УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2023 року м. Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.04.2023 року (справа №761/12396/23) у рамках кримінального провадження № 0001124 від 09.12.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.04.2023 року (справа №761/12396/23) у рамках кримінального провадження № 0001124 від 09.12.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

В обґрунтування клопотання адвокат зазначив, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.04.2023 у справі №761/12396/23 задоволено клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 06.04.2023 під час обшуку квартири за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон, марки Іphone, чорного кольору у чохлі червоного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , з сім картою з абонентським номером НОМЕР_2 , та ноутбук марки Apple, модель А2337 серія FVFV09LIQ6L4.

Як зазначає адвокат ОСОБА_3 в своєму клопотанні, що арешт на вказане майно накладено не обґрунтовано, оскільки воно не відповідають критеріям речового доказу визначеним ст. 98 КПК України.

Так, на обґрунтування вказаних доводів адвокат зазначає, що вказане майно належить ОСОБА_4 , який проживає разом із ОСОБА_6 , та не має будь якого відношення до даного кримінального правопорушення.

Крім того, адвокат також зазначає, що вказане майно не було отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не було предметом кримінального правопорушення, чи знаряддям кримінального правопорушення, яке розслідується та не зберегло на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.

Також, адвокат в своєму клопотанні зазначає, що ОСОБА_4 не має жодного відношення до даного кримінального провадженні та йому на даний час не повідомлено про підозру, відтак обмеження у праві мирно володіти його майном є не законним.

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилася, про місце, дату та час судового засідання повідомлена належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомив.

Прокурор Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився, водночас подав до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності. Крім того, просив у задоволенні клопотання відмовити.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Приписами статей 131, 132 КПК України передбачено, що арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які вживаються за наявності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування відповідного заходу забезпечення.

При цьому підлягає врахуванню, чи виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи потреби досудового розслідування, а також, чи може бути виконане завдання, для виконання якого сторона обвинувачення звертається з відповідним клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.04.2023 у справі №761/12396/23 задоволено клопотання прокурора Київської обласної прокуратури ОСОБА_5 та накладено арешт на тимчасово вилучене майно 06.04.2023 під час обшуку квартири за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на: мобільний телефон, марки Іphone, чорного кольору у чохлі червоного кольору ІМЕІ1: НОМЕР_1 , з сім картою з абонентським номером НОМЕР_2 , та ноутбук марки Apple, модель А2337 серія FVFV09LIQ6L4.

Згідно з ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований за клопотанням власника майна за умови, що останній доведе, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладений необґрунтовано.

Вказана процесуальна норма покладає на учасника кримінального провадження, яким ініціюється скасування арешту, обов`язок доведення зазначених обставин.

Отже, саме ця особа має навести необхідне та достатнє обґрунтування своїх доводів, надавши слідчому судді відповідні докази.

Виходячи з вказаної процесуальної норми, на заявника покладається обов`язок довести ті обставини, які можуть стати підставою для скасування арешту.

У той же час, оцінюючи наведені заявником доводи, слідчий суддя не знаходить їх переконливими, оскільки вони не доводять наявність підстав для скасування рішення слідчого судді про накладення арешту.

Так, СУ ГУ НП в Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001124 від 09.12.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

06.04.2023 року постановою слідчого СУ ГУНП в Київській області вилучені під час проведення обшуку майно, арешт якого адвокат просить скасувати визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З мотивувальної частини ухвали про арешт майна вбачається, що при арешті майна слідчий суддя виходив з того, що вказане майно відповідає критеріям речового доказу.

При цьому доводи клопотання не містять належного обґрунтування та доказів того, що на даній стадії розслідування арешт накладено необґрунтовано чи необхідність в такому арешті майна на даний час відпала, та не містять доказів, які б спростували висновки, викладені в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.04.2023.

Крім того, відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Водночас, особа, яка подала клопотання, в судове засідання не з`явилася, доводи клопотання не підтримала, хоча на неї і покладається такий обов`язок загальними засадами кримінального провадження, зокрема, принципом змагальності, визначеним ст. 22 КПК України, та принципом диспозитивності (ст. 26 КПК України), не довела необґрунтованості накладення арешту, а також не довела, що в подальшому застосуванні цього заходу забезпечення відпала потреба.

Таким чином, слідчий суддя, розглянувши клопотання в межах питань, які були винесені на його розгляд, та перевіривши надані в обґрунтування цих питань докази, з урахуванням вищенаведеного, дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 13.04.2023, в рамках кримінального провадження № 0001124 від 09.12.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 170, 172, 173, 174, 309, 372, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 13.04.2023 року (справа №761/12396/23) у рамках кримінального провадження №0001124 від 09.12.2020 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1