УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2023 Справа №607/6925/18

Тернопільський міськрайонним суд Тернопільської області в складі колегії суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , у м. Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, в порядку ст.107 КПК України, розглянувши клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2018 року,

встановив:

До суду надійшло клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна накладеного на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2018 року.

Клопотання обґрунтоване тим, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2018 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 . Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2018 року, справа №607/6985/18, його було засуджено за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.2 ст.315, ч.1 ст.317 КК України, однак вказаним вироком не вирішено питання щодо скасування арешту майна, а саме вищевказаної квартири.

В судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду вказаного клопотання.

Прокурор в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється, оскільки в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у судовому провадженні.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2018 року, накладено арешт на майно ОСОБА_5 , шляхом заборони його відчуження, а саме на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 . Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що метою накладення арешту є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову, забезпечення конфіскації та спеціальної конфіскації.

На підставі ч.1 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації.

В порядку ч.4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2018 року (справа №607/6985/180), було затверджено угоду про визнання винуватості укладену між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_5 . ОСОБА_5 засуджено за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.2 ст.315, ч.1 ст.317 КК України та на підставі ст.70 КК України шляхом поглинання менш суворо покарання бульш суворим призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки без конфіскації майна.

Вказаним вироком арешт не було скасовано судом, у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи даних про застосування такого заходу забезпечення під час досудового розслідування, та такі не були надані стороною обвинувачення.

Згідно із ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Смирнов проти України» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав.

Враховуючи те, що вироком Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 жовтня 2018 року не було вирішено питання про скасування арешту майна, вказаний вирок не оскаржувався в апеляційному порядку та набрав законної сили 29 листопада 2018 року, судом не призначено ОСОБА_5 покарання у виді конфіскації майна та не застосовано спеціальної конфіскації, цивільний позов не заявлявся, тому враховуючи доводи зазначені заявником у клопотанні, суд вважає за доцільне клопотання задовольнити та скасувати арешт накладений на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 .

Керуючись статтями 8, 41, 129 Конституції України, 22, 131, 170, 174, 309 КПК України, колегія суддів, -

постановила:

Клопотання ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.

Накладений на підставі ухвали слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 лютого 2018 року арешт на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 скасувати.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

СуддіОСОБА_1

ОСОБА_2

ОСОБА_3