Справа № 367/2269/23
Провадження по справі № 1-кп/367/654/2023
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2023 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

представника потерпілих: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

обвинуваченого: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000100 від 24.01.2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Краматорськ Донецької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Тимчасово виконуючий обов`язки заступника командира батальйону військової частини НОМЕР_1 капітан ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 20 год 25 хв, рухаючись по вул. Білокурова, 5А у м. Ірпінь Київської області в автомобілі марки «Ssang Yong» моделі «Kyron», д.н.з. НОМЕР_2 , (військовий н.з. НОМЕР_3 ), під керуванням військовослужбовця військової частини НОМЕР_4 сержанта ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння на задньому, за водійським, сидінні, діючи зі злочинною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, у порушення ст. 3, 27, 68 Конституції України, ст. ст. 11, 13, 16, 20-22, 105, 106 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, п. 14 розділу І Інструкції про організацію обліку, зберігання і видачі стрілецької зброї та боєприпасів у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 29.06.2005 № 359, нехтуючи правилами поводження з вогнепальною зброєю, не маючи на меті умисного спричинення тілесних ушкоджень або смерті, тримаючи в руках, спрямований у бік водійського сидіння, закріплений за ним автоматичний пістолет Стєчкіна № НОМЕР_5 , не переконавшись, що він розряджений, натиснув на спусковий гачок, після чого відбувся один постріл, внаслідок якого ОСОБА_7 отримав вогнепальне поранення підреберної ділянки праворуч задньоксимерній лінії, від якого ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Вищевказаними діями ОСОБА_6 , вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 414 КК України, а саме порушення правил поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 суду пояснив, що свою провину у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України визнає в повному обсязі і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення злочину. Зазначив, що на даний час щиро кається у вчиненому злочині. Обвинувачений просив сурово не карати та дати шанс на виправлення, врахувати, що на його утриманні перебувають батькі похилого віку, дружина, яка має інвалідність та двоє неповнолітніх дітей. Також зазначив, що він тривалий час був військовослужбовцем та захищав Україну, має відзнаки та нагороди, однак через вчинення данного правопорушення був вимущений звільнитись зі служби через неможливість її продовжити за психологічної травми. Зазначив, що загиблий потерпілий був його другом та вони мали гарні відносити, він шкодує про його загибель та щиро вибачається перед його родиною. Так, обвинувачений частково компенсував ОСОБА_8 - матері загиблого, завдану моральну шкоду, а саме в розмірі 7000 доларів США. Просив суд, суворо не карати та дати шанс на виправлення. Цивільні позови ОСОБА_6 визнав частково, просив задовольнити позовні заяви в розмірі по 150000 гривень кожному позивачу.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України зі згоди учасників судового провадження, які на думку суду правильно розуміють зміст обставин по справі і не оспорюють їх, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються і визначив обсяг доказів, що підлягає дослідженню в судовому засіданні, обмежившись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 показання, якого відповідають фактичним обставинам справи та дослідженням письмових доказів по цивільним позовам та документів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому судом було роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

За таких обставин, суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні злочину викладеного у даному вироку суду доведена та його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 414 КК України, оскільки він своїми необережними діями, проявивши злочинну недбалість, порушив правила поводження зі зброєю, що заподіяло смерть потерпілого.

Також, судом досліджено дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей, має постійне місце проживання, де характеризується добре, за останнім місцем несення військової служби характеризується позитивно, є учасником бойових дій, має державні та інші нагороди: Почесна відзнака «Оперативно-тактичне угрупування Донецьк», Відзнака Президента України «За участь в Антитерористичній операції», медаль «За єдність України», відзнака ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При визначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання, суд відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер та ступінь тяжкості скоєного, що вчинене ним кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, часткове відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до правових орієнтирів, визначених у ст.ст. 50, 65 КК України, метою покарання є як кара, так і виправлення засуджених та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Досягнення вказаної мети є однією з форм реалізації визначених у ч. 1 ст. 1 КК України, завдань Закону про кримінальну відповідальність, правового забезпечення охорони від злочинних посягань прав і свобод людини і громадянина, власності та інших охоронюваних законом цінностей, а також запобігання кримінальним правопорушенням.

