Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-в/641/183/2023 Справа № 641/4201/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Харків

29 вересня 2023 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю прокурора - ОСОБА_2 ,

захисника - ОСОБА_3 ,

представника Качанівської ВК №54 - ОСОБА_4 ,

засудженої - ОСОБА_5 ,

секретаря - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова в режимі відеоконференцзв`язку заяву адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженої від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла заява адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженої від відбування покарання.

В обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_5 засуджено вироком Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 12.04.2018 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 18.06.2018 року ч. 3 ст.229.1, ч.3 ст.30 п. «г» ч.4 ст.228.1 КК РФ, якій призначено покарання: за ч.3 ст.229.1 КК РФ, із застосуванням ст.64 КК РФ строком 6 років позбавлення волі, за ч.3 ст.229.1 КК РФ, із застосуванням ст. 64 КК РФ строком 6 років позбавлення волі за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання 7 років позбавлення волі з відбуванням покарання у колонії загального режиму.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 24 січня 2019 року: - за клопотанням Міністерства юстиції про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України - за яким вирок Бєлгородського районного суду Белгородської області від 12.04.2018 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 18.06.2018 року, було приведено у відповідність із законодавством України, та на підставі ч.4 ст. 610 КПК України визначено вважати ОСОБА_5 засудженою: за ч.2 ст.15 ч.2 ст.307 КК України, до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, за ч.2 ст. 305 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, до 6 років позбавлення волі без конфіскації майна. У відповідності до положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання у виді 7 років позбавлення волі без конфіскації майна. Строк відбування покарання визначено рахувати з 12 січня 2018 року. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою - залишено без змін. Зараховано в строк відбуття покарання час затримання ОСОБА_5 та знаходження її під вартою з 26 жовтня 2017 року по 11 квітня 2018 року. Рішенням комісії державної установи «Качанівська виправна колонія № 54» від 29.06.2022 року у застосуванні до засудженої умовно-дострокового звільнення відмовлено, як особі, яка не довела своє виправлення. Згідно наданих 12.04.2023 державною установою «Качанівська виправна колонія № 54» документів на даний час відбування покарання засуджена ОСОБА_5 характеризується позитивно, діючих стягнень не має, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня. Працевлаштована підсобним робітником з погодинною оплатою праці, до роботи ставиться сумлінно, добросовісно, бере участь в роботах по благоустрою приміщень та території установи. Відповідно до оцінки ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення - такий ризик мінімальний. Засуджена ОСОБА_5 знаходиться під диспансерним наглядом у лікарів медичної частини № 54 з діагнозом: хронічний гастрит, хронічний холецистит, люмбішалгія, міопія легкого ступню, косартроз обох тазостегнових суглобів. Засуджена ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки - одружена, має сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Засуджена ОСОБА_5 має постійне місце проживання - АДРЕСА_1 , що підтверджено витягом з реєстру Дергачівської територіальної громади. Засуджена ОСОБА_5 у разі її звільненням з місць позбавлення волі буде працевлаштована. Це підтверджено довідкою від ТОВ «ТрейдГрупСервіс», а тому захисник вважає, що є підстави для її умовно-дострокового звільнення.

В судовому засіданні засуджена ОСОБА_5 та її захисник адвокат ОСОБА_3 заяву про умовно-дострокове звільнення підтримали в повному обсязі, наполягали на її задоволенні, та зазначили, що відсутні підстави, передбачені законом, для відмови в задоволенні заяви. Крім того, засуджена зазначила, що щиро розкаюється в скоєному злочині.

Представник колонії проти задоволення заяви заперечувала, зазначила, що засуджена ОСОБА_5 має два заохочення та чотири стягнення, конфліктна у спілкуванні зі співробітниками колонії та іншими засудженими, працевлаштована підсобним робітником, ставлення до роботи не є сумлінним, до виконання поставлених завдань ставиться задовільно, але потребує контролю з боку представників адміністрації колонії. Відтак вважає, що засуджена ОСОБА_5 не довела своє виправлення.

Прокурор заперечував проти задоволення подання про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_5 , при цьому зазначив, що відповідно до КПК України, засуджена своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці повинна довести своє виправлення. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання. Однак, 29.06.2022 року рішенням комісії з розгляду питань щодо застосування до засуджених умовно-дострокового звільнення від відбування покарання одноголосно прийнято вирішено не направляти до суду подання про вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженої ОСОБА_5 . Крім того, зазначив, що до засудженої за час відбування покарання було застосовано лише два заохочення та чотири стягнення.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши надані матеріали, особову справу засудженої, щоденник індивідуальної роботи, дійшов наступного висновку.

ОСОБА_5 засуджено вироком Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 12.04.2018 року із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 18.06.2018 року за ч. 3 ст.229.1, ч.3 ст.30 п. «г» ч.4 ст.228.1 КК РФ, та призначено покарання: за ч.3 ст.229.1 КК РФ, із застосуванням ст.64 КК РФ строком 6 років позбавлення волі, за ч. 3 ст.229.1, ч.3 ст.30 п. «г» ч.4 ст.228.1 КК РФ до 5 років позбавлення волі, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання 7 років позбавлення волі з відбуванням покарання у колонії загального режиму.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 24 січня 2019 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного суду від 10.12.2020 року, клопотання Міністерства юстиції про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України задоволено. Приведено у відповідність із законодавством України вирок Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 12.04.2018 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 18.06.2018 відносно засудженої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки м. Бердичев, Житомирської області.

Вирок Бєлгородського районного суду Бєлгородської області від 12.04.2018 із змінами, внесеними апеляційною ухвалою Бєлгородського обласного суду від 18.06.2018, за яким ОСОБА_5 , засуджено за ч.3 ст.229.1, 4ч.3 ст.30 п. «Г» ч.4 ст.228.1 КК РФ та призначено покарання: за ч.3 ст.229.1 КК РФ, з застосуванням ст.64 КК РФ строком 6 років позбавлення волі, за ч.3 ст.30 п.«г» ч.4 ст.228.1 КК РФ 5 років позбавлення волі, на підставі ч3 ст.69 КК РФ за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання 7 ( сім) років позбавлення волі з відбуванням покарання у виправній колонії загального режиму, приведено у відповідність із законодавством України, дотримуючись вимог пункту «d» статті 11 Європейської конвенції «Про передачу засуджених осіб» від 11 березня 1983 року та ч.4 ст.610 КПК України та вважати ОСОБА_5 , засудженою:

- за ч.2 ст. 15 ч.2 ст.307 КК України, до 5 (п?яти) років позбавлення волі без конфіскації майна;

- за ч.2 ст.305 КК України, з застосуванням ст.69 КК України, до 6 (шести) років позбавлення волі без конфіскації майна.

У відповідності до положень ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно визначено ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі без конфіскації майна.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з 12 квітня 2018 року.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою - залишено без змін.

Зарахувано в строк відбуття покарання час затримання ОСОБА_5 та знаходження під вартою з 26 жовтня 2017 року по 11 квітня 2018 року.

Початок строку покарання: 12.04.2018 року. Кінець строку покарання: 26.10.2024 року.

ОСОБА_5 прибула до ДУ «Качанівська виправна колонія № 54» 03.02.2020 року для відбування покарання.

Рішенням комісії державної установи «Качанівська виправна колонія № 54» від 29.06.2022 року у застосуванні до засудженої ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення відмовлено, як особі, яка не довела своє виправлення.

