побутового конфлікту та тривалого вживання спиртними напоями. Подробиці не пам`ятає, зважаючи на стан сп`яніння та тривалість часу подій.

Щодо заподіяння удару ножем потерпілій ОСОБА_7 , то зазначив, що ця подія мала місце внаслідок вживання ними спиртних напоїв у великій кількості, та на ґрунті ревнощів, оскільки він спільно проживав з потерпілою. Однак зазначив, що не мав наміру вбивати потерпілу, оскільки не міг цього усвідомити про таке. Вважав, що своїми діями він заподіяв ОСОБА_7 лише тілесні ушкодження, які могли призвести до смерті останньої. Подробиць цих обставин він також не пам`ятає зважаючи на стан свого сп`яніння та часу що минув. Чи викликав працівників швидкої допомоги він не пам`ятає.

Зважаючи на це, ОСОБА_4 свою вину визнав частково, лише в частині заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень.

Потерпілий ОСОБА_6 підтвердив, що ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 24.07.2023 року та 28.07.2023 року спільно вживали спиртні напої. В будинку АДРЕСА_1 проживають ОСОБА_7 разом зі співмешканцем ОСОБА_4 та свідком ОСОБА_8

24.07.2023 року між ним та ОСОБА_4 на ґрунті ревнощів та внаслідок вживання алкогольних напоїв виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_4 схопив кухонний ніж та наніс йому поранення шиї, внаслідок чого пішла кров, і йому надавалась медична допомога, оскільки рану зашивали.

28.07.2023 року вони всі разом також вживали спиртні напої, після чого ОСОБА_7 лягла відпочивати в суміжній кімнаті в цьому будинку. Після чого, він, ОСОБА_4 та ОСОБА_8 продовжили вживати спиртні напої. Згодом, ОСОБА_4 пішов від них, а потім повернувшись повідомив їм що він вбив ОСОБА_7 . ОСОБА_8 зайшовши до кімнати, де відпочивала потерпіла, побачила на ній рану, яка кровоточила, розбудила її, та в подальшому викликали швидку.

Потерпіла ОСОБА_7 в судовому засіданні повідомила, що вони з ОСОБА_4 проживають спільно в будинку АДРЕСА_1 , де з ними також проживає ОСОБА_8 , яка є її подругою. До них навідується ОСОБА_6 , якого вона знає не так давно. Вони спільно вживають спиртні напої та проводять свій вільний час. 24.07.2023 року під час чергового спільного вживання алкоголю, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 виник конфлікт на ґрунті ревнощів, під час якого обвинувачений наніс потерпілому поранення ножем в області шиї. Після цього у потерпілого пішла кров, і вони намагались її зупинити та викликали швидку. Чому так сталось їй не відомо, бо вони всі дуже багато випили.

Щодо подій 28.07.2023 року, то ОСОБА_7 повідомила, що після спільного чергового вживання алкогольних напоїв, вона пішла відпочивати, а прокинулась від того, що її розбудила ОСОБА_8 , повідомивши їй що ОСОБА_4 вдарив її ножем у бік. Тоді вона побачила кров на одязі і рану на боку. Потім її доставили до лікарні, звідки вона, після надання першої медичної допомоги, втекла, оскільки злякалась наслідків. Хто викликав медичну допомогу їй не відомо, не пам`ятає. Вона не бачила як обвинувачений наносив їй удари і чим він це зробив. Просила звільнити його від відповідальності, оскільки він не мав наміру її вбивати.

Свідок ОСОБА_8 підтвердила покази потерпілих, зазначила, що дійсно проживає у вказаному будинку спільно з ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , які проживають спільно. Під час подій 24.07 та 28.07.2023 року до них приходив потерпіли ОСОБА_6 , та вони спільно разом вживали спиртні напої у великих кількостях. Після цього, ОСОБА_4 починав з`ясовувати стосунки із-за ревнощів до ОСОБА_7 , а тому спочатку наніс ножове поранення ОСОБА_6 , а через декілька днів і ОСОБА_7 . Чому він так зробив, їй не відомо. Підтвердила, що вона та ОСОБА_6 не бачили як ОСОБА_4 наніс удар ОСОБА_7 , коли та відпочивала. Також зазначила, що від отриманого удару в бік ОСОБА_7 не отямилась, а продовжила відпочивати, і лише коли свідок розбудила, оскільки вже текла кров по одягу. ОСОБА_4 телефонував до лікарні та викликав швидку медичну допомогу,

