Провадження № 1-кс/202/8401/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2023 року м. Дніпро

Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Індустріального районного суду м. Дніпропетровська клопотання старшого слідчого відділу розслідувань злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження №0001100, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10 жовтня 2023 року, у відношенні:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, пенсіонера, вдівця, не судимого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

12.10.2023 року до слідчого судді надійшло зазначене клопотання слідчого.

Клопотання мотивоване тим, що 10 жовтня 2023 року, близько о 11 годині 00 хвилин ОСОБА_6 , керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ-2115», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 14.05.2008 належить йому на праві власності, рухався по ділянці дороги сполученням автодороги М-18 «Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта» - с. Хащове у Новомосковському районі Дніпропетровської області у напрямку с. Хащове

Під час руху по вказаній ділянці дороги, проїзна частина якої має по одній смузі в протилежних напрямках, в зазначений час, а саме 10 жовтня 2023 року, приблизно о 11 годині 00 хвилин, водій ОСОБА_6 , не діяв таким чином, щоб не піддавати небезпеці життя та здоров`я громадян, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для безпечного забезпечення руху, проявляючи кримінальну протиправну недбалість та неуважність до дорожньої обстановки, наближаючись до пішоходу ОСОБА_8 , яка рухалася у попутному напрямку попереду по проїзній частині дороги вздовж правого краю, не зменшив швидкість руху, аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду пішохода, чимне виконав покладені на нього обов`язки, як на водія транспортного засобу, та як наслідок, на відстані 830 м від автодороги М-18 «Харків-Сімферополь-Алушта-Ялта» - с. Хащове у Новомосковському районі Дніпропетровської області допустив наїзд передньою правою частиною керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_8 , після чого залишив місце дорожньо-транспортного пригоди.

Своїми діями водій ОСОБА_6 , порушив вимоги п.п. 1.3., 1.5., 2.3 б), 2.10. та 12.3. Правил дорожнього руху України, в яких зазначено:

п. 1.3.: «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими»;

п. 1.5.: «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»;

п. 2.3. (б).: «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п. 2.10.: «У разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний:

a) негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди»;

п. 12.3. «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди».

Порушення п.12.3. Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_6 знаходиться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням зазначеної дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок якої пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження від яких помер на місці пригоди.

10.10.2023 о 18 годині 00 хвилин ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

11.11.2023 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілої ОСОБА_8 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Підставами підозрювати ОСОБА_6 є зібрані на початковому етапі докази, а саме: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколом огляду трупа, протоколом огляду транспортного засобу, показаннями свідка ОСОБА_9 , речовим доказом автомобілем «ВАЗ-2115», р.н. НОМЕР_1 .

Завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінального правопорушення, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий посилається на те, що, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватись від органів досудового розслідування та суду свідчить те, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин та з місця події зник, розуміє тяжкість та невідворотність покарання, та усвідомлює, що він підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, у результаті якого наступили виключно тяжкі наслідки у вигляді смерті людини, за вчинення якого йому загрожує покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років.

Про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України вчинити вплив на свідків, свідчить те, що свідками у кримінальному провадженні є родичами підозрюваного з якими він спільно проживає.

Про наявність ризику передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху свідчить те, що підозрюваний ОСОБА_6 в подальшому, так як на даний час він не позбавлений права керування транспортними засобами, може сісти за кермо автомобіля, тому слідство не виключає можливості скоєння ним аналогічного злочину повторно, або іншого злочину на фоні скоєного ним тяжкого кримінального правопорушення.

Враховуючи вагомість наявних доказів, тяжкість покарання те, що ОСОБА_6 скоїв тяжкий злочин, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, має змогу незаконно впливати на потерпілих та свідків і враховуючи, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам кримінального провадження, з метою забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків.

На підставі вищевикладеного, слідчий, за погодженням з прокурором звернулися до суду з даним клопотанням.

В ході розгляду клопотання прокурор ОСОБА_3 та слідчий клопотання підтримали, посилаючись на викладені у ньому обставини та наявність обґрунтованої підозри та обґрунтованих ризиків. Прокурор просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечували проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що інкримінований злочин є необережним. Просили врахувати похилий вік підозрюваного та його стан здоров`я. Він дуже погано рухається. Вважають, що зазначені ризики є недоведеними, оскільки підозрюваний не має наміру переховуватись від органу досудового розслідування, а також його єдиний транспортний засіб був вилучений визнаний речовим доказом та заарештований, тому він не керує іншим транспортним засобом. Зазначили, що місце скоєння ДТП підозрюваним було залишено у зв`язку з тим, що у нього відсутній мобільний телефон, щоб він міг викликати поліцію та медичну допомогу, при цьому одразу повернувшись додому він сам повідомив про вчинене та повернувся на місце правопорушення.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали досудового розслідування та копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, вважає його таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані стороною кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

В судовому засіданні встановлено, що подане слідчим клопотання відповідає вимогам ст.ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Вислухавши учасників судового процесу, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, кримінальне провадження №0001100 від 10.10.2023 року, приходжу до наступних висновків.

