Номер провадження: 11-кп/819/278/23 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 766/1112/23 Доповідач ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/1112/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2023 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні, в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000677 від 03.04.2023 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу судді Херсонського міського суду Херсонської області від 25.10.2023, якою щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст.89 КК України такого, що не має судимості.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.12.2023 включно.

в с т а н о в и в:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області на розгляді перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за №0000677 від 03.04.2023 відносно ОСОБА_7 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.10.2023 задоволено клопотання прокурора та продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.12.2023 включно.

Не погодившись із вищевказаним рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу суду скасувати та змінити запобіжний захід на домашній арешт в нічний час доби.

Апеляційна скарга мотивована доводами про необґрунтованість оскаржуваної ухвали. Зокрема, апелянт зазначає про те, що ризики відповідно до ч.1 ст.177 КПК України щодо нього в даному кримінальному провадженні відсутні.

В розпорядження суду не надано жодного доказу, який би міг підтвердити ризики, на які посилається прокурор в кримінальному провадженні. Доказів його протиправної поведінки в цьому кримінальному правопорушенні суду не надано. Зазначає про те, що він має постійне місце проживання, неофіційно працює, шкідливих звичок та залежності не має. На його думку, клопотання прокурора не містять обґрунтування недостатності застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Узагальнюючи свої доводи, апелянт вважає, що в справі відсутні підстави для подальшого утримання його під вартою.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про час розгляду справи шляхом надіслання повідомлень.

Клопотань про обов`язкову участь прокурора та обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному розгляді від них до суду не надходило, а тому відповідно до ч.4 ст.422 -1 КПК України їхня участь не є обов`язковою.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, позицію захисника ОСОБА_6 на підтримання доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Положеннями ст.331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Указані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

Виходячи з даних матеріалів кримінального провадження, є правильним висновок суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні даного запобіжного заходу, не зменшились.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого в умовах воєнного стану, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до ст.177 КПК України є доведеним наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 , з огляду на тяжкість покарання, яке йому загрожує у випадку доведеності його вини, може здійснити дії, зокрема, спроби переховуватися від суду, оскільки він обвинувачується у вчинені тяжкого кримінального правопорушення, під час досудового розслідування не встановлено міцних соціальних зв`язків останнього, які дають підстави вважати, що перебуваючи на свободі, він може ухилитися від суду.

Також він зможе продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_7 непрацевлаштований та не має законних джерел існування, тому доходи, отримані від здійснення злочинної діяльності, є єдиним джерелом його доходів.

Крім того, ОСОБА_7 може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а саме на свідка ОСОБА_8 , оскільки він знає місця де він може перебувати та де він проживає, та вразі перебування обвинуваченого на волі, він реально матиме можливість впливати на свідка.

Отже, з урахуванням того, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину,суворості можливого покарання, яке може бути застосовано до обвинуваченого, відомостей, що характеризують його особу, та наявності доведених прокурором ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, суд визнав за можливе задовольнити клопотання прокурора та продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Колегія суддів вважає, що дані ризики виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, які це заперечують, є необґрунтованими.

Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного (обвинуваченого), а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства «Летельє проти Франції»).

Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , як про це ставить питання апелянт, колегія суддів не знаходить.

З огляду на вищевикладене, твердження обвинуваченого ОСОБА_7 про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, є непереконливими.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 про незаконність ухвали не підтверджуються матеріалами провадження та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів не знаходить.

Керуючись ч.2 ст. 376, ст.404, 407,419, 422-1 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 25.10.2023, якою відносно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23.12.2023 включно, - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4