Крім того, свідок ОСОБА_8 повідомила суд, що вона бачила особисто, як ОСОБА_4 наносив удар ножем ОСОБА_6 в область шиї, і як вона та потерпіла ОСОБА_7 намагалися надати допомогу останньому, коли вони побачили кров на ньому, та прикладали якийсь одяг до рани, щоб зупинити кров. Після цього потерпілому була надана допомога в лікарні. Інших подробиць не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_9 в суді показав, що під час чергування в КНП «БЛІЛ», що розташована в м. Бориспіль, вул. Котляревського, 1, де він працює лікарем хірургом, прибула жінка, у якої було виявлено проникаюче ножове поранення, яка після надання первинної медичної допомоги самостійно залишила приміщення лікарні. Як вона виглядає він не пам`ятає і пригадати обставин він не може за збігом значного часу та великою кількістю пацієнтів.

Крім допиту указаних осіб, судом досліджено докази обвинувачення, а саме:

-характеризуючі дані на обвинуваченого (паспорт громадянина України ІД картка, довідки лікарів нарколога та психіатра, вимога на судимість, вирок Бориспільського міського народного суду Київської області від 22.06.1992 року відносно ОСОБА_4 , а.с. 45-71, том 1);

-постанова прокурора про об`єднання матеріалів досудових розслідувань від 28.07.2023 року за ч.2 ст. 125 та ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України (а.с. 105-106, том 1);

-повідомлення по лінії «102» бази «Армор» про подію від 24.07.2023 року, заява ОСОБА_6 від 24.07.2023 року (а.с. 107-108, том 1) про вчинення кримінального правопорушення, у відповідності до яких зазначено, що тілесні ушкодження ножем на шиї потерпілому нанесені ОСОБА_4 ;

-протокол огляду місця події з додатками у вигляді фотоілюстрації від 24.07.2023 року, в ході якого з приміщення будинку АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено ніж і змив речовини бурого кольору (а.с. 109-117 том 1);

-постанова про визнання речових доказів від 24.07.2023 року, а саме металевого предмету схожого на ніж з синім руків`ям, що був виявлений та вилучений в зазначеному будинку 24.07.2023 року (а.с. 118-119 том 1);

-повідомлення по лінії «102» бази «Армор» від закладів охорони здоров`я про подію від 28.07.2023 року, згідно якої на номер «103» надійшов виклик до будинку АДРЕСА_1 ,про ножове поранення у область серця ОСОБА_11 , викликає співмешканець з номером НОМЕР_2 з нечіткою мовою, повідомив що він сам наніс поранення жінці 40 років, зі слів чоловіка поранення наніс випадково, очікує на ШМД та наряд поліції; за наслідками відпрацювання працівниками поліції - виявлено потерпілу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з явними тілесними ушкодженнями - ножове поранення грудної клітини в області серця; в ході опрацювання події встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час спільного вживання алкогольних напоїв, на побутовому підґрунті (ревнощі) наніс удар кухонним ножем в область грудної клітини з боку серця ОСОБА_7 ; враховуючи вищевикладене та те, що в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 КК України, на місце події викликано СОГ Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області; з метою надання медичної допомоги згідно ЕМД №414 потерпілу госпіталізовано до КПН «ББЛІЛ» м. Бориспіль; повідомлення під назвою «тяжкі тілесні ушкодження» від лікаря КНП «ББЛІЛ» Леймана про надходження до травмпункту лікарні потерпілої ОСОБА_7 , яка має ножове поранення у області серця, яка станом на 10.04 год 28.07.2023 року обстежувалась у лікарні (а.с. 120-121 том 1);

-протокол огляду місця події з додатками у вигляді фотоілюстрації від 28.07.2023 року, в ході якого з приміщення будинку АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено змиви речовини бурого кольору, мобільний телефон чорного кольору, трудова книжка, паспорт та облікова картка платника податків на ім`я ОСОБА_4 , фрагмент тканої матерії та ніж із слідами речовини бурого кольору (а.с. 123-138 том 1);