Встановлено, що в провадженні відділу розслідування злочинів у сфері транспорту слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2023 року за №0001100, за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України.

11.10.2023 ОСОБА_6 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за який передбачена міра покарання у вигляді позбавлення волі.

На думку слідчого судді обґрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України достатньо підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколом огляду трупа, протоколом огляду транспортного засобу, показаннями свідка ОСОБА_9 , речовим доказом автомобілем «ВАЗ-2115», р.н. НОМЕР_1 , іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

Відповідно до статті 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний час доби та він може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі.

За таких умов, слідчий суддя, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрювана, могла вчинити дане правопорушення.

Так, поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, тому, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України та позиції Європейського суду з прав людини, яка відображена у п. 175 рішення від 21.04.2011 р. у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 р.).

Вирішуючи питання про існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

Слідчий суддя бере до уваги вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, дані про особу підозрюваного.

Слідчий суддя вважає, що прокурором у судовому засіданні доведено, що на сьогодні існує ризик, передбачений пунктом 1 частини 1 статті 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватись від досудового розслідування, в умовах воєнного стану змінити своє місце проживання, без повідомлення слідчого прокурора, що ускладнить хід досудового розслідування.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може вчинити вплив на свідків, доведений тим, що свідками у кримінальному провадженні є родичами підозрюваного з якими він спільно проживає.

Слідчий суддя вважає не доведеним ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме що підозрюваний може вчинити інше аналогічне кримінальне правопорушення. По-перше, підозрюваний раніше не судимий, йому інкримінується вчинення злочин у сфері безпеки дорожнього руху, який класифікується як необережний злочин. Хоча підозрюваний ОСОБА_6 на даний час не позбавлений права керування транспортними засобами, він позбавлений можливості керувати належним йому транспортним засобом, який вилучений і знаходиться у органу досудового розслідування.

При вирішенні питання доцільності застосування до підозрюваного запобіжного заходу про який просить слідчий та прокурор, слідчий суддя також враховує, що підозрюваний є особою похилого віку - 87 років, має незадовільний стан здоров`я, пенсіонер, раніше не судимий, є вдівцем, має постійне місце проживання.

Таким чином, з урахуванням особи підозрюваного, його відношення до інкримінованого правопорушення, на думку слідчого судді, в порушення вимог ч.1 ст.194 КПК України слідчий та прокурор не довели неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

А тому, при таких обставинах, з урахуванням тяжкості інкримінованого йому злочину, відомостей про особу підозрюваного, слідчий суддя вважає, що слідчий, звертаючись з таким клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не обґрунтував необхідність та збалансованість таких обмежень в правах підозрюваного з завданнями досудового розслідування, при тому, що мета застосування запобіжного заходу це лише забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування.

На думку слідчого судді, застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою позбавить підозрюваного можливості забезпечувати свої елементарні потреби, та необґрунтовано вимагатиме від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При таких обставинах, користуючись своїм правом, передбаченим ч.4 ст.194 КПК України, враховуючи, що слідчим та прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, про який просить прокурор, а саме домашнього арешту у певний період доби, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Тому, в задоволенні клопотання слідчого про застосовування відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно відмовити, застосувавши більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний період доби та поклавши на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, які будуть достатніми для забезпечення виконання ним його процесуальних обов`язків, роз`яснивши наслідки їх порушення.

Враховуючи викладене, наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, з метою виконання останнім покладених на нього процесуальних обов`язків, слідчий суддя вважає необхідним, з урахуванням вимог ст. 181 КПК України, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає в забороні залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора або суду, окрім випадків передбачених чинним законодавством, строком на 60 (шістдесят) днів, з покладенням обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись вимогами ст.ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193-194, 309, 369, 372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на строк 2 (два) місяці, по 10 грудня 2023 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- не залишати фактичного місця мешкання, а саме: АДРЕСА_1 , у період часу з 22 год. 00 хв. по 06 год. 00 хв., без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати по першому виклику до слідчого, прокурора або суду на визначений ними час.

Ухвала діє по 10.12.2023 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали направити начальникові НОВОМОСКОВСЬКОГО РАЙОННОГО ВІДДІЛУ УМВС УКРАЇНИ В ДНІПРОПЕТРОВСЬКІЙ ОБЛАСТІ, на якого покласти організацію контролю за поведінкою підозрюваного під час дії у відношенні нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали буде проголошено 17.10.2023 року о 15 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1