Справа № 309/5298/22
Провадження № 1-кп/309/321/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2023 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області

в складі колегії суддів: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 21.02.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Хустського районного суду перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000167 від 21.02.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого п.п. 6, 12 ч.2 ст.115 Кримінального кодексу України.

Прокурор ОСОБА_5 подала клопотання про продовження ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання прокурора вмотивовано тим, що 28.08.2018 близько 22 год, ОСОБА_7 , знаходячись на задньому пасажирському сидінню позаду водія, разом з іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, яка перебувала на передньому пасажирському сидінні легкового автомобіля марки «Renault Logan», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_9 , що надавав останнім послуги таксі, їдучи ґрунтовою дорогою біля річки Тиса, за межами населеного пункту с.Велятино Хустського району, в околицях колишньої ферми, діючи умисно, у попередній змові з іншою особою, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, достовірно знаючи, що ОСОБА_9 перевозить у автомобілі значну суму грошових коштів, з корисливих мотивів, з метою позбавлення життя ОСОБА_9 та заволодіння грошовими коштами останнього, тримаючи у правій руці заздалегідь заготовлений ніж, наніс ним не менше п`яти ударів у спинку сидіння водія, намагаючись таким чином поранити ОСОБА_9 в життєво важливі органи, однак, не отримавши бажаного результату, у зв`язку з конструктивними особливостями сидіння, продовжив дії, спрямовані на вбивство ОСОБА_9 та не виходячи з автомобіля, тримаючи у правій руці ніж, наніс останньому три ножові поранення в область життєво важливих органів, спричинивши йому одну різану рану передньої поверхні шиї довжиною приблизно 7 см, та дві колото-різані рани правої надключичної ділянки довжиною приблизно 7,5 см, і верхньої третини грудної клітки справа по боковій поверхні довжиною приблизно 6 см, від чого ОСОБА_9 втратив контроль над автомобілем та з`їхав з дороги, внаслідок чого автомобіль зупинився. В свою чергу інша особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, діючи умисно та у попередній змові з ОСОБА_7 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на позбавлення життя ОСОБА_9 і заволодіння грошовими коштами останнього, вийшовши з салону автомобіля, підійшовши до водійських дверцят, відчинив їх та бажаючи настання смерті, наніс ОСОБА_9 ще два удари заздалегідь заготовленим ножом в область грудної клітки, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних ран на шкірному покриві лівого грудного м`язу горизонтального напрямку довжиною приблизно 9,5 см та тильної поверхні лівого променевого зап`ястного суглобу довжиною приблизно 3,5 см.

В подальшому, після вчинення насильницьких дій, спрямованих на вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та інша особа, матеріали щодо якої виділені в окреме провадження, заволоділи грошовими коштами останнього, які знаходилися в салоні автомобіля, у сумі приблизно 30 000 доларів США та втекли з місця події.

Відповідно до висновку експерта смерть ОСОБА_9 настала внаслідок множинних проникаючих колото-різаних поранень грудної клітки, шиї та лівої верхньої кінцівки з пошкодженням правої підключичної вени та артерії, лівої легені та дуги аорти, що привело до масивної зовнішньої та внутрішньої кровотечі та ускладнилось гіповолемічним шоком, що і явилось безпосередньою причиною смерті.

20.02.2019 ОСОБА_7 повідомлено про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.6, 12 ч.2 ст. 115 КК України.

25.11.2022 обвинувальний акт відносно ОСОБА_7 скеровано до суду.

Ухвалою Хустського районного суду від 02.03.2023 в обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовлено та застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Однак, 21.03.2023 о 16 год. ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання в будинку АДРЕСА_1 , під час сварки на ґрунті особистих неприязних відносин з своїм братом ОСОБА_10 , який також проживає за вказаною адресою, спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження.

За вказаних фактом внесено відомості до ЄРДР та 25.04.2023 повідомлено про підозру ОСОБА_7 за ч.1 ст. 121 КК України.

