Провадження № 1-кс/202/9602/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання слідчого відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та додані до клопотання матеріали кримінального провадження, внесеного 07.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000430, у відношенні:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_4 , звернувся до суду з клопотанням в якому просить застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів із визначенням розміру у розмірі 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, оскільки він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилається на те, що в проваджені відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 07.08.2023 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000430, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Дніпропетровською обласною прокуратурою.

Під час досудового розслідування встановлено, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого законом України від 24.02.2022 № 2101-ІХ, з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії якого продовжено, триває.

Також у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 № 65/2022 (зі змінами та доповненнями), затвердженого законом України від 03.03.2022 № 2105-ІХ, постановлено:

- на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва оголошено загальну мобілізацію (пп.1-2);

- призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами (п. 4);

- місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку:

своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України (п. 8);

- головам обласних державних адміністрацій забезпечити створення та роботу обласних, районних та міських медичних комісій.

Відповідно до ч. 1 ст. 39 закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (зі змінами та доповненнями):

- призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань.

Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 23 закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 № 3543-ХІІ (зі змінами та доповненнями) не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, визнані в установленому порядку особами з інвалідністю або відповідно до висновку військово-лікарської комісії тимчасово непридатними до військової служби за станом здоров`я на термін до шести місяців (з наступним проходженням військово-лікарської комісії).

Відповідно до Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення), затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 23.02.2022 № 154 (зі змінами та доповненнями):

- територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах.

Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки) (п. 1);

- районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є відокремленими підрозділами відповідних територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя (п. 7);

- районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, у т.ч.:

беруть участь в організації та забезпеченні роботи районних (міських) призовних комісій, готують для розгляду зазначеними комісіями матеріали з питань призову громадян на строкову військову службу, службу у військовому резерві, надання відстрочки або звільнення їх від призову на строкову військову службу, службу у військовому резерві;

сприяють організації призовними комісіями проведення медичного огляду, обстеження та лікування призовників;

оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік (п. 11).

Відповідно до Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, затвердженого Наказом Міністерством оборони України 14.08.2008 № 402 (зі змінами та доповненнями):

- військово-лікарська експертиза визначає придатність за станом здоров`я до військової служби призовників, військовослужбовців та військовозобов`язаних, установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям (п.1.1 глави 1 розділу І);

- основними завданнями військово-лікарської експертизи, у т.ч. є визначення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтва) у військовослужбовців, військовозобов`язаних, резервістів, які призвані на збори, у осіб, звільнених із військової служби, а також причинного зв`язку захворювань, поранень, які заподіяли військовослужбовцям смерть (п. 1.3 глави 1 розділу І).

- Для проведення військово-лікарської експертизи створюються військово-лікарські комісії (далі - ВЛК), штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі).

Штатні та позаштатні (постійно і тимчасово діючі) ВЛК (лікарсько-льотні комісії (далі - ЛЛК)) приймають постанови. Постанови ВЛК (ЛЛК) оформлюються свідоцтвом про хворобу, довідкою військово-лікарської комісії, протоколом засідання військово-лікарської комісії з визначення причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця.

Постанови штатних та позаштатних ВЛК обов`язкові до виконання (п. 2.1 глави 2 Розділу І).

- Після закінчення медичного обстеження під час мобілізації ВЛК виносить щодо військовозобов`язаного одну із таких постанов: «Придатний до військової служби», «Тимчасово непридатний до військової служби (вказати дату повторного огляду)», «Непридатний до військової служби з виключенням з військового обліку» (п. 3.8 глави 3 розділу ІІ).

Відповідно до п. 2-6 Правил перетинання державного кордону України (зі змінами та доповненнями), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25.08.2010 № 724): у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також пункті 2-14 цих Правил.

Так, у невстановлений досудовим розслідуванням дату та час, але не пізніше 08.07.2023, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у невстановленому органом досудового розслідування місці, діючи з корисливих мотивів, вирішив організувати незаконне переправлення через державний кордон України громадян України, яким обмежено виїзд за межі України у зв`язку із введенням на території України воєнного стану та керувати такими діями.