Відповідно до інформації з особової справи засудженої та щоденника індивідуальної роботи ОСОБА_5 , за весь час відбування покарання засуджена має два заохочення, а саме: 30.06.2021 року та 23.03.2023 року засудженій оголошено подяку за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці; та п`ять стягнень, а саме: оголошено догану (усно): 11.05.2018 року - за міжкамерний зв`язок, 09.11.2018 року - сварка із засудженою, вживання нецензурних слів, 06.06.2019 року - нетактовна поведінка з адміністрацією установи, 10.08.2021 року оголошено попередження за нетактовну поведінку із працівником адміністрації, 22.06.2023 року оголошено попередження за сварку з іншою засудженою, вживання нецензурної лайки.

Останнє стягнення, застосоване до засудженої ОСОБА_5 , у вигляді попередження не погашене та, засудженою і її захисником, у встановленому законом порядку не оскаржувалося.

Згідно характеристики засудженої ОСОБА_5 наданої начальником ДУ «Качанівська виправна колонія № 54» від 10.04.2023 року остання працевлаштована підсобним робітником, ставлення до роботи не є сумлінним, до виконання поставлених завдань ставиться задовільно, але потребує контролю з боку представників адміністрації.

Намагається підтримувати рівні взаємовідносини з іншими засудженими та адекватно реагувати на критику в свою адресу.

Дотримується правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення з персоналом установи з метою отримання поблажливого ставлення.

Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу на засуджених «Професія», «Правова просвіта», «Освіта», «Творчість», «Духовне відродження», «Фізкультура і спорт», але активні проявляє тільки в програмі «Творчість».

Згідно інформації наданої захисником засудженої - ОСОБА_5 має стійкі соціальні зв`язки - одружена, має сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одружена, має постійне місце проживання - АДРЕСА_1 , що підтверджується копіє свідоцтва про народження, копією свідоцтва про шлюб та копією витягу з реєстру територіальної громади.

Відповідно до довідки ТОВ «ТрейдГрупСервіс» 01.06.2023 року узгоджено працевлаштування ОСОБА_5 на посаді прибиральниці з виплатою мінімальної заробітної плати після її звільнення з місць відбування покарання.

Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Крім того, під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання, а також дані про відшкодування матеріальних збитків.

Згідно п.2постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про умовно-дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Однією з найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Крім того, під час вирішення питання про умовно-дострокове звільнення, суди повинні враховувати поведінку засудженого за весь період відбування ним покарання.

На підставі ст. 181 КВК України засуджений має залучатися до робіт із благоустрою установи та робіт з забезпечення установи продовольством.

Відповідно до статті 123 КВК України засуджений має брати участь в реалізації програм диференційованого виховного впливу «Професія», відвідувати заплановані заходи, робити для себе належні висновки.

Відповідно до ст. 110 КВК України засуджений має підтримувати зв`язки з рідними.

Суд вважає за необхідне звернутись у даному випадку до роз`яснень Верховного Суду України щодо правильного та однакового застосування вказаної норми закону України про кримінальну відповідальність, які викладені в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002, відповідно до яких суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії.

Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Згідно ст.6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя у суспільстві.

Враховуючи викладене, суд вважає, що всі вказані обставини в їх сукупності не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженої, стійке становлення її на шлях виправлення, усунення з її психіки порочних нахилів, що сприяли вчиненню злочину, та одночасне прищеплення їй таких поглядів і звичок в дисципліні праці і поведінки, у побуті, колективі, суспільстві, які виключають можливість вчинення нових злочинів.

Таким чином, засуджена ОСОБА_5 на даний час стає на шлях виправлення, факт виправлення засудженої, а також факт недоцільності подальшого виконання призначеного покарання внаслідок досягнення цілей покарання в процесі його відбування не доведено, а тому, до засудженої не може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Доводи захисника та засудженої про можливість умовно-дострокового звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання не підлягають задоволенню, оскільки засуджена на даний час не довела своє виправлення.

Застосування до засудженої умовно - дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою Кримінального Кодексу України, тобто, не є обов`язком суду, а є правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

З огляду на наведене, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, через що, заява захисника засудженої задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах засудженої ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення засудженої від відбування покарання - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 діб. Для засудженої строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Суддя- ОСОБА_1