При цьому, суд враховує положення ч.ч. 1, 2 ст. 50 КК України, згідно яких, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Визначаючи вид та розмір покарання, суд також, виходить з того, що каральна функція, тобто акт покарання від імені держави, як засіб запобігання нових правопорушень, що є уособленням негативної реакції держави на скоєне правопорушення, не є домінуючою, а обраний захід примусу має найбільше сприяти досягненню справедливого балансу між правами і свободами особи та захистом інтересів держави й суспільства.

Отже, покарання має бути співмірним кримінальному правопорушенню, що передбачає врахування способу й об`єкту посягання, тяжкості його наслідків і потенційної суспільної небезпеки особи. Така домірність є необхідним проявом справедливості кримінальної відповідальності.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд застосовує судову дискрецію (судовий розсуд), тобто поняття яке у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольовою владною діяльністю суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Також, визначаючи обвинуваченому вид і розмір покарання, суд виходить з того, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. Крім того, суд враховує те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значним, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу законності і воно не було свавільним.

Приймаючи до уваги вищенаведене суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, необхідного й достатнього для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, за ч. 2 ст. 414 КК України у виді позбавлення волі, та можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції його від суспільства, звільнивши ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку виконає покладені на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого, в даному кримінальному провадженні, судом не застосовується.

Разом із тим, ОСОБА_6 фактично був затриманий, в порядку ст. 208 КПК України, ІНФОРМАЦІЯ_2, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 26.01.2023 року ОСОБА_6 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою на 30 діб, тобто до 25.02.2023 року, включно. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2023 року ОСОБА_6 було продовжено строк дії раніше обраного йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 23.03.2023 року. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 23.03.2023 року ОСОБА_6 було продовжено строк дії раніше обраного йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 20.04.2023 року. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 19.04.2023 року, ОСОБА_6 було змінено запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання та негайно звільнено з-під варти в залі судових засідань.

Так, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, слід зарахувати обвинуваченому ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання у виді позбавлення волі, тобто період з моменту фактичного затримання обвинуваченого з ІНФОРМАЦІЯ_2 по день звільнення останнього з-під варти - 19.04.2023 року, включно.

Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз.

Також, при вирішенні цивільних позовів про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні. Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Відповідно до частини 1 статті 129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

В ході розгляду справи було визнано ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 цивільними позивачами у даному кримінальному провадженні, а обвинуваченого ОСОБА_6 цивільним відповідачем.

Потерпілою ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов, згідно якого вона просила стягнути з відповідача ОСОБА_6 на її користь моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн.. Згідно позову зазначено, що моральна шкода полягає у тому, що вона втратила свого сина ОСОБА_7 , що призвело до тривалих моральних страждань та болючих наслідків, оскільки після смерті сина в неї порушились особисті життєві та соціальні зв`язки. Після смерті сина у потерпілої фактично змінився її установлений ритм життя.

Цивільними позивачами ОСОБА_9 та малолітньою ОСОБА_10 пред`явлено цивільний позов, згідно якого вони просили стягнути з відповідача ОСОБА_6 на їх користь моральну шкоду в розмірі по 1 000 000 грн. кожній. Згідно позову зазначено, що моральна шкода полягає у тому, що вони втратили свого чоловіка та батька ОСОБА_7 , що призвело до болючих наслідків, їм було спричинено нестерпну душевну біль та непоправну втрату, оскільки після смерті ОСОБА_7 в них порушились особисті життєві та соціальні зв`язки. Після смерті чоловіка та батька у потерпілих фактично змінився їх установлений ритм життя.

Так, цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (ст. 61 КПК України).

Представник цивільних позивачів ОСОБА_4 в судовому засіданні повністю підтримав подані цивільні позови, та просив їх задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав цивільні позови частково, а саме в розмірах моральної шкоди - 150000 гривень, кожному позивачу. Також ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначив, що добровільно він надав ОСОБА_8 7 тисяч доларів США, про що в матеріалах справи міститься відповідна розписка.

Вирішуючи питання по заявлених цивільних позовів суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов. Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду (ст. 61 КПК України).

Згідно положень ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно ч.1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє у ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, на підставі ч. 1 ст. 1167 ЦК України, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від31.03.1995року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, вирішуючи питання про розмір відшкодування завданої моральної шкоди суд виходить з наступного

Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Позов до суду поданий потерпілою та дружиною та неповнолітньою донькою загиблого.

Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В ході розгляду справи встановлено, що дійсно має місце завдання моральної шкоди, оскільки внаслідок порушення правил поводження зі зброєю загинув молодий чоловік, цивільні позивачі втратили сина, чоловіка та батька в особі ОСОБА_7 , на матеріальну та психологічну участь якого в своєму житті вони мали можливість розраховувати, а для дитини смерть батька стала значним стресом.

Враховуючи, встановлені в суді обставини, даних які характеризують майновий стан обвинуваченого, а також глибину та тривалість моральних страждань цивільних позивачів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та зменшує його розмір, керуючись принципом розумності та справедливості, а саме: моральну шкоду заподіяну ОСОБА_8 суд визначає в розмірі 500 000 грн., ОСОБА_9 - 500 000 грн., та малолітній ОСОБА_10 - 500 000 грн..

Разом із тим, суд враховує, що 13.02.2023 року ОСОБА_6 передав потерпілій ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої шкоди - 7 тисяч доларів США, що станом на день розрахунку за курсом НБУ (1 долар США (USD) - 36,5686 грн.), становило - 255 980,20 гривень, тому за цивільним позовом стягненню з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 підлягає сума - 244019,80 гривень.

Крім того, прокурор в судовому засіданні просила скасувати арешт з майна, а саме речових доказів, який було накладено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2023 року з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Так, станом на 08.11.2023 року, судовий розгляд даного кримінального провадження завершений, тому потреби у подальшому обмеженні прав власників майна немає необхідності.

Таким чином, суд, оцінюючи розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження з метою запобігання порушення справедливого балансу між інтересами власника майна, гарантованими йому законом і завданням цього кримінального провадження, вважає за можливе скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2023 року по справі № 757/4691/23-к на речові докази у кримінальному провадженні № 0000100 від 24.01.2023 року, а саме з: предмету, схожого на пістолет з маркуванням «НОМЕР_5» 1955; магазину з маркуванням ПС 880-2, НОМЕР_6 ; предметів, схожих на набої для пістолета у кількості 19 штук; предмету, схожого на гільзу від набою для пістолета; предметів, схожих на набої для автоматичної зброї у кількості 99 штук; скляної пляшки з речовиною та написом «VODKA».

Речовими доказами суд розпоряджається відповідно до ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 124, 127, 368, 374-376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 414 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, ОСОБА_6 у строк призначеного покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 24.01.2023 року до 19.04.2023 року, включно, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ОСОБА_6 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили - залишити без змін.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком тривалістю в 3 (три) роки.

На підставі статті 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільні позови ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди - 244019 (двісті сорок чотири тисячі дев`ятнадцять) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди - 500000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування завданої злочином моральної шкоди - 500000 (п`ятсот тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення експертиз: № КСЕ-19/111-23/6835-БЛ від 19.04.2023 року у сумі 10038 гривень; експертизи № КСЕ-19/111-23/6835-Д від 19.04.2023 року у сумі 3824 гривень, а всього в розмірі 13862 (тринадцять тисяч вісімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 06.02.2023 року по справі № 757/4691/23-к на речові докази у кримінальному провадженні № 0000100 від 24.01.2023 року, а саме з: предмету, схожого на пістолет з маркуванням «НОМЕР_5» 1955; магазину з маркуванням ПС 880-2, НОМЕР_6 ; предметів, схожих на набої для пістолета у кількості 19 штук; предмету, схожого на гільзу від набою для пістолета; предметів, схожих на набої для автоматичної зброї у кількості 99 штук; скляної пляшки з речовиною та написом «VODKA».

Речові докази по даному кримінальному провадженню - предмет, схожий на пістолет з маркуванням « НОМЕР_5 » 1955, магазин з маркуванням ПС 880-2, НОМЕР_6 , предмети, схожі на набої для пістолета у кількості 19 штук - повернути власнику, державі в особі військової частини НОМЕР_1 .

Речові докази по даному кримінальному провадженню - предмет, схожий на гільзу від набою для пістолета, предмет схожий на кулю 9мм - знищити.

Вирок суду першої інстанції може бути оскаржено учасниками процесу, протягом 30-ти діб з моменту його проголошення, до Київського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги до Ірпінського міського суду Київської області.

Вирок суду набирає законної чинності після закінчення строку подання апеляційних скарг, якщо такі скарги не будо подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копії вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1