ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №646/2779/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1469/23
Категорія: ч.4 ст.185 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року суддя-доповідач судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду ОСОБА_2 , при секретарі ОСОБА_3 , за участю прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду м.Харкова в режимі відеоконференції клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, -

УСТАНОВИВ:

Вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15 серпня 2023 року ОСОБА_5 засуджено за ч.4 ст.185, ст.ст.71, 72 КК України на 5 років 1 місяць позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 грн.

У своєму клопотанні обвинувачений ОСОБА_5 просить змінити обраний щодо нього запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт. В обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначив, що його матір має тяжке онкологічне захворювання та потребує його допомоги.

Заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який підтримав своє клопотання, прокурора, який заперечував проти задоволення клопотання, перевіривши матеріали провадження, приходжу до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Згідно з ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні «Руслан Яковенко проти України» зазначив, що, починаючи з дати постановлення вироку, навіть, якщо він ще не набрав законної сили і його можна оскаржити, підсудний вважається таким, що перебуває під вартою «після засудження компетентним судом», тобто у розумінні підпункту «а» пункту 1 ст. 5 Конвенції на законних підставах.

При цьому, у вказаному рішенні Європейський суд наголосив, що навіть якщо національне законодавство передбачає, що вирок набирає законної сили лише після завершення розгляду справи судами усіх інстанцій, попереднє ув`язнення у розумінні положень Конвенції закінчується зі встановленням вини та призначенням покарання судом першої інстанції.

У такому випадку судовий контроль за позбавленням свободи, що вимагається згідно ст. 5 Конвенції, вважається вже інкорпорованим у постановлений вирок та призначене покарання, а питання щодо законності такого тримання під вартою можуть бути переглянуті лише, коли виникають нові обставини.

Аналіз викладеного свідчить про те, що тримання особи під вартою за наявності вироку суду, який хоча і не набрав законної сили, однак яким особі призначено покарання у виді реального позбавлення волі, є таким, що в повному обсязі відповідає принципам законності, пропорційності та не є свавільним.

За змістом п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині обвинувального вироку, суд зобов`язаний прийняти рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження, до яких відноситься і запобіжний захід, до набрання вироком законної сили.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 15 серпня 2023 року до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 53680 грн. до набрання вироком суду законної сили, що узгоджується із вимогами п.2 ч.4 ст.374, ч.1 ст.115 КПК України та правовими позиціями Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

За змістом клопотання обвинуваченим не наведено виняткових обставин, які б свідчили про необхідність зміни йому запобіжного заходу на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою до набрання вироком законної сили.

Посилання обвинуваченого ОСОБА_5 на наявність у нього хворої матері, яка потребує його допомоги, в даному конкретному випадку недостатньо свідчить про належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних прав та обов`язків, в разі обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

На даний час апеляційне провадження щодо перегляду оскаржуваного вироку, не закінчено, встановлені на даному етапі апеляційного розгляду обставини свідчать про наявність ризиків, що обвинувачений може вжити заходів для перешкоджання здійснення апеляційного розгляду, уникнення відбування призначеного покарання.

За таких обставин, застосований вироком суду запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідає зазначеним у ст.177 КПК України меті і підставам його обрання та передбаченим ст.178 КПК України обставинам, які повинні бути враховані при його застосуванні, а будь-яких виняткових обставин, для зміни запобіжного заходу на цей час не встановлено.

Керуючись ст.ст.331, 377, 405 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя -