Провадження №1-кп/761/3586/2023
В И Р О К

іменем України

24 жовтня 2023 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003631 від 05.09.2023, відносно

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новотроїцьк, Оренбурзької області, російської федерації, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого,

- 19.07.2023 року Яготинським районним судом Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та звільненого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном 1 рік,

- 14.09.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва, за ч. 4 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років і 1 місяць,

за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю:

секретаря - ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 будучи раніше судимим за вчинення умисного злочину, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, вчинив новий умисний злочини за наступних обставин.

03 вересня 2023 року, приблизно о 15 годині 49 хвилин, тобто в період дії воєнного стану запровадженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ затвердженого Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні, який в подальшому було продовжено, востаннє - Указом Президента України від 26 липня 2023 року № 451/2023 з 05 години 30 хвилин 18 серпня 2023 року строком на 90 діб, ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні магазину «Аврора», що за адресою: м. Київ, вул. О. Довженка, буд. 1, звернув свою увагу на торгівельні полиці.

В цей момент у ОСОБА_2 виник прямий умисел, направлений на таємне викрадення майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, яке належить ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» (), в умовах воєнного стану.

Реалізуючи свій прямий умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно, в умовах воєнного стану, ОСОБА_2 , 03 вересня 2023 року, приблизно о 15 годині 50 хвилин, перебуваючи у приміщенні магазину «Аврора», що за адресою: м. Київ, вул. О. Довженка, 1, скориставшись тим, що його дії є непомітними для оточуючих та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, таємно викрав з торгових полиць майно, що належить ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА», а саме: навушники бездротові Wireless Рго 18, артикул 64648, у кількості 1 упаковка, вартістю 322 гривні 50 копійок, без ПДВ та навушники бездротові НАVIT TW967 TWS білі, артикул 74094, у кількості 1 упаковка, вартістю 322 гривні 50 копійок, без ПДВ, а всього майна загальною вартістю 645 гривень 00 копійок.

Після чого, ОСОБА_2 утримуючи при собі викрадене майно та усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, чим завдав ТОВ «ВИГІДНА ПОКУПКА» () майнової шкоди на суму 645 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_2 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, в умовах воєнного стану, тобто скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_2 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю та розказав про обставини скоєного злочину так, як зазначено в обвинувальному акті.

Так, ОСОБА_2 повідомив, що 03 вересня 2023 року в денний час він, перебуваючи у місті Києві поблизу станції метро «Шулявська», зайшов до магазину «Аврора», що за адресою м. Київ, вул. О. Довженка, буд 1, де побачивши, що за його діями ніхто не спостерігає і вирішив таємно викрасти товари, які знаходились на полицях магазину. Скориставшись тим, що його дії та наміри залишаються непомітними для оточуючих, він непомітно взяв з полиць кілька упаковок з бездротовими навушниками, та, утримуючи при собі взяте майно, залишив приміщення магазину. Перелік та вартість викраденого - не оспорює.

Обвинувачений, не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, вид і розмір шкоди, форму вини за кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 4 ст. 185 КК України, винним визнав себе повністю, щиро розкаявся, а також просив суд суворо його не карати, врахувати, що він зробив для себе висновки та запевняє про неповторнення подібного.

Також обвинувачений заявив про своє бажання служити в ЗС України, у зв1язку з чим сторона захисту клопотала про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_2 з тримання під вартою на особисте зобов`язання до вступу вироку у законну силу.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у рамках якого обвинувачується ОСОБА_2 щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, виду і розміру шкоди, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), повторно, в умовах воєнного стану, та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 185 КК України.

Призначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, ставлення ОСОБА_2 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні, дані, які характеризують його особу, те, що він раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних правопорушень, більш того - вчинив дане кримінальне правопорушення під час встановленого щодо нього вироком Яготинського районного суду Київської області іспитового строку, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та лікаря-нарколога, разом з тим у 2019 році проходив курс стаціонарного лікування у зв`язку із психічними розладами та розладами поведінки внаслідок вживання ПАР, синдром залежності, має місце реєстрації та тимчасове місце проживання, немає сім`ї та осіб на утриманні, не працює, за місцем тимчасового проживання характеризується посередньо.

До обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_2 суд відносить щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_2 судом не встановлено.

З урахуванням наведеного, наявності однієї пом`якшуючої покарання обставини, даних про особу обвинуваченого, суд не знаходить підстав для застосування положень ст. 69 КК України при призначенні покарання.

