Справа № 317/2491/23
Провадження № 1-кп/317/116/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого, адвоката ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000125 від 04.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровськ, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадження Запорізького районного суду Запорізької області надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному проваджені по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 22 травня 2023 року у кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечили проти призначення справи до судового розгляду на підставі обвинувального акта. Захисником заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, так як він не відповідає вимогам КПК України.

Прокурор та представник потерпілого заперечували проти задоволення клопотання захисника, вважають, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, підстави для повернення обвинувального акта прокурору відсутні.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши зміст обвинувального акта, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з таких підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Як зазначено в ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Згідно з ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Тобто, межі судового розгляду визначаються виходячи із висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

При цьому, як випливає зі змісту КПК України, формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст. 91 КПК, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема щодо події кримінального правопорушення, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

У доктрині кримінального процесу під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення, виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Так, згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_4 обвинувачується у зловживанні службовим становищем, тобто використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби з метою одержання неправомірної вигоди для себе та іншої юридичної особи, яке спричинило тяжкі наслідки інтересам юридичної особи, а його дії кваліфіковано за ч. 2 ст. 364 КК України.

Однак, у фактичних обставинах вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 364 КК України взагалі відсутні будь-які обставини на підтвердження мети вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення одержання неправомірної вигоди для себе.

Крім того, формулювання пред`явленого ОСОБА_4 обвинувачення за ч. 2 ст. 364 КК України не містить чітко визначеної форми вини, як передбачено диспозицією ст. 364 КК України.

Також, відповідно до викладених у обвинувальному акті фактичних обставин та сформульованого обвинувачення матеріальні збитки на суму 1 045 656 гривень обвинуваченим ОСОБА_4 спричинені Державному підприємству «Дослідне господарство «Широке» Донецької державної сільськогосподарської станції Національної академії аграрних наук України. Згідно із фактичними обставинами, викладеними в обвинувальному акті Державне підприємство «Дослідне господарство «Широке» Донецькій державній сільськогосподарській станції Національної академії аграрних наук України засноване на основі державної власності, підпорядковане Донецькій державній сільськогосподарській станції Національної академії аграрних наук України, перебуває у віданні Національної академії аграрних наук України, як органу управління державним майном.

Разом із тим, в обвинувальному акті, а саме у відомостях щодо потерпілого зазначено Фонд державного майна України.

Таким чином, не вдаючись до оцінки наявності підстав для залучення Фонду державного майна України потерпілим у даному кримінальному провадженні, суд констатує, що під час викладу фактичних обставин кримінального правопорушення в обвинувальному акті не наведено жодної обставини заподіяння обвинуваченим тяжких наслідків інтересам саме Фонду державного майна України як юридичній особі.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Пунктом «а» ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.

При цьому безумовним порушенням кримінального процесуального законодавства є порушення права обвинуваченого на захист, яке, зокрема, повинно бути забезпечено конкретністю пред`явленого йому обвинувачення.

Як зазначено у рішеннях Європейського суду з прав людини, у кримінальному провадженні надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та відповідно про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (справа «Пелісьє і Сассі проти Франції» від 25 березня 1999 року №25444/94, п. 52; справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року №23969/94, п. 58; справа «І.Н. та інші проти Австрії» від 20 квітня 2006 року №42780/98, п. 34).

Натомість, неконкретне обвинувачення, порушує один із основних конституційних принципів - право обвинуваченого на захист та справедливий судовий розгляд, позбавляє обвинуваченого знати у яких конкретних діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, в тому числі щодо прийнятих процесуальних рішень та перешкоджають належному виконанню судом завдань кримінального провадження, затягують, а за певних обставин блокують судовий розгляд.

Вказані обставини є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та перешкоджають суду призначити судовий розгляд за наслідками якого ухвалити законне судове рішення, а тому суд вважає, що обвинувальний акт відносно обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає поверненню прокурору.

На підставі викладеного, керуючись ст. 314, 337, 371-372 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000125 від 04.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України повернути прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з дня її оголошення.

Вступна та резолютивна частини ухвали постановлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 31 січня 2024 року.

Повний текст ухвали проголошено 01 лютого 2024 року о 13 годині 15 хвилин.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_1

Секретар судового засідання ОСОБА_2

Згідно з оригіналом.

Засвідчено 01.02.2024.