З метою виконання вказаного умислу, у невстановленому місці та час, але не пізніше 08.07.2023, ОСОБА_5 розробив план вчинення злочинів щодо здійснення організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

Відповідно до вищевказаного злочинного плану ОСОБА_5 передбачив наступне:

1. підшукування осіб чоловічої статі, громадян України, які виявили бажання незаконно перетнути державний кордон України;

2. одержання від вищевказаних осіб грошових коштів за організацію незаконного переправлення через державний кордон України, шляхом надання останнім порад, вказівок та засобів;

3. одержання від осіб особистих документів (копії паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру платника податків, 4 фотокартки, при наявності тимчасового приписного посвідчення, військового квитка та рукописних даних щодо вищої освіти, місця навчання, сімейного стану) та передача їх невстановленим особам, які є співучасниками злочину, і яким підконтрольні ТЦК та СП;

4. виготовлення Довідки військово-лікарської комісії, яка містила неправдиві відомості про нібито непридатність осіб до військової служби із виключенням з військового обліку та Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного;

5. одержання від співучасників злочину Довідки військово-лікарської комісії, яка містила неправдиві відомості про нібито непридатність осіб до військової служби із виключенням з військового обліку та Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного;

6. сприяння особам чоловічої статті, громадянам України, у здійсненні незаконного перетину державного кордону України, шляхом надання вказівок та порад щодо конкретної дати перетину кордону, пункту пропуску, на якому необхідно здійснювати перетин кордону, які саме пояснення потрібно надавати прикордонникам та працівникам інших правоохоронних органів, надання вказівок та порад щодо уникнення передбаченої законом відповідальності за здійснення незаконного перетину державного кордону України, використання засобів конспірації, тощо.

7. надання особам чоловічої статті громадянам України засобу для незаконного переправлення через державний кордон України, у вигляді Довідки військово-лікарської комісії, яка містила неправдиві відомості про нібито непридатність осіб до військової служби із виключенням з військового обліку та Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного;

8. розподіл грошових коштів, отриманих в результаті вчинення злочину між співучасниками, відповідно до відведеної кожному ролі.

Для реалізації злочинного плану ОСОБА_5 , за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, перебуваючи у невстановленому місці, вступив у попередню злочинну змову з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , на що останні, бажаючи отримувати власну матеріальну вигоду, керуючись корисливим мотивом, прийняли пропозицію ОСОБА_5 та надали свою добровільну згоду на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

ОСОБА_5 під час вчинення злочину виконував роль організатора, та поклав на себе наступні функції:

-організовував вчинення злочинів, керував їх підготовкою та вчиненням;

-підшукував та залучав людей для здійснення пошуку чоловіків призовного віку, які виявили бажання перетнути державний кордон України;

-забезпечував комунікацію з невстановленими особами, які працюють в ТЦК та СП з метою виготовлення довідки військово-лікарської комісії, яка містила неправдиві відомості про нібито непридатність осіб до військової служби із виключенням з військового обліку та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного;

-забезпечував комунікацію з невстановленими членами військово-лікарської комісії, яка виготовляли підроблені довідки військово-лікарської комісії, які містили неправдиві відомості про нібито непридатність осіб до військової служби із виключенням з військового обліку;

-забезпечував фінансування злочинної діяльності;

-розподіляв грошові кошти, отримані від злочинної діяльності між співучасниками злочину.

ОСОБА_7 під час вчинення злочину виконував роль виконавця, та поклав на себе наступні функції:

-підшукував людей з числа чоловіків призовного віку, які виявили бажання перетнути державний кордон України;

-обговорював з особами, які виявили бажання перетнути державний кордон України, суттєві обставини щодо можливості отримання відповідних документів, суми грошових коштів, необхідної для отримання документів, строки їх виготовлення, інше;

-отримував від осіб документи, необхідні для оформлення довідки військово-лікарської комісії, яка містила неправдиві відомості про нібито непридатність осіб до військової служби із виключенням з військового обліку та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, які передавав організатору ОСОБА_5 ;

-забезпечував інформування покупців підроблених документів щодо пунктів пропуску, на яких необхідно здійснювати перетинання державного кордону;

-отримував від осіб, які виявили бажання перетнути державний кордон України, грошові кошти за виготовлення документів, які передавав ОСОБА_5 ;

-одержував від ОСОБА_5 частину грошових коштів в якості винагороди за виконання своїх функцій у вчинюваному злочині.