Ухвалою Хустського районного суду ОСОБА_7 змінено запобіжний захід із цілодобового домашнього арешту на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, який усвідомлюючи міру покарання з вчинене ним кримінальне правопорушення зможе: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обрання ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу містить у собі ризики небезпеки для життя та здоров`я осіб, які з ним проживають.

На підставі наведеного та з метою забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 процесуальних обов`язків, та запобігання спробам переховуватися від суду, незаконного впливу на свідків чи у будь-який інший спосіб перешкоджати кримінальному провадженні, просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого підтримала та просила його задовольнити. Зазначила, що ризики не зменшилися. Під час дії домашнього арешту ОСОБА_7 вчинив інше кримінальне правопорушення. Отже запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого. А тому просить продовжити ОСОБА_7 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 підтримав прокурора.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 заперечив проти задоволення клопотання. Просить застосувати до ОСОБА_7 будь-який інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

У судовому засіданні ОСОБА_7 підтримав свого захисника.

Заслухавши думку учасників процесу, перевіривши доводи клопотання суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, обвинуваченому ОСОБА_7 ухвалою Хустського районного суду від 19.10.2023 року продовжено строк тримання під вартою до 20.12.2023 року, який наразі закінчується.

Відповідно до ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Приймаючи рішення щодо продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд враховує, що останній обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання зокрема у виді довічного позбавлення волі, що загрожує в разі визнання обвинуваченого винним в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні. Відтак існує обґрунтований ризик того, що перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_7 може ухилитися від суду, і такий ризик не зменшився. Окрім того, дане кримінальне правопорушення вчинено із застосуванням насильства, а отже існує ризик того, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_7 може впливати на потерпілого та свідків. Також суд враховує, що у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 обирався запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. У той же час після постановлення судом ухвали про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні тяжкого злочину, то це свідчить про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не може забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_7 та запобігти настанню ризиків, що передбачені ст. 177 КПК України, зокрема вчинити інше кримінальне правопорушення.

Застосований до обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними у кримінальному процесуальному законі конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а також запобігання спробам переховуватися від суду.

Відтак, виключно у сукупності з усіма наведеними вище обставинами, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання спробам останнього переховуватися від суду, впливати на потерпілого та свідків, та вчинити інше кримінальне правопорушення, за відсутності доказів щодо неможливості тримання обвинуваченого під вартою, в тому числі за станом здоров`я, із врахуванням вимог щодо наявності наведених вище ризиків в їх сукупності, передбачених ст. 177 КПК України, а також того, що судовий розгляд не може бути закінченим до спливу строку дії попередньої ухвали суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого суд робить висновок про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 діб. До того ж такий строк перебування обвинуваченого під вартою не можна визнати таким, що є свавільним або таким, що порушує принцип справедливої співрозмірності. Продовжуючи тримання під вартою обвинуваченому, суд застосовує таке обмеження його права на свободу, виходячи з потреб цього судового розгляду, як суворий виняток із загального правила презумпції на користь свободи та гарантій недопущення свавільного затримання і тримання під вартою, які з огляду на практику Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України») для суду залишається домінантним керівним принципом і в цьому випадку, враховуючи мету застосування запобіжного заходу - допровадження обвинуваченого до компетентного судового органу, як того вимагають справжні інтереси суспільства щодо повного, неупередженого та як можливо швидкого у продовж розумного строку проведення цього судового розгляду.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 183 КПК, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства та щодо злочину, який спричинив загибель людини. Враховуючи, що злочин у якому обвинувачується ОСОБА_7 є особливо тяжким злочином вчинений із застосуванням насильства та який спричинив загибель людини, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Керуючись ст. 29 Конституції України, ст.ст. 177, 178, 182, 183, 184, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 331, 369 КПК України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити .

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканцю АДРЕСА_1 , строком на 60 діб - з 20 грудня 2023 року по 17 лютого 2024 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали оголошено 18 грудня 2023 р. о 13 год. 20 хв.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді ОСОБА_2

ОСОБА_3