КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.08.2023 задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 , погоджене прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , та накладено арешт на майно, вилучене 11.08.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон, марки Blackview, модель BV5500, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору; мобільний телефон, марки IPHONE, модель МЕ307LL/A, IMEI: НОМЕР_3 ; планшет, марки IPAD, модель MHQU3LL/A, s: XTEN4DL2GJ; 2 мобільні телефони, марки SAMSUNG, чорного кольору.

___________________________________________________________________________

Справа № 761/29063/23 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/5563/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання свідчого, посилаючись на відсутність обґрунтування відношення вилученого майна до обставин, які розслідуються у даному кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.08.2023 надано дозвіл на проведення обшуку з можливістю вилучення вичерпного переліку майна, однак дозвіл на вилучення комп`ютерної та мобільної техніки не надавався, а тому при її вилученні органом досудового розслідування порушено вимоги ч. 2 ст. 168 КПК України.

У клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах відсутні відомості та докази належності вилучено майна саме ОСОБА_6 , а наявний лише витяг про право власності на квартиру ОСОБА_10 .

Слідчим суддею не оцінено розумність та співрозмірність обмеження права власності та наслідки арешту для підозрюваного.

Також слідчим суддею не взято до уваги те, що у клопотанні слідчого відсутня фактична підстава та мета накладення арешту на вилучене майно, а також не наведено жодного ризику, передбаченого абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Апелянт вказував на те, що слідчим суддею безпідставно відмовлено у задоволенні його клопотання про витребування відеозапису проведеного обшуку.

Прокурор у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, причини неприбуття в судове засідання не повідомив та клопотань про відкладення судового розгляду не подавав.

З урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , який не заперечував проти розгляду апеляційної скарги без участі прокурора, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності прокурора, який не прибув в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, 3 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000583 від 27.10.2022 за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 та ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 305 КК України, та за підозрою ОСОБА_12 , ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування встановлено, що восени 2022 року, у невстановлений досудовим розслідуванням час і місці, невстановлені досудовим розслідуванням особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, розробили злочинний план по переміщенню через митний кордон України поза митним контролем особливо небезпечної психотропної речовини - мефедрон («4-ММС (4-метилметкатинон)»), в особливо великому розмірі, на територію російської федерації.

З метою реалізації злочинного плану вказані невстановлені особи почали підшуковувати співучасників, про що стало відомо громадянину України ОСОБА_13 , який в той же день повідомив про вищевказане правоохоронні органи України та надалі був залучений до проведення негласних слідчих (розшукових) дій з метою отримання відомостей про злочини та причетних до їх вчинення осіб.

Продовжуючи готування до вчинення злочину, на початку 2023 року, точна дата досудовим розслідуванням не встановлена, але не пізніше 16.02.2023, невстановлені досудовим розслідуванням особи запропонували громадянину України ОСОБА_11 , а він у свою чергу - ОСОБА_12 , сприяти вивезенню партії особливо небезпечної психотропної речовини мефедрону («4-ММС (4-метилметкатинон)» в особливо великих розмірах через митний кордон України поза митним контролем до російської федерації, на що останній погодився.

20.02.2023 о 14 год. 49 хв. відбулась зустріч між ОСОБА_13 , ОСОБА_12 і ОСОБА_11 , у заздалегідь визначеному ОСОБА_11 місці - на автомобільній заправці «ОККО», розташованій за адресою: Чернігівська область, Бахмацький район, с. Городище, вул. Городищенська, 1, в транспортному засобі «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_4 .

Під час вказаної зустрічі, приблизно о 14 год. 53 хв. 20.02.2023 ОСОБА_12 спільно діючи зі ОСОБА_11 , дотримуючись заходів конспірації, дістали з багажного відділення транспортного засобу «Porsche Cayenne», д.н.з. НОМЕР_4 , приховані під ковриком у відсіку запасного колеса, два пакети з особливо небезпечною психотропною речовиною та передали їх ОСОБА_13 .

Відповідно до висновку криміналістичної експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів № 59/5 від 27.02.2023, надані на дослідження порошкоподібні речовини у своєму складі містять 4-MMC (4-метилметкатинон); загальна маса нетто наданих на дослідження речовин складає 7992,11 г.; загальна маса 4-MMC, що міститься у порошкоподібних речовинах, складає 6601,33 г.

Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що в січні 2023 року, точний час та місце досудовим розслідуванням не встановлено, переслідуючи мету налагодження контрабанди особливо небезпечної психотропної речовини - мефедрон в особливо великих розмірах, ОСОБА_11 підшукав із мешканців прикордоння Сумської області громадянина України ОСОБА_14 , якому запропонував за грошову винагороду переміщувати через митний кордон України поза митним контролем на територію російської федерації особливо небезпечну психотропну речовину - мефедрон, в особливо великих розмірах, який