З урахуванням наведеного суд вважає необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження вчинення нового злочину призначення покарання у виді позбавлення волі в межах, передбачених санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Також при вирішенні питання про покарання, яке необхідно призначити обвинуваченому, суд враховує характер вчиненого кримінального правопорушення та обставини його вчинення, а також систематичність вчинення обвинуваченим умисних кримінальних правопорушень проти власності, зокрема і ту обставину, що новий злочин ОСОБА_2 вчинив у період дії іспитового строку, призначеного вироком Яготинського районного суду Київської області від 19.07.2023.

В той же час, судом враховується щире каяття обвинуваченого у вчиненому, та сума завданих внаслідок даного правопорушення збитків, з огляду на що, суворо дотримуючись принципу індивідуальності покарання та принципу гуманності при призначенні покарання особі, що вчинила злочин, які закріплені як в національному законодавстві, так і в численних рішеннях ЕСПЛ, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 слід призначити мінімальний строк покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення та не знаходить підстав для застосування положень ст. 75 КК України при призначенні покарання.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що саме таке покарання за вказане правопорушення буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_2 та попередження нових злочинів.

Разом з тим, 14.09.2023 року Дніпровським районним судом м. Києва ОСОБА_2 був засуджений за ч. 4 ст. 185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяці.

При цьому, призначаючи покарання, Дніпровський районний суд м. Києва врахував, що 19.07.2023 року Яготинським районним судом Київської області ОСОБА_2 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років та звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим терміном 1 рік, тож покарання було призначено за сукупністю вироків в порядку передбаченому ст. 71 КК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені.

Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком не допускається, що підтверджується правовою позицією Конституційного Суду України, викладеної у Рішенні у справі №2-рп/2011 від 11 березня 2011 року, у відповідності до якої оцінка процесуальним діям судді може даватись тільки судами апеляційної чи касаційної інстанцій.

У своїй постанові від 15 лютого 2021 року № 760/26543/17 Верховний Суд вказує, що призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання у новому (другому) вироку. В даному разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що покарання передбачене Яготинським районним судом Київської області у вироку від 19.07.2023 року вже включено до покарання встановленого ОСОБА_2 вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.09.2023 року, а отже спроби окремого приєднання до покарання, призначеного даним вироком, покарання призначеного вироком Яготинського районного суд Київської області від 19.07.2023 були б невиправданим порушенням фундаментального для кримінального права принципу заборони подвійного призначення покарання за одне і те саме діяння, навіть за умови, що дане кримінальне правопорушення ОСОБА_2 вчинив у період дії іспитового строку, призначеного саме вироком Яготинського районного суду Київської області від 19.07.2023.

Враховуючи, що кримінальне правопорушення у даному кримінальному провадженні вчинено ОСОБА_2 до постановлення вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 14.09.2023, суд вважає необхідним остаточне покарання обвинуваченому призначити шляхом часткового приєднання покарання, призначеного за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.09.2023, до покарання, призначеного за цим вироком, відповідно до вимог ч. 4 ст. 70 КК України.

Цивільний позов у справі не заявлений. Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

З огляду на відповідне клопотання прокурора, запобіжний захід, який застосований до обвинуваченого ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою, слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу. При цьому суд не знаходить підстав для зміни такого запобіжного заходу на особисте зобов`язання, як про це просить сторона захисту, оскільки саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цій стадії зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання покарання, призначеного цим вироком.

Керуючись ст. ст. 368-371 КПК України, суд

УХВАЛИВ :

ОСОБА_2 визнати винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України і призначити покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч.4 ст.70 КК України до призначеного ОСОБА_2 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 14.09.2023 та остаточно призначити до відбуття покарання у виді 5 (п`яти) років та 2 (двох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 обчислювати з дня оголошення цього вироку, зарахувавши у строк відбування покарання ОСОБА_2 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України строк попереднього ув`язнення з 21 вересня 2023 року по 24 жовтня 2023 року із розрахунку день за день.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_2 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку у законну силу.

Речові докази:

- СD-R диск, який містить відеозаписи з камер відеоспостереження, розміщених у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що за адресою м. Київ, вул. О. Довженка, 1, від 03.09.2023, який зберігається у матеріалах кримінального провадження, - залишити зберігати у матеріалах кримінального провадження.

На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, - в той же строк із моменту отримання його копії, з урахуванням положень ч.2 ст. 394 КПК України. Якщо вирок ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1