Справа №:755/9674/23
Провадження №: 1-кс/755/3949/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" грудня 2023 р. слідча суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000061 від 14.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України,

в с т а н о в и л а :

прокурор Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 звернувся до слідчої судді з клопотанням про накладення арешту на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0077 площею 0,0660 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що на даний час зареєстровано за ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (номер об`єкту нерухомого майна 214), шляхом заборони розпорядження, у тому числі, заборони укладання будь-яких договорів купівлі-продажу, міни, дарування, іпотеки, застави.

Мотивуючи клопотання, прокурор посилається на те, що Дніпровською окружною прокуратурою міста Києва здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000061 від 14.03.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 364 КК України, проведення досудового розслідування у якому, Заступником Генерального Прокурора доручено Дніпровському УП ГУ НП у м. Києві.

Досудовим розслідуванням встановлено, що згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна встановлено, що державним реєстратором приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу ОСОБА_6 , 16.07.2021 прийнято рішення (з відкриттям розділу), індексний номер 47681323, про реєстрацію за ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0077 площею 0,066 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 214.

Підставою для прийняття ОСОБА_6 рішення про реєстрацію за ОСОБА_7 права власності на вказану вище земельну ділянку стало рішення Шістдесят першої позачергової сесії сьомого скликання Васильківської міської ради Київської області від 18.02.2020 № 01.62-61-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 ».

Цим рішенням, за ОСОБА_7 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та безоплатно передано у приватну власність земельну ділянку кадастровий номер :02:002:0077 площею 0,066 га.

У подальшому, 22.02.2021 ОСОБА_7 видано доручення, якою уповноважив ОСОБА_8 та/або ОСОБА_9 представляти його інтереси для здійснення всіх необхідних дій, пов`язаних з одержанням безоплатно у власність земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також продати вказану земельну ділянку за ціну та на умовах на власний розсуд.

Вказана довіреність посвідчена приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 22.02.2021 та зареєстровано у реєстрі за № 218.

У подальшому, 22.02.2022 між ОСОБА_7 , від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 , 22.02.2021 діяв ОСОБА_9 та ОСОБА_5 , від імені та в інтересах якої на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу ОСОБА_10 . 22.02.2021 діяла ОСОБА_11 укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,066 га, кадастровий номер :02:002:0077, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір купівлі-продажу між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 посвідчено приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_12 та відображено в реєстрі за індексним номером рішення 63607132.

Проте, згідно відповіді Васильківської міської ради Київської області № 797/01-23 від 31.10.2023 наданої на запит слідчого, Васильківська міська рада не приймала рішення від 18.02.2020 № 01.62-61-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 ».

Цією відповіддю повідомлено, що у «Центрі надання адміністративних послуг» Васильківської міської ради клопотань ОСОБА_7 (або уповноваженої ним особи) до Васильківської міської ради щодо отримання (передачу в оренду чи власність) земельної ділянки (кадастровий номер :02:002:0077) по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд не надходило.

Факт відсутності вказаного рішення також підтверджено протоколом огляду веб-ресурсу від 10.10.2023.

Більш того, матеріали реєстраційної справи містять інформацію щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0077, що розташована в АДРЕСА_1 , цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0660 га.

Також, відповідно до цієї інформації вказана земельна ділянка зареєстрована 16.05.2021, хоча в рішенні від 18.02.2020 № 01.62-61-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 » кадастровий номер :02:002:0077 вже був зазначений.

Таким чином, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про відсутність рішення Васильківської міської ради року «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр. ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 », усвідомлюючи відсутність у нього права власності на вказану земельну ділянку, надав довіреність на розпорядженням нею, а у подальшому довірені особи, виступаючи від його імені з метою створення ілюзії правомірності набуття права власності на неї, розпорядилися останньою шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Правомочності власника землі на території міста Васильків від імені територіальної громади здійснює Васильківська міська рада Київської області, яка відповідно до ст. ст. 9, 12 Земельного кодексу України наділена державою повноваженнями (ст. 122 Земельного кодексу України) щодо розпорядження землями територіальної громади міста, зокрема, щодо передачі комунальних земельних ділянок у власність чи користування громадянам та юридичним особам відповідно до Земельного кодексу України.