ОСОБА_8 під час вчинення злочину виконував роль виконавця, та поклав на себе наступні функції:

-підшукував людей з числа чоловіків призовного віку, які виявили бажання перетнути державний кордон України;

-обговорював з особами, які виявили бажання перетнути державний кордон України, суттєві обставини щодо можливості отримання відповідних документів, суми грошових коштів, необхідної для отримання документів, строки їх виготовлення, інше;

-отримував від осіб документи, необхідні для оформлення довідки військово-лікарської комісії, яка містила неправдиві відомості про нібито непридатність осіб до військової служби із виключенням з військового обліку та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного, які передавав іншим співучасникам злочину;

-забезпечував інформування покупців підроблених документів щодо пунктів пропуску, на яких необхідно здійснювати перетинання державного кордону;

-отримував від осіб, які виявили бажання перетнути державний кордон України, грошові кошти за виготовлення документів, які через ОСОБА_7 передавав ОСОБА_5 ;

-одержував від ОСОБА_5 через ОСОБА_7 частину грошових коштів в якості винагороди за виконання своїх функцій у вчинюваному злочині.

З метою виконання злочинного плану, ОСОБА_5 , в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 08.07.2023, вступив в попередню змову з раніше знайомими йому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та невстановленими особами, які, керуючись корисливим мотивом і бажанням швидкого збагачення у протиправний спосіб, добровільно погодилися та надали згоду на участь у вчиненні злочинів, а саме організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню наданням порад, вказівок та засобів.

Так, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 08.07.2023 року, ОСОБА_8 , діючи з відома ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, підшукав громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому на підставі вищевказаних нормативно-правових актів, обмежено виїзд за межі України, у зв`язку із введенням на території України воєнного стану.

В ході спілкування, ОСОБА_8 повідомив ОСОБА_9 про можливість організації незаконного переправлення останнього через державний кордон України, шляхом надання засобів та усуненням перешкод, у вигляді виготовлення довідки військово-лікарської комісії, яка містила неправдиві відомості про нібито непридатність осіб до військової служби із виключенням з військового обліку та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Після чого, ОСОБА_8 , діючи за попередньою змовою групою осіб, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, надав ОСОБА_9 номер мобільного телефону ОСОБА_7 , та повідомив, що останній буде займатись виготовленням довідки військово-лікарської комісії, яка містила неправдиві відомості про нібито непридатність ОСОБА_9 до військової служби із виключенням з військового обліку та тимчасового посвідчення військовозобов`язаного ОСОБА_9 . Одночасно з цим, ОСОБА_8 , діючи умисно, з корисливих мотивів, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, з відома ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , та невстановлених осіб, повідомив ОСОБА_9 про те, що вартість їх послуг з організації його незаконного переправлення через державний кордон України становить 7 000 доларів США, які необхідно передати двома рівними частинами.

Надалі, 20.09.2023 приблизно о 13:49 годин ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи з відома ОСОБА_5 та невстановлених осіб, за попередньою змовою групою осіб, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, умисно, з корисливих мотивів, прибули за адресою АДРЕСА_3 , де зустрілись з ОСОБА_9 та висловили вимогу про необхідність передачі їм грошових коштів, за організацію ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 , шляхом надання останньому засобів, а саме: Довідки військово-лікарської комісії, яка містила неправдиві відомості про нібито непридатність ОСОБА_9 до військової служби із виключенням з військового обліку та Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

