н/п 1-кс/953/1142/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" лютого 2024 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

слідчої судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського районного суду м. Харкова клопотання старшої слідчої відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню №0000376 від 07.04.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Керч, АР Крим, громадянину України, із вищою освітою, розлученого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб не має, офіційно працевлаштований, має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше судимий 02.02.2023 Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровськ за ч. 2 ст. 355 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. На підставі ст. ст. 75, 76 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 2 роки,

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України,-,-

ВСТАНОВИВ:

06 лютого 2024 року до суду надійшло клопотання старшої слідчої відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000376 від 07.04.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з триманням останнього в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує, що досудовими розслідуванням встановлено, що на початку березня 2023 року, але не пізніше 12.03.2023, більш точні дату та час не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи під вартою з 27.01.2018 в державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на підставі відповідної ухвали слідчого судді, за невстановлених під час слідства обставин отримав інформацію щодо раніше йому незнайомого ОСОБА_9 про наявні у нього боргові зобов`язання, після чого вирішив зазначену інформацію використати у власних корисливих інтересах з метою незаконного збагачення шляхом вимагання.

Надалі ОСОБА_8 , маючи досвід вчинення умисних злочинів проти власності, життя та здоров`я, використовуючи попередньо здобутий у місцях позбавлення волі та місцях попереднього ув`язнення авторитет, діючи з умислом, направленим на вчинення протиправної діяльності, пов`язаної з вимаганням грошових коштів у ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що незаконна вимога можлива лише за допомогою створення організованої групи із залученням до неї інших осіб, у тому числі тих що не перебувають у місцях позбавлення волі та місцях попереднього ув`язнення, кожна з яких буде виконувати лише відведену їй роль, вирішив створити стійке об`єднання осіб, з міцними внутрішніми зв`язками між учасниками, об`єднаними єдиним планом для вчинення цього та в подальшому інших кримінальних правопорушень з метою незаконного збагачення.

У подальшому ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення вимагання у потерпілих організованою групою, почав підбирати її учасників, та на початку березня 2023 року, але не пізніше 12.03.2023, більш точні дату та час не встановлено, звернувся до ОСОБА_10 , з яким перебував в одній камері з лютого 2023 року та який мав досвід вчинення кримінальних правопорушень проти власності та необхідні для функціонування організованої групи відповідні лідерські якості і організаторські здібності, та запропонував йому прийняти участь у зазначеному злочинному угрупуванні, розподіливши між собою у рівній частині обов`язки організаторів та активних учасників організованої групи, пов`язані з підшуканням іншим активних учасників такої організованої групи для подальшого вчинення вимагання грошових коштів у потерпілого ОСОБА_9 та інших потерпілих, на що ОСОБА_10 , маючи бажання незаконного збагачення, надав свою згоду.

Після цього ОСОБА_8 спільно з ОСОБА_10 розробили план злочинної діяльності, направленої на вимагання грошових коштів в сумі 600 тис. грн. у потерпілого ОСОБА_9 під приводом повернення неіснуючого боргу, з погрозою застосування до нього фізичного насильства та пошкодженням чи знищенням належного йому майна.

Для подальшого формування складу організованої групи ОСОБА_8 , діючи через ОСОБА_10 , запропонував раніше незнайомим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 прийняти участь у спільній злочинній діяльності у складі організованої групи, ознайомивши останніх із раніше розробленим планом вчинення цього та інших злочинів, на що ОСОБА_11 та ОСОБА_12 погодились, не маючи постійного та законного джерела доходів.

Також слідча вказує, що наприкінці березня 2023 року, точна дата в ході досудового розслідування невстановлена, ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , розуміючи, що мета вчинення злочину у вигляді незаконного одержання грошових коштів в бажаному розмірі може бути досягнута лише із залученням до складу організованої групи особи, яка будучи раніше судимою за вчинення корисливих злочинів, мала би досвід вчинення психологічного тиску на потерпілих з метою подолання їх волі, звернулися із зазначеною пропозиціє до ОСОБА_5 та отримали згоду на участь у сумісній злочинній діяльності на постійній основі.

