У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2023 року слідчий суддя Солом`янського районного м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №002364 від 15.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

До слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора Солом`янської окружної прокуратури м.Києва ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №002364 від 15.08.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Клопотання обґрунтовується тим, що у провадженні слідчого відділу Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві знаходиться кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002364 від 15.08.2023, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Як зазначається у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 14.08.2023 приблизно о 14:30 годині, ОСОБА_5 , перебуваючи неподалік будинку № 44, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Вадима Гетьмана, помітив неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , який в цей час рухався по пішохідній доріжці. В цей час у ОСОБА_5 раптово виник злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, що належить ОСОБА_6 , поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Так, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), в умовах воєнного стану, підійшов з правого боку до неповнолітнього потерпілого ОСОБА_6 , та своєю правою рукою наніс останньому удар кулаком в область нижньої щелепи в ділянці нижньої щелепи зліва, чим застосував насильство, небезпечне для здоров`я особи. Від отриманого удару, неповнолітній потерпілий ОСОБА_6 втратив орієнтацію та впав на асфальт, тим самим ОСОБА_5 , подолавши волю потерпілого чинити опір, заволодів мобільним телефоном марки «iPhone 12», 128 Гб, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 вартістю приблизно 20 000 грн., який знаходився у правій кишені шортів.

Злочинними діями ОСОБА_5 , неповнолітньому потерпілому ОСОБА_6 спричинено тілесні ушкодження.

Після чого, ОСОБА_5 , діючи умисно, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків, у вигляді спричинення матеріальних збитків та бажаючи настання таких наслідків, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, утримуючи при собі, чуже майно, з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму приблизно 20 000 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому в умовах воєнного стану.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , 14.08.2023 розпорядився вищевказаним викраденим мобільним телефоном, шляхом його продажу ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за що отримав гроші у розмірі 2 500 гривень.

15.08.2023 у період часу з 16:24 до 16:31 год. в ході проведення огляду місця події, ОСОБА_7 , добровільно надав працівникам поліції мобільний телефон, що належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон марки «iPhone 12», світло-зеленого кольору, 128 Гб, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в середині якого знаходилась сім-карта мобільного оператора «Vodafon», який вилучено та поміщено до спец.пакету № WAR 0034848.

Прокурор зазначає, що з метою забезпечення збереження вище перерахованого майна та запобігання можливості його відчуження, з метою всебічного, повного і неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню, виникла необхідність у накладенні арешту на мобільний телефон марки «iPhone 12», світло-зеленого кольору, 128 Гб, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в середині якого знаходилась сім-карта мобільного оператора «Vodafon», який вилучено та поміщено до спец.пакету № WAR 0034848.

Майно на яке необхідно накласти арешт визнано речовими доказами та приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, просить слідчого суддю накласти арешт на мобільний телефон марки «iPhone 12», світло-зеленого кольору, 128 Гб, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ2: НОМЕР_2 , та сім-карта мобільного оператора «Vodafon», що належить потерпілому по даному кримінальному провадженні ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який вилучено та поміщено до спец. пакету № WAR 0034848, з метою забезпечення збереження вищеперерахованого майна та запобігання можливості його відчуження з можливістю подальшої передачі вказаного мобільного телефону марки «iPhone 12», світло-зеленого кольору, 128 Гб, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 та сім-карти мобільного оператора «Vodafon» на відповідальне зберігання його власнику потерпілому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У судовому засіданні слідчий ОСОБА_3 клопотання підтримав, просив накласти арешт на вищевказане майно.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку, виходячи з такого.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Згідно зі ст.ст. 131, 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з чч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, якщо арешт накладений у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених в тому числі й п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Слідчим суддею встановлено, що Солом`янським управлінням поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0002364 від 15.08.2023, в якому 15.08.2023 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Згідно протоколу огляду місця події від 15.08.2023, в ході проведення огляду ділянки місцевості, на якій знаходиться гуртожиток університету ім..Богомольця, за адресою: м.Київ, бульвар Чоколівський, 39, ОСОБА_7 добровільно надав працівникам поліції мобільний телефон марки «iPhone 12», світло-зеленого кольору, 128 Гб, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , в середині якого знаходилась сім-карта мобільного оператора «Vodafon», який вилучено та поміщено до спец.пакету № WAR 0034848.

Постановою старшого слідчого СВ Солом`янського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_8 від 15.08.2023, вищевказаний мобільний телефон з сім-картою визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Також встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна подано з метою забезпечення збереження речових доказів.

Однак, матеріали клопотання про арешт майна та матеріали кримінального провадження, які є у розпорядженні слідчого судді, не містять належного обґрунтування необхідності накладення арешту на майно, а саме: мобільний телефон марки «iPhone 12», світло-зеленого кольору, 128 Гб, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Vodafon», яке 15.08.2023 було добровільно надано ОСОБА_7 ..

Як вбачається зі змісту клопотання, прокурор посилається на те, що вилучене у ОСОБА_7 майно, має доказове значення у кримінальному провадженні, однак належних доказів про відповідність вилученого майна вимогам ст.98 КПК України та наявність ознак речових доказів у кримінальному провадженні №002364 до клопотання прокурором не долучено.

При цьому, ані зі змісту клопотання про арешт майна, ані з інших матеріалів кримінального провадження, які долучені до клопотання, не вбачається які саме ознаки вилученого майна вказують на його відповідність критеріям, визначеним у статті 98 КПК України.

Протокол огляду місця події від 15.08.2023 та постанова про визнання речовими доказами від 15.08.2023 містять лише загальне формулювання та цитування норм КПК України, без посилання на конкретні дані, які дають підстави для висновку про те, що вказаний мобільний телефон чи інформація, яка міститься на ньому, можуть мати доказове значення у кримінальному провадженні №002364.

Вирішуючи питання про арешт майна, слідчий суддя також зобов`язаний урахувати відповідну практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), в якій напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям та з дотриманням принципу справедливої рівноваги. ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Згідно ч.1 ст.16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, з наявних у розпорядженні слідчого судді матеріалів не вбачається належного обґрунтування необхідності накладення арешту на мобільний телефон марки «iPhone 12», світло-зеленого кольору, 128 Гб, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Vodafon», що 15.08.2023 було вилучено у ОСОБА_7 , а також можливості використання вказаного майна як доказу у кримінальному провадженні.

Слідчий суддя оцінює накладення арешту на вказане в клопотанні прокурора майно як нерозумне та неспіврозмірне обмеження права власності в даному кримінальному провадженні, непропорційне переслідуваному суспільному інтересу та таке, що порушує принцип справедливої рівноваги.

Тому слідчий суддя, з урахуванням принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

З матеріалів клопотання вбачається, що вилучений 15.08.2023 в ході проведення огляду місця події у ОСОБА_7 , мобільний телефон марки «iPhone 12», світло-зеленого кольору, 128 Гб, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Vodafon», належить потерпілому ОСОБА_6 .

Відтак, на підставі положень ст.169 КПК України, вказаний мобільний телефон підлягає поверненню власнику - ОСОБА_6 .

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, стст.170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання - відмовити.

Повернути власнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вилучене 15.08.2023 у кримінальному провадженні №002364 від 15.08.2023 під час огляду місця події - ділянки місцевості, на якій знаходиться гуртожиток університету ім..Богомольця, за адресою: м.Київ, бульвар Чоколівський, 39, майно, що було добровільно надано ОСОБА_7 , а саме:

-мобільний телефон марки «iPhone 12», світло-зеленого кольору, 128 Гб, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-картою мобільного оператора «Vodafon».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1