В цей же момент, ОСОБА_9 , на вимогу ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , передав останнім особисті документи, а саме: копію паспорта громадянина України, довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру платника податків, 4 фотокартки, при наявності тимчасового приписного посвідчення, військового квитка та рукописних даних щодо вищої освіти, місця навчання, сімейного стану, та першу раніше обумовлену частину грошових коштів в розмірі 3 500 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США: HF41889374D, KB86966672K, KD61023039A, HB85386053Q, KB93455958B, HB06402160H, HB17498791Q, KB64760739I, KG76672802A, KB23762127N, KB34067443A, HA10661229B, KK13336633C, FF13204765B, KA29302540A, KB72247064Q, DF36929309A, KB05339572B, HB95935681N, KB34817056H, KL11957323C, FF65846927B, HB61783377F, FB04505664A, HE87569172B, CB08250903E, KI27280806A, HG92170101A, KD00634754A, FK15259920A, FF56959784A, KB50354784A, KB12372717I, CB35142602B, BB08125839B, за організацію ними незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, та надання засобу для переправлення через Державний кордон України, у вигляді довідки військово-лікарської комісії, яка містила неправдиві відомості про нібито непридатність ОСОБА_10 до військової служби із виключенням з військового обліку та Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Після чого, 20.09.2023 року приблизно о 14:20 годин, ОСОБА_7 , діючи узгоджено з іншими учасниками злочину, відповідно до обумовленого плану, зустрівся з ОСОБА_5 , якому передав грошові кошти та особисті документи ОСОБА_9 , для подальшого виготовлення довідки військово-лікарської комісії, яка містила неправдиві відомості про нібито непридатність ОСОБА_10 до військової служби із виключенням з військового обліку та Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Надалі, 20.09.2023 року приблизно о 15:50 годин, ОСОБА_5 , на автомобілі марки Toyota Land Cruiser 150, д.р.н. НОМЕР_1 , прибув за адресою м. Дніпро, просп. Лесі Українки, 61, де зустрівся з невстановленою особою, якому передав грошові кошти та особисті документи ОСОБА_9 , для організації виготовлення Довідки військово-лікарської комісії, яка містила неправдиві відомості про нібито непридатність ОСОБА_9 до військової служби із виключенням з військового обліку та Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

26.11.2023 ОСОБА_8 , діючи з відома ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та невстановлених осіб, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, зателефонував ОСОБА_9 та повідомив, що документи для забезпечення незаконного перетинання ОСОБА_9 державного кордону України готові.

27.11.2023 ОСОБА_7 , діючи з відома ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , та невстановлених осіб, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, домовився з ОСОБА_9 про зустріч 29.11.2023, на якій ОСОБА_9 передасть другу частину раніше обумовлених грошових коштів у сумі 3500 доларів США та додаткові 500 доларів США, оскільки зі слів ОСОБА_7 вартість виготовлення відповідних документів зросла, та отримає Довідку військово-лікарської комісії, яка містить неправдиві відомості про нібито непридатність ОСОБА_9 до військової служби із виключенням з військового обліку та Тимчасове посвідчення військовозобов`язаного.

Надалі, 29.11.2023 приблизно о 13:40 годин ОСОБА_7 діючи з відома ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та невстановлених осіб, за попередньою змовою групою осіб, відповідно до заздалегідь розробленого злочинного плану, умисно, з корисливих мотивів, перебував за адресою м. Дніпро, пр. Слобожанський, поблизу буд. 67К, де зустрівся з ОСОБА_9 та висловив вимогу про необхідність передачі йому другої частини раніше обумовлених грошових коштів у сумі 3500 доларів США та додаткові 500 доларів США, за організацію ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами незаконного переправлення через державний кордон України ОСОБА_9 , шляхом надання останньому засобів, а саме: довідки військово-лікарської комісії, яка містить неправдиві відомості про нібито непридатність ОСОБА_9 до військової служби із виключенням з військового обліку та Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

В цей же момент, ОСОБА_9 , на вимогу ОСОБА_7 , передав другу частину грошових коштів в розмірі 3 500 доларів США, купюрами номіналом по 100 доларів США: HB 74099762 M; HB 23449424 R; KB 02217821 G; KF 77894907 B; KB 484035780 D; KG 47606911 A; HJ 80032611 A; KB 21880094 Q; KK 09053088 D; HE 332933750 D; FF 80973504 A; KJ 61925147 A; KF 33011880 C; KG 04592991 B; HC 67830569 A; KB 88698207 A; KB 65237632 E; KB 12129879 D; HF 37306701 F; KB 00301113 *; KB 60762689 C; HF 76365551 E; HJ 70784598 A; KB 41581637 J; HE 40199050 D; HB 88267065 H; HB 88267049 H; HK 28915401 C; HB 88267043 H; HE 30063674 C; HF 15245012 A; HC 07442584 B; AK 85317204 A; KE 00755047 A; KB 93253678 D, та додаткові 500 доларів США за організацію ними незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, та надання засобу для переправлення через Державний кордон України, у вигляді довідки військово-лікарської комісії, яка містить неправдиві відомості про нібито непридатність ОСОБА_9 до військової служби із виключенням з військового обліку та Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного.