-постанова про визнання речових доказів від 28.07.2023 року, а саме змиву речовини бурого кольору з предмета, схожого на ніж; мобільного телефону марки «Нокіа» чорного кольору; трудову книжку, паспорт, облікову карту платника податків на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; фрагмент тканої матерії зі слідами РБК з простирадла; предмет, схожий на ніж, зі сіамки РБК, що були виявлені та вилучені в зазначеному будинку ( АДРЕСА_1 ) 28.07.2023 року (а.с. 139-141 том 1);

-ухвала слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.09.2023 року (справа №359/7535/23) на надання дозволу на огляд зазначеного будинку, в ході якого вилучено вище вказані речові докази (а.с. 145 том 1);

-протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 28.07.2023 року відносно ОСОБА_4 , в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , відповідно до якого останнього затримано зважаючи на те, що безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин (а.с. 147-156 том 1);

-протоколи проведення слідчого експерименту від 28.07.2023 року з участю потерпілого ОСОБА_6 та свідка ОСОБА_8 з відеозаписом слідчих дій (а.с. 159-168 том 1);

-ухвала слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 01.08.2023 року (справа №359/7458/23) на надання тимчасового доступу до медичної документації ОСОБА_7 ; протокол тимчасового доступу від 16.08.2023 року до такої документації в приміщенні КНП «ББЛІЛ»; медична документація ОСОБА_7 , в тому числі на ДВД диску в електронному варіанті, відповідно до якої виявлено у ОСОБА_7 колото-різану рану в області грудної клітини зліва, гематоракс зліва з проникненням в плевральну порожнину (а.с. 169-177 том 1);

-довідка КНП «ББЛІЛ» відносно ОСОБА_6 від 01.08.2023 року (а.с. 179 том 1) про те, що останній звертався до лікарні 24.07.2023 року та встановлено діагноз - різана рана шиї 5,0 х 0,5;

-висновок судово-медичної експертизи №103д від 23.08.2023 року відносно ОСОБА_6 , згідно якого при вивченні медичної документації останнього у нього виявлено ушкодження рана шиї розміром 5,0 х 0,5 см., описане тілесне ушкодження виникло від дії ріжучого, або колючо-ріжучого предмету, можливо в час та обставин, вказаних в постанові слідчого про призначення експертиз, та відноситься до легких тілесних ушкоджень що спричинило короткочасний розлад здоров`я, тривалістю понад шість, але не більше 21 дня (а.с. 180-181 том 1);

-протокол проведення слідчого експерименту від 11.09.2023 року з участю обвинуваченого ОСОБА_4 з участю захисника з відеозаписом слідчої дії (а.с. 182-184 том 1);

-довідка КНП «ББЛІЛ» від 30.08.2023 року №1376 стосовно того, що ОСОБА_7 первинна хірургічна обробка рани не проводилась, шви не накладались в зв`язку з тим, що вона перебувала в нетверезому стані, від вищевказаних процедур відмовилась та залишила лікарню (а.с. 185 том 1);

-висновок судово-медичної експертизи №119д від 12.09.2023 року відносно ОСОБА_7 , згідно якого при вивченні медичної документації останньої у неї виявлено ушкодження: рана в області грудної клітини зліва, що проникає в плевральну порожнину з лівобічним гемо пневмотораксом; виникла від дії колючо-ріжучого предмету, типу ножа, можливо в час та обставин, вказаних в постанові слідчого, відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечне для життя; таке тілесне ушкодження могло виникнути за обставин, вказаних в протоколі слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 та потерпілого ОСОБА_6 від 28.07.2023 року (а.с. 186-188 том 1), тощо.

Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію сторін кримінального провадження.

Таким чином, з урахуванням зазначених та безпосередньо досліджених судом доказів, суд приходить до висновку про наявність в діях обвинуваченого складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125 та ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України.

Суд критично оцінює покази обвинуваченого в частині, що стосується відсутності умислу на заподіяння вбивства потерпілої ОСОБА_7 , як такі що не відповідають дослідженим судом доказам.