Для конспірації своєї діяльності члени організованої групи визначилися з тим, що під час вчинення задуманого злочину спілкування з потерпілим ОСОБА_9 буде здійснюватися в інтернет-месенджері «Viber».

Таким чином, впродовж березня 2023 року на території м. Харкова ОСОБА_8 разом з ОСОБА_10 створили та очолили організовану групу, до складу якої увійшли ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_5 , при цьому попередньо зорганізувавшись у стійке об`єднання п`ятьох осіб для готування та вчинення особливо тяжкого злочину та інших злочинів, що потребувало ретельної підготовки, об`єднаних єдиним планом з розподілом ролей всіх учасників організованої групи, спрямованих на досягнення єдиного плану, відомого усім учасникам організованої групи, підготовка до одного з яких зайняла тривалий час, за наступних обставин.

Так, 12.03.2023 на виконання злочинного плану організованої групи, виконуючи відведену роль та функцію, ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , діючи за вказівкою ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , прибули до приміщення ТРЦ «Французький бульвар», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 44-Б, в якому здійснює торгівельну діяльність потерпілий ОСОБА_9 .

Перебуваючи у приміщенні ТРЦ «Французький бульвар» ОСОБА_11 , діючи в інтересах організованої групи, відповідно до розподілених ролей та функцій, зателефонував через мобільний телефон до ОСОБА_10 , після чого останній спільно з ОСОБА_8 , діючи на виконання злочинного плану організованої групи, висунули потерпілому ОСОБА_9 незаконну вимогу в передачі грошових коштів в сумі 600 тис. грн. під приводом повернення неіснуючого боргу, погрожуючи при цьому застосуванням насильства до потерпілого.

У цей же час, у свою чергу ОСОБА_12 , діючи відповідно до відведеної йому ролі та функції, спостерігав за навколишнім оточенням та контролював за обстановкою з метою своєчасного інформування іншого активного учасника організованої групи ОСОБА_11 про можливу появу працівників поліції, а також здійснював психологічний тиск на потерпілого ОСОБА_9 своєю присутністю.

ОСОБА_9 , сприймаючи погрози як реальні, переказав на банківську карту, надану ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 30 000 грн., а також на вимогу членів організованої групи надав 5 мобільних телефонів, 4 пари навушників та 2 павербанки.

В подальшому протягом березня 2023 року ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , продовжуючи свою злочинну діяльність, яка полягала у систематичній вимозі передачі грошових коштів, телефонували ОСОБА_9 та, наполягаючи на своїх вимогах, продовжували погрожувати застосуванням фізичного насильства до потерпілого, а також пошкодженням чи знищенням належного йому майна.

У свою чергу ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , виконуючи вказівки ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , діючи відповідно до відведених їм ролей та функцій, з метою створення у ОСОБА_9 впевненості у реальності висунутих на адресу останнього погроз приходили за місцем роботи потерпілого до ТРЦ «Французький бульвар», де висували незаконні вимоги щодо передачі організованій групі грошових коштів або майна у вигляді мобільних телефонів.

13.04.2023 ОСОБА_5 , реалізуючи спільний з ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 злочинний умисел, направлений на отримання від потерпілого ОСОБА_9 грошових коштів в сумі 600 тис. грн. шляхом вимагання, прибув до приміщення ТРЦ «Французький бульвар», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, буд. 44-б, де під час особистої зустрічі з ОСОБА_9 , діючи за вказівкою ОСОБА_8 , почав висувати потерпілому незаконні вимоги передачі грошових коштів, поєднані з погрозою застосування фізичного насильства до потерпілого, а також знищенням чи пошкодженням належного йому майна.

В подальшому у період часу з 12.03.2023 по 16.10.2023 ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , діючи в організованій групі з ОСОБА_5 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , погрожуючи ОСОБА_9 застосуванням фізичного насильства та пошкодженням чи знищенням належного йому майна, тобто шляхом вимагання, отримали від потерпілого грошові кошти в сумі 71 000 грн. та 12 мобільних телефонів, спричинивши ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 203 578 грн., яка в сто разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян.