Отримавши грошові кошти, ОСОБА_7 надав ОСОБА_9 засоби для незаконного переправлення через державний кордон України, а саме наступні документи: Довідку військово-лікарської комісії, яка містила неправдиві відомості про нібито непридатність осіб до військової служби із виключенням з військового обліку №31/443 від 11.07.2022, з печаткою « ІНФОРМАЦІЯ_4 (код НОМЕР_2 )» та Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 13 липня 2022 року, виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 , які надають дозвіл на переправлення через державний кордон України, та надав поради і вказівки стосовно перетину державного кордону України.

Після чого, цього ж дня, діючи відповідно до обумовленого плану, з корисливих мотивів, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_5 та передав останньому грошові кошти, отримані від ОСОБА_9 .

Таким чином, ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та невстановленими досудовим розслідуванням особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, з корисливих мотивів, перебуваючи на території м. Дніпра, організували незаконне переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, шляхом надання порад, вказівок та засобів у вигляді Довідки військово-лікарської комісії, яка містила неправдиві відомості про нібито непридатність осіб до військової служби із виключенням з військового обліку №31/443 від 11.07.2022, з печаткою « ІНФОРМАЦІЯ_4 (код НОМЕР_2 )» та Тимчасового посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_3 від 13 липня 2022 року, виданого начальником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_11 .

З урахуванням викладеного, ОСОБА_5 , підозрюється у злочині, передбаченому ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництво такими діями, за попередньою змовою групою осіб, вчинена з корисливих мотивів.

29.11.2023 року в порядку ст.ст. 276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ..

Підозра відносно ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України підтверджується та обґрунтовується зібраними під час досудового розслідування доказами.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, яке йому інкримінується, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених статтею 2 КПК України.

Аналізуючи зібрані докази, орган досудового розслідування приходить до висновку про наявність фактів та відомостей, які вказують на те, що саме ОСОБА_5 , причетний до скоєння вищевказаного злочину.

Також, проаналізувавши матеріали даного кримінального провадження, досудове розслідування приходить до висновку про доцільність обрання ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так як матеріали кримінального провадження містять вагомі докази про вчинення останнім тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України та в п. 1,2,5,12 ст.178 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

В ході досудового розслідування по вказаному кримінальному провадженню виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваного у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що існують ризики, що підозрюваний ОСОБА_5 може здійснити дії, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) Можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає виключне покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна. У органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що, враховуючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, підозрюваний ОСОБА_5 усвідомлює невідворотність покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, а тому з метою уникнення відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Слід зазначити, що ОСОБА_5 постійного офіційного місця роботи не має, міцних соціальних зв`язків не має, що вказує на можливість переховування останнього від досудового розслідування та суду.

Крім того, враховуючи, що наразі у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на всій території України діє воєнний стан, введений Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», який в подальшому неодноразово продовжений Указами Президента України, є достатньо підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може покинути територію Дніпропетровської області та виїхати через зону проведення бойових дій на тимчасово окуповану територію, що ускладнить можливість виклику та розшук підозрюваного.

Крім того, враховуючи характер вчиненого діяння, а саме організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, беручи до уваги коло зв`язків серед посадових осіб державних органів, що підтверджується матеріалами досудового розслідування, у органу досудового розслідування є підстави вважати, що існує ризик переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

2) Можливість незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Органом досудового розслідування із врахуванням того факту, що ОСОБА_5 , у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного та можливістю ознайомлюватися із матеріалами кримінального провадження, відомі особисті дані та місця проживання свідків у даному кримінальному провадженні.

Також, вказане кримінальне правопорушення вчинене за попередньою змовою групою осіб, співучасники злочину раніше знайомі.