Враховуючи, що спірна земельна ділянка розташована на території міста Васильків остання належать до комунальної власності територіальної громади міста Васильків, в силу норм Закону (ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України) через їх територіальне розташування в межах цього населеного пункту, а тому право власності на земельну ділянку, а відповідно і право з розпорядження нею, у тому числі щодо розгляду та вирішення питання про передачу її у власність або користування, відповідно до ст. ст. 12, 122 Земельного кодексу України належить саме Васильківській міській раді Київської області, як особі, яка діє у відповідних правовідносинах від імені територіальної громади.

Єдиною підставою для громадян та юридичних осіб набуття права власності на земельну ділянку із земель державної або комунальної власності є рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених Земельним кодексом України.

Разом з тим, як вже було зазначено, Васильківська міська рада Київської області рішення від 18.02.2020 № 01.62-61-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 » не приймала, відповідний проект землеустрою не затверджувала, а тому вказане рішення не може бути законною правовою підставою для набуття ОСОБА_7 права власності на земельну ділянку, її подальшої державної реєстрації, не породжує правових наслідків та не надає прав на її подальше відчуження, шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Сама по собі державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна не може підтверджувати набуття права власності на них.

Враховуючи, що Васильківською міською радою рішення області від 18.02.2020 № 01.62-61-VII «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_7 по АДРЕСА_1 » не приймалося, право власності відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 Цивільного кодексу України, не виникло, а тому ОСОБА_7 не мав права розпоряджатись земельною ділянкою у подальшому, в тому числі, шляхом укладення договору купівлі-продажу.

Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_13 від 05.12.2023 земельна ділянка :02:002:0077 площею 0,0660 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що на даний час зареєстровано за ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

Враховуючи викладене, з метою збереження речового доказу виникла необхідність у накладенні арешту на земельну ділянку з кадастровим номером земельна ділянка :02:002:0077 площею 0,0660 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що на даний час зареєстровано за ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Таким чином, наявність накладеного арешту на земельну ділянку :02:002:0077 площею 0,0660 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що на даний час зареєстровано за ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (номер об`єкту нерухомого майна 214), не буде перешкодою для державної реєстрації прав на них у випадках, зазначених у ч. 4 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Таким чином, необхідно заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав, в тому числі, приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельної ділянки :02:002:0077 площею 0,0660 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що на даний час зареєстровано за ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (номер об`єкту нерухомого майна 214).

Прокурор Дніпровської оружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав вимоги, викладені у клопотанні, у повному обсязі та просив задовольнити.

Враховуючи те, що майно, на яке прокурор просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, крім того, прокурором зазначаються ризики того, що з майном, яке є предметом вчинення кримінального правопорушення можуть вчинятися дії з його подальшого відчуження, з метою забезпечення арешту майна, тому розгляд клопотання в силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Слідча суддя, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, заслухавши прокурора, дійшла такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно частини другої вказаної статті КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами, згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК України, може набути статусу речового доказу за рішенням дізнавача, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.

Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_13 від 05.12.2023 земельна ділянка :02:002:0077, що на праві власності зареєстрована за ОСОБА_5 , визнана речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.

У судовому засіданні слідчою суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволеннюшляхом накладення арешту на вищевказануземельну ділянку та житлові будинки.

Згідно ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Найменш обтяжливим способом арешту майна за даних обставин є заборона розпорядження майном. Водночас положеннями КПК України не передбачено при накладенні арештуна майно заборони укладання будь-яких договорів купівлі-продажу, міни, дарування, іпотеки, застави, тощо, а тому у цій частині клопотання слід відмовити.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Взявши до уваги вищевикладене, кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 175, 309, 372, ст. 392, ст. 532 КПК України, слідча суддя

п о с т а н о в и л а :

клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_4 задовольнити частково.

Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0077 площею 0,0660 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, що на даний час зареєстровано за ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (номер об`єкту нерухомого майна 214), шляхом заборони розпорядження.

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку :02:002:0077 площею 0,0660 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 (номер об`єкту нерухомого майна 214), що на даний час зареєстровані за ОСОБА_5 , в тому числі приймати рішення про державну реєстрацію, здійснювати будь-яку державну реєстрацію змін стосовно вказаного нерухомого майна та вносити будь-які записи про такі зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

У задоволенні клопотання в іншій частині відмовити.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 .

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя: ОСОБА_1