Так, при оцінці ситуації та дій ОСОБА_4 , суд враховує наявність попереднього конфлікту з ОСОБА_6 , наявність неприязних стосунків та ревнощів у обвинуваченого до останнього, перебування ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння, нанесення ним удару ножем в той час коли потерпіла ОСОБА_7 відпочивала та не відчувала протиправних дій обвинуваченого; те що такий удар спрямований був в область серця, що є небезпечним в момент заподіяння для життя потерпілої; повідомлення ОСОБА_4 проте, що саме він наніс такий удар в область серця ножем, тощо.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 за допомогою іншого ножа наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_6 у вигляді різаної рани шиї 24.07.2023 року; особисті покази ОСОБА_4 щодо володіння ним ножем при розділу ванні домашніх тварин та розуміння того, що удар міг бути смертельним в момент його заподіяння.

При цьому, подальші дії ОСОБА_4 про повідомлення присутніх в будинку АДРЕСА_1 про те, що він ударив ножем потерпілу, та в подальшому повідомив швидку медичну допомогу про вчинене ним і яким саме чином, не виключає відповідальність обвинуваченого за умисне вбивство, оскільки всі інші вчинені ним дії відбувались після нанесення ним удару ножем в життєву важливу частину тіла - серце потерпілої ОСОБА_7 .

Позиція потерпілої ОСОБА_7 , у цьому зв`язку, щодо непритягнення ОСОБА_4 до відповідальності за умисне вбивство, не може впливати на кваліфікацію дій обвинуваченого.

На думку суду, ОСОБА_4 при нанесенні удару розумів значення своїх дій, та мав намір заподіяти потерпілій ОСОБА_7 смерть через нанесення тілесних ушкоджень ножем. Смерть останньої не настала, зважаючи на дії, що були пов`язані з наданням медичної допомоги, та характером нанесених тілесних ушкоджень, які не призвели одразу до смерті потерпілої.

Таким чином, суд вважає, що дії ОСОБА_4 по епізоду з потерпілою ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані, як закінчений замах на умисне вбивство потерпілої, за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, є вірною.

Доказами вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, є, окрім зазначених в частині епізоду щодо потерпілого ОСОБА_6 , також і особисті покази обвинуваченого, надані ним в судовому засіданні.

З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання про винуватість ОСОБА_4 у вчинені саме тих кримінальних правопорушень, стосовно яких йому пред`явлено обвинувачення. Докази, подані стороною обвинувачення, є достатніми, належними та допустимими, при їх отриманні не допущено суттєвих порушень КПК України. Їх аналіз в сукупності, надає підстави для висновку «поза розумним сумнівом» про вчинення ОСОБА_4 саме цих кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 125 та ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, за обставин, що зазначені в обвинуваченні.

Саме тому суд вважає, що ОСОБА_4 має бути засудженим за вчинені ним кримінальні правопорушення у відповідності до вимог кримінального закону. Перешкод для його засудження та призначення реального покарання, звільнення останнього від відбування такого покарання, судом не встановлено.

Зміни обвинувачення, визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, а підстав для цього не встановлено. Кримінальні правопорушення вчинено ОСОБА_4 за обставин, наведених в обвинувальному акті. Доказів зворотньому в суді не здобуто.

З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, потерпілих, свідків та інших досліджених доказів, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України по відношенню до потерпілої ОСОБА_7 , а саме: закінчений замах на умисне вбивство; а також вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 125 КК України, по відношенню до потерпілого ОСОБА_6 , а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я. Внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за указаним кримінальним законом.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінально караних діянь, обставин їх вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання останньому відповідного покарання, яке, на думку суду, узгоджується та відповідає ст.ст. 65-70 КК України, а також меті покарання особи, яка притягається до кримінальної відповідальності. В той же час, таке покарання відносно ОСОБА_4 повинно бути реальним з ізоляцією від суспільства, зважаючи на суспільну небезпечність дій обвинуваченого, їх протиправний та умисний характер, тощо.

Так, санкцією ч. 1 ст. 115 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому вчинений обвинуваченим злочин, згідно ст. 12 КК України, є особливо тяжким. Відповідальність за закінчений замах визначається з урахуванням ст. 12 КК України. Санкція ж ч.2 ст. 125 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин або виправні роботи на строк до одного року, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років, що свідчить що дане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.

ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. 89 КК України, має погашену судимість, оскільки раніше притягався до кримінальної відповідальності.

Суд враховує, що обтяжуючими відповідальність обставинами, визначених ст. 67 КК України, є вчинення кримінальних правопорушень в стані алкогольного сп`яніння, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду.

Щодо наявності пом`якшуючих відповідальність ОСОБА_12 обставин, суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить каяття останнього у випадку обвинувачення за ч.2 ст. 125 КК України. Щодо закінченого замаху на умисне вбивство, таку пом`якшуючу відповідальність обставину суд відкидає, зважаючи на досліджені докази та покази обвинуваченого.

В той же час, суд не приймає до уваги таку обтяжуючу обставину, як вчинення злочину/проступку з використанням воєнного стану, оскільки доказів цьому суду не надано. Вчинення кримінальних правопорушень в умовах воєнного стану не є достатньою підставою для формального визначення такої обтяжуючої відповідальність обвинуваченого обставини.

За змістом ст. 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7 (зі змінами), зокрема в п. 1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п. 3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).

Судом також не встановлено підстав для застосування положень ст. 69 КК України, зважаючи на наявність пом`якшуючої покарання обставини та відсутність підстав які б свідчили про істотне зменшення суспільної небезпечності вчиненого ОСОБА_4 , незважаючи на позицію потерпілої ОСОБА_7 .

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 безпосередньо після вчинення злочину, вжив заходів для надання потерпілій ОСОБА_7 медичної допомоги, що на думку суду, призвело до того, що остання не померла від отриманого поранення на місці події.

Зважаючи на викладене суд вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України у виді мінімального строку позбавлення волі, визначеного санкцією відповідного кримінального закону, оскільки з урахуванням тяжкості вчиненого, суспільної небезпечності діянь та тривалості приховання злочину, виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, на думку суду, не є можливим.

На думку суду, за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді мінімального строку обмеження волі.

Призначення остаточного покарання слід здійснити в порядку ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Визначена ж судом міра покарання відносно обвинуваченого, в даному випадку, з урахуванням його відношення до скоєного, є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого ним, суспільну небезпечність таких умисних дій, обтяжуючі відповідальність обставини, особу обвинуваченого, його матеріальне становище, сімейний стан, тощо.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України. Процесуальні витрати в кримінальному провадженні не встановлені, про них не зазначив і прокурор.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 обирався у вигляді тримання під вартою з 28.07.2023 року, який до набрання вироком суду законної сили слід залишити без зміни та утримувати останнього в ДУ «Київський слідчий ізолятор». В строк покарання обвинуваченого слід зарахувати термін його попереднього ув`язнення в порядку ч.5 ст. 72 КК України.

Заходи ж забезпечення кримінального провадження. Запроваджені на стадії досудового розслідування, в порядку ст. 174 КПК України, підлягають скасуванню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 50, 62-67, 100, 318, 322, 342-351, 358, 368-371, 373, 374 КПК України, ст. 15, 20, 65-70, 72, 93, 94, ч. 1 ст. 115, 125 КК України, суд

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.

ОСОБА_4 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту проголошення вироку 26.12.2023 року.

Зарахувати в строк відбування покарання термін попереднього ув`язнення ОСОБА_4 в період з 28.07.2023 року по 26.12.2023 року, зарахувавши у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили залишити запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою та продовжити утримувати останнього в ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Речові докази, після набрання вироком суду законної сили, а саме: металевий предмет, схожий на ніж з синім руків`ям; змиви речовини бурого кольору в будинку АДРЕСА_1 ; фрагмент тканини зі слідами речовини бурого кольору з простирадла; предмет, схожий на ніж, зі слідами речовини бурого кольору; що передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Бориспільського РУП ГУ НП в Київській області, - знищити; мобільний телефон чорного кольору «Нокіа», трудову книжку, паспорт громадянина України (ІД картка) та облікова картка платника податків на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - повернути ОСОБА_4 .

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та потерпілим.

Головуючий : ОСОБА_1