Крім цього, коло свідків та очевидців в даному кримінальному провадженні встановлюється, а тому є всі підстави вважати, що існує обґрунтований ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у кримінальному провадженні, з метою уникнення відповідальності за вчинений тяжкий злочин шляхом їх залякування, умовляння, пропонування неправомірної вигоди тощо.

Так, при встановленні наявності ризику позапроцесуального впливу

на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання у кримінальному провадженні показань від осіб, які є свідками, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні. При цьому, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на тих показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 КПК, тобто на показаннях допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею осіб. Суд, згідно із вимогами ч. 4 ст. 95 КПК України, не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Тому, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім цього, на цей час підозра у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч. 3 ст.332 КК України, ґрунтується, в основному, саме на показаннях свідків (які на даний час ще встановлюються) які, хоча і є наданими слідчому, однак не можуть бути покладені, як зазначено вище, у мотивування рішення суду по суті обвинувачення.

3) Можливість перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Враховуючи, що санкція кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання, пов`язане з конфіскацією майна, на даний час органом досудового розслідування встановлюється наявність у підозрюваного рухомого, нерухомого майна, активів тощо з метою подальшого накладення арешту на таке майно. Тож, існує ризик вчинення підозрюваним ОСОБА_5 дій, спрямованих на відчуження його майна на користь інших осіб.

4) Можливість вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

ОСОБА_5 підозрюється у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, за попередньою змовою групою осіб, вчиненої з корисливих мотивів. Як встановлено з матеріалів досудового розслідування, а саме за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, вказаний злочин вчинявся неодноразовою, систематично, без наміру припиняти злочинну діяльність.

Також, беручи до уваги, що ОСОБА_5 офіційно непрацевлаштований, тобто офіційного джерела доходу не має, тож, у разі, якщо підозрюваний ОСОБА_5 буде перебувати на свободі, вказане кримінальне правопорушення може продовжуватись як безпосередньо ОСОБА_5 , так і іншими особами, а також існує ризик вчинення нового кримінального правопорушення підозрюваним ОСОБА_5 .

Враховуючи сукупність вищевикладених обставин, суспільну небезпеку дій підозрюваного, вчинених в умовах воєнного стану, досудове розслідування приходить до висновку, що в разі застосування більш м`яких запобіжних заходів щодо підозрюваного ОСОБА_5 таких як: особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, існує реальна загроза переховування його від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , та більш м`які запобіжні заходи не призведуть до забезпечення нормальної поведінки підозрюваного та виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні. Вказані ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є обґрунтованими, а враховуючи те, що такі запобіжні заходи як: - особисте зобов`язання; - застава; - домашній арешт; не зможуть зашкодити підозрюваному уникнути від органу досудового розслідування, оскільки базуються лише на суб`єктивному відношенні підозрюваного до необхідності виконання покладених на нього обов`язків, а - особиста порука не може бути застосована до ОСОБА_5 з урахуванням відсутності осіб, які заслуговують на довіру.

На думку органу досудового розслідування та прокурора, враховуючи що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину з корисливим мотивом, беручи до уваги те, що в рамках вказаного кримінального провадження були проведені негласні слідчі (розшукові) дії, за результатами яких було встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 тривалий час займається корисливими злочинами та має неофіційний дохід, здобутий злочинним шляхом, на що вказує зокрема набуття підозрюваним ОСОБА_5 наступного нерухомого та рухомого майна: 14.06.2023 придбання автомобіля Toyota Land Cruiser 150, 2021 року випуску, 21.09.2023 придбання автомобіля Toyota Camry 2494, 2018 року випуску, 02.11.2023 придбання автомобіля Toyota Land Cruiser 3346, 2022 року випуску, 22.09.2023 придбання квартири у м. Дніпрі загальною площею 48.6 кв.м. При цьому, відомості щодо офіційного доходу ОСОБА_5 у органу досудового розслідування відсутні.

Зазначене дає підстави вважати, що застава у розмірі 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків.

На підставі викладеного, слідчий за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з даним клопотанням.