Слідча вказує, що 06.02.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами (вимагання), що завдало значної шкоди потерпілому, вчиненому в умовах воєнного стану, організованою групою.

На думку органу досудового розслідування, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України, повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідча зазначає, що у сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які вказують на те, що підозрюваний з метою уникнення покарання за вчинені кримінальні правопорушення може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п.1 ч.1 ст. 177 КПК України), знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення (п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України), незаконно впливати на свідків, потерпілих, іншого підозрюваного, експерта у цьому ж кримінальному провадженні (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України).

Таким чином, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваного, запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо.

Сторона обвинувачення у судовому засіданні клопотання про обрання підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала. Прокурор зазначив, що зібрані на час розгляду клопотання докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України та підтверджують наявність ризиків, передбачених пунктами 1,2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить виконання належної процесуальної поведінки підозрюваним, у зв`язку з чим, сторона обвинувачення просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Сторона захисту проти задоволення клопотання сторони обвинувачення заперечувала, посилаючись на необгрунтованість повідомленної підозри, недоведеність стороною обвинувачення наявності існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України. Також прохала врахувати процесуальну особу підозрюваного, який є інвалідом 2 групи та наданий час перебуває на лікуванні, його поведінку, а саме те, що він добровільно з`явився в судове засідання для участі в розгляді клопотання про обрання йому запобіжного заходу, тому прохала слідчу суддю обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Слідча суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшла до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що Головним управлінням Національної поліції в Харківській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000376 від 07.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.189, ч.4 ст.185 КК України.

Відомості про вчинення кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 189 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.04.2023 за фактом того, що 06.04.2023 до слідчого управління ГУНП в Харківській області надійшли матеріали правоохоронних органів щодо невстановлених осіб, які діючи у групі за попередньою змовою в умовах воєнного стану, з березня 2023 року по теперішній час, перебуваючи у м. Харкові вимагають грошові кошти у громадянина ОСОБА_14 погрожуючи застосуванням фізичного насильства щодо потерпілого.

Відомості про вчинення кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 189 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.05.2023 за фактом того, що 05.05.2023 до слідчого управління ГУНП в Харківській області надійшли матеріали правоохоронних органів щодо невстановлених осіб, які діючи у групі за попередньою змовою в умовах воєнного стану, з квітня 2023 року по теперішній час, перебуваючи у м. Харкові вимагають грошові кошти у громадянина ОСОБА_15 погрожуючи застосуванням фізичного насильства щодо потерпілого.

Відомості про вчинення кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 28, частиною 4 статті 185 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.10.2023 за фактом того, що 12.10.2023 на адресу СУ ГУНП в Харківській області надійшли матеріали правоохоронних органів щодо невстановлених осіб, які 06.10.2023 близько 10.00 години, перебуваючи в м.Харкові, діючи в умовах воєнного стану, таємно викрали майно, належне громадянину ОСОБА_14 .

Відомості про вчинення кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 189 КК України внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.11.2023 за фактом того, що 01.11.2023 на адресу СУ ГУНП в Харківській області надійшли матеріали правоохоронних органів щодо групи осіб, які, перебуваючи на території м.Харкова, діючи в умовах воєнного стану, пред`являють громадянину ОСОБА_16 незаконні вимоги майнового характеру, погрожуючи застосуванням насильства щодо потерпілого.

ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України не затримувався.

ОСОБА_5 об 11 годині 49 хвилин 06.02.2024 у кримінальному провадженні №0000376 від 07.04.2023 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч.4 ст.189 КК України - тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами (вимагання), що завдало значної шкоди потерпілому, вчиненому організованою групою, в умовах воєнного стану.

Повідомлення про підозру та пам`ятка про процесуальні права та обов`язки вручені особисто ОСОБА_5 права підозрюваного оголошені та роз`яснені 06.02.2024.

