ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/2328/23 Справа № 202/62/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2023 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді-доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника третьої особи,

щодо майна якого вирішується

питання про арешт адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2023 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000340,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2023 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340, та накладено арешт шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаним майном на мобільний телефон марки Pixel 6 Pro, imei: НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_8 та був вилучений під час обшуку 25 січня 2023 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя зазначив, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що вилучений під час проведення обшуку мобільний телефон відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси володільця цього майна як накладення арешту, з огляду на те, що такий арешт пов`язаний із здійсненням розслідування особливо тяжкого злочину, особи причетні до правопорушення на даний час не встановлені, арешт носить тимчасовий характер.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді про арешт майна та ухвалити нову, якою в задоволенні клопотання слідчого відмовити в повному обсязі.

Адвокат ОСОБА_7 обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги вказує на те, що накладений арешт, яким зокрема заборонено користуватися телефоном, є істотним втручанням у право власності. Ухвала не дає жодної відповіді на питання про те, як заборона користування може забезпечити речовий доказ у кримінальному провадженні від приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати майна. Звертає увагу на те, що кримінальне провадження було розпочато 12 травня 2023 року, а телефон було придбано в інтернет-магазині в січні 2023 року. Слідчим суддею взагалі не доведено необхідності накладення арешту на будь-яке майно, ухвала суду не містить жодних обґрунтувань з цього приводу, окрім посилання на загальні норми КПК України. Вказує на те, що клопотання слідчого було розглянуто за їх відсутності, а копію ухвали слідчого судді було отримано лише 21 вересня 2023 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши надані матеріали та доводи, викладені в апеляційній скарзі, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально- протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як слідує з матеріалів провадження СУ ГУНП у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000340 від 12 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, за фактом умисного вбивства ОСОБА_10

25 січня 2023 року на підставі ухвали слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2023 року було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки Pixel 6 Pro, imei: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_8 .

Постановою старшого слідчого СУ ГУНП у Дніпропетровській області від 26 січня 2023 року мобільний телефон марки Pixel 6 Pro, imei: НОМЕР_1 визнано речовим доказом.

На переконання апеляційного суду вказаний мобільний телефон відповідає критеріям ст.98 КПК України, є матеріальним об`єктом, який зберіг на собі сліди кримінального правопорушення та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому тільки заборона користування, відчуження та розпорядження вказаним майном може запобігти його приховуванню, пошкодженню, псуванню, зникненню, втраті, знищенню, використанню, перетворенню, пересуванню, передачі майна.

Враховуючи те, що вищевказаний вилучений мобільний телефон визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та існує ризик його пошкодження або знищення, і в матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що мобільний телефон може бути використано як доказ фактів та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, може містити відомості про обставини вчинення цього кримінального правопорушення, тобто має суттєве значення при розслідуванні кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано накладено арешт на зазначене майно.

Вказаний захід забезпечення кримінального провадження є крайнім та необхідним, а також найбільш ефективним у зв`язку із тим, що іншими наявними заходами, окрім як накладення арешту, забезпечити схоронність вказаного майна, не допущення його знищення, приховування, відчуження, перетворення, зникнення неможливо, у зв`язку з чим незастосування вказаного заходу може призвести до зазначених ризиків.

Отже, слідчим суддею належним чином дотримані вимоги ст. 173 КПК України, а саме враховані правова підстава для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідків арешту майна для третіх осіб і обраний належний спосіб такого арешту. З таким рішенням погоджується і суд апеляційної інстанції та вважає, що застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження не становить надмірний тягар для ОСОБА_8 і не порушує баланс між завданнями кримінального провадження та обмеженням права власності останнього.

Так, арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.

Також апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді з підстав визначеного ним способу обтяження майна, оскільки застосування заходу забезпечення кримінального провадження шляхом накладання арешту на мобільний телефон шляхом заборони користування, відчуження та розпорядження запобігає порушенню прав та законних інтересів сторін кримінального провадження, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги проедстаника про те, що суд безпідставно розглянув клопотання прокурора про арешт майна без повідомлення власника майна про дату та час його розгляду, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції розглянув провадження у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України без участі особи, у володінні якої знаходиться вказане майно, з метою унеможливлення завчасного продажу, знищення або переховування майна.

Що стосується посилань адвоката на недостатню обґрунтованість ухвали слідчого судді про арешт майна, то вони є його особистою суб`єктивною оцінкою та не обґрунтовують необхідності скасування вірного по суті судового рішення.

Крім того, слід зазначити, що у випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.

Таким чином, з урахуванням вище наведеного, апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, оскільки надані слідчим матеріали доводять наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження.

Отже, апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт, ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10 лютого 2023 року про накладення арешту на мобільний телефон марки Pixel 6 Pro, imei: НОМЕР_1 , який перебуває у володінні ОСОБА_8 , в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000340 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4