В ході розгляду клопотання слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків, передбачених п.1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, також, з урахуванням специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , просили визначити розмір застави в розмірі 2000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на необгрунтованість підозри та недоведеність ризиків, просив врахувати міцні соціальні зв`язки підозрюваного, а також те, що на даний час його дружина перебуває у стані вагітності. Просив застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, або визначити помірний розмір застави.

Підозрюваний в судовому засідання заперечував проти задоволення клопотання, просив врахувати міцність його соціальних зв`язків, та стан здоров`я. Додатково пояснив, що він отримує дохід від продажу транспортних засобів. Просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона є дружиною підозрюваного та на даний час перебуває у стані вагітності. Щодо обставин пред`явлення підозри їй нічого не відомо. Чоловіка вона може охарактеризувати з позитивного боку. Також пояснила, що чоловік офіційно не працює, займається перепродажем автомобілів, розмір його доходу вона не знає.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши надані докази, слідчий суддя прийшов до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК.

Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених статтею 177 КПК України,на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п. 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 "Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства", запобіжний захід у вигляді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

Розглядаючи питання обґрунтованості підозри, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», відповідно до якого для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Фокс, Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Як вбачається з наданих до клопотання матеріалів, обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується низкою доказів, наявних в кримінальному провадженні, а саме: заявою про вчинене кримінальне правопорушення;

рапортом співробітників УСБУ в Дніпропетровській області; протоколами допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколами пред`явлення для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 ; протоколом огляду мобільного телефону; протоколом огляду грошових коштів; протоколами за результатами проведених негласних слідчих (розшукових) дій; протоколами проведення обшуків;

протоколами затримання осіб в порядку ст. 208 КПК України; речовими доказами у кримінальному провадженні; іншими наявними в матеріалах доказами, зібраними під час проведення досудового розслідування.

При цьому на етапі досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вирішувати питання, які підлягають вирішенню судом під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, з`ясовувати наявність складу кримінального правопорушення в діях підозрюваної особи, правильність кваліфікації цих дій, оцінювати докази у справі з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Отже, на початковій стадії розслідування оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як під час формулювання остаточного обвинувачення та обґрунтування засудження.

При цьому слідчий суддя враховує, що, згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 14.03.1984 у справі «Феррарі-Браво проти Італії» зазначено, що не можна ставити питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому і має тримання під вартою, до того ж при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування.

Таким чином на думку слідчого судді, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння її вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, вчинена з корисливих мотивів, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень.

Крім того, слідчим та прокурором доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1,3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, або продовжити дане кримінальне правопорушення.

Так, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, в саме: можливості підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років, в зв`язку з чим, розуміючи тяжкість можливого покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання.

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі «Панченко проти Росії» (Panchenko v. Russia) п. 102 від 08.02.2005 р. тяжкість вчиненого кримінального правопорушення є суттєвим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду.

Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, на думку слідчого судді, є доведеним, оскільки підозрюваному знаходячись на свободі, будучи обізнаним у доказах, які на теперішній час наявні в матеріалах кримінального провадження та анкетеними даними свідків, може шляхом вмовлянь, погроз впливати на свідків та інших підозрюваних з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, суд вважає, що заявлені ризики, передбачені п.п. 4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості підозрюваного перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, стороною обвинувачення не доведений та наразі нічим не підтверджений.

Слідчий суддя також враховує доводи сторони захисту, викладені на користь підозрюваного ОСОБА_5 , але у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому досудовому розслідуванні кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення запобіганню процесуальних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Окремо необхідно зазначити, що згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1)вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення - підозра достатньо обґрунтована;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується - інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до категорії тяжких кримінальних правопорушень;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного - ОСОБА_5 є особою молодого віку, має задовільний стан здоров`я;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців - підозрюваний одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, дружина перебуває в стані вагітності.

5) наявність у підозрюваного постійного місця роботи - підозрюваний офіційно не працює;

6) репутацію підозрюваного - даних щодо негативної репутації підозрюваного не надано;

7) майновий стан підозрюваного - даних не надано;

8) наявність судимостей у підозрюваного - раніше не судимий;

9) дотримання підозрюваним, умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше - відомості відсутні;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення - дані відсутні;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини - розмір майнової шкоди на момент повідомлення про підозру не встановлено.