Зазначений факт підтверджується особистим підписом ОСОБА_5 , який міститься в підозрі та пам`ятці про процесуальні права та обов`язки підозрюваного та не заперечувалось останнім в судовому засіданні.

З огляду на зазначене, слідча суддя приходить до висновку, що відповідно до вимог ст.42 КПК України, ОСОБА_5 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст.178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідча суддя зобов`язана встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідча суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідча суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого: ч.4 ст.189 КК України - тобто у вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим та його близькими родичами (вимагання), що завдало значної шкоди потерпілому, вчиненому організованою групою, в умовах воєнного стану.

Слідчою суддею встановлено, що на час вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_5 підозрюється, останній є осудною особою, яка досягла 16-річного віку.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчою суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення документів, а саме: показань потерпілого ОСОБА_9 , які містяться у протоколі допиту від 07.04.2023; показань потерпілого ОСОБА_9 , які містяться у протоколі додаткового допиту від 03.01.2024; даних, які містяться у протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.01.2024 та довідці до пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.01.2024; даних, які містяться у протоколі про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 15.06.2023; даних, які містяться у протоколі за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії, аудіо, -відеоконтроль особи від 15.06.2023; даних, які містяться у протоколі про результати здійснення негласної слідчої (розшукової) дії - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 02.10.2023.

Слідча суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідча суддя переконана, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч.4 ст.189 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України слідча суддя зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідча суддя враховує наявність ризиків, передбаченихо п.1,2,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість запобігання спробам підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст.189 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідча суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 у сукупності з іншими обставинами.

При встановленні наявності ризику впливу на потерпілих, свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є потерпілими, свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК).

За таких обставин ризик впливу як на потерпілих, свідків, інших підозрюваних в даному кримінальному провадженні так і на інших невстановлених органом досудового розслідування осіб, існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від цих осіб та дослідження їх судом.

Також слідча суддя вважає доведеним ризик вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється, оскільки ОСОБА_5 раніше притягувався до кримінальної відповідальності, має не зняту не непогашену судимість у встановленому законом порядку.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення наяівні існування вказаних ризиків не знайшли свого підтвердження під час розгляду клопотання, не є слушними та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на відомостях провадження.

Крім того, слідча суддя враховує у сукупності наступні обставини:

- ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, а саме за ч.4 ст.189 КК України - кримінальним правопорушенням проти власності, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна;

- дані щодо особи ОСОБА_5 , який розлучений, малолітніх, неповнолітніх, непрацездатних осіб на утриманні не має, є інвалідом2 групи, офіційно працевлаштований, має зареєстроване місце проживання на тимчасово окупованій території України, раніше судимий, має не зняту та непогашену судимість.

Разом з цим, зазначені дані про особу підозрюваного, не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення дій згідно підозри, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обрані підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні на даному етапі кримінального провадження перешкоджати вчинити йому дій, передбачені п.п. 1,2,3,5 ст. 177 КПК України.

Як вище зазначалося, ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого (ст.178 КПК України).

Фактично, слідча суддя повинна встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваного та дотримання принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Слідча суддя, з урахуванням конкретних обставин вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінується підозрюваному, даних про його особу, вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав як інтересів суспільства, так і потерпілого, що застосування більш м`якого запобіжного заходу, зокрема особистої поруки, домашнього арешту чи застави, недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому застосовує стосовно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

При цьому слідча суддя зазначає, що при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідча суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності».

Крім того, слідча суддя відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_5 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання його під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, тобто у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства.

Вказане рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки, як вище зазначалося, у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів потерпілого, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 309, 372, 395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшої слідчої відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню №0000376 від 07.04.2023, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування на 56 (п`ятдесят шість) днів - до 03 квітня 2024 року включно без визначення розміру застави.

Зобов`язати старшу слідчу відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 негайно повідомити близького родича підозрюваного ОСОБА_5 про взяття під варту останнього.

Встановити строк дії ухвали до 03.04.2024 включно.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним в той же строк, але з моменту отримання копії ухвали слідчого судді.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідча суддя - ОСОБА_1