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї - не встановлено.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, виходячи з наступного.

З урахуванням особи підозрюваного, який раніше не судимий, але ж підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, слідчий суддя вважає неможливим застосувати до підозрюваного жодного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, фактично не зможе запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч.ч. 1,3 ст. 177 КПК України.

Таким чином, враховуючи встановлені у судовому засіданні обставини, а також встановлений судом ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який на переконання слідчого судді є найбільш вагомим, що в свою чергу приводить слідчого суддю до переконання, що прокурором доведено наявність підстав, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме що застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає конкретній меті, визначеній у КПК України, та застосовується при наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, зокрема, можливості ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на інших та свідків, а також продовжити кримінальне правопорушення, та є необхідним та достатнім для запобігання існуючим ризикам і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, у зв`язку з чим вважає, що клопотання слідчого підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Згідно п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні. Розмір застави повинен визначатися виходячи з особи обвинуваченого, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховувати той факт, чи буде втрата забезпечення чи дії проти поручителів у випадку неявки обвинуваченого в суд достатнім стримуючим фактором для обвинуваченого, щоб не здійснити втечу.

При цьому, враховуючи виключний випадок, оскільки ОСОБА_5 інкримінується вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, в умовах воєнного стану, в час, коли громадяни України захищають територіальну цілісність та суверенітет держави від російської воєнної агресії, ОСОБА_5 з метою збагачення, з корисливих мотивів організував незаконне переправлення осіб через державний кордон України, з метою уникнення чоловіків від мобілізації, слідчий суддя вважає, що застосування такого альтернативного запобіжного заходу, як застава визначена у розмірі, встановленому п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, тобто у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб не здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

При цьому, слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 будучі непрацюючою особою має неофіційний дохід на що вказує, зокрема, набуття підозрюваним ОСОБА_5 наступного нерухомого та рухомого майна: 14.06.2023 придбання автомобіля Toyota Land Cruiser 150, 2021 року випуску, 21.09.2023 придбання автомобіля Toyota Camry 2494, 2018 року випуску, 02.11.2023 придбання автомобіля Toyota Land Cruiser 3346, 2022 року випуску, 22.09.2023 придбання квартири у м. Дніпрі загальною площею 48.6 кв.м.

Вказані обставини є суттєвими при вирішенні питання щодо розміру застави та у сукупності з вищенаведеним приводить слідчого суддю до висновку, що розмір застави, який буде достатньо обґрунтованим та таким, що стимулюватиме підозрюваного належним чином здійснювати свою процесуальну поведінку, повинен бути встановлений у значно більшому розмірі ніж той, що передбачений п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги особу підозрюваного ОСОБА_5 , а також те, що злочин вчинено групою осіб, а також роль ОСОБА_5 у ієрархічному становищі злочинної групи, слідчий суддя вважає, що застава у межах визначених п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, в зв`язку з чим, користуючись правом, передбаченим ч.5 ст.182 КПК України, вважає за доцільне визначити розмір застави у розмірі 1 863 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в розмірі, що перевищує максимальний розмір застави, визначений п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, у сумі - 5 000 292 грн. 00 коп., оскільки саме такий розмір застави, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного, характеру інкримінованого кримінального правопорушення, на переконання слідчого судді, здатна забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування, на 60 (шістдесят) днів по 28 січня 2024 року включно.

Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 1 863 (одна тисяча вісімсот шістдесят три) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 5 000 292 (п`ять мільйонів двісті дев`яносто дві) гривні 00 копійок, які необхідно внести у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому КМУ, отримувач коштів: ТУ ДСА України в Дніпропетровській області, банк отримувача: Держказначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0017442, призначення платежу: застава, № ухвали суду, П.І.Б. платника застави, , Код банку отримувача (МФО) 820172.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора, слідчого суддю або суд.

З моменту звільнення ОСОБА_5 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;

- не відлучатися з Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, яким здійснюється досудове розслідування, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну

Вказані обов`язки в разі внесення застави покладаються на ОСОБА_5 строком на 2 місяці, який починається з моменту звільнення з-під варти після внесення застави.

У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала слідчого судді діє по 28 січня 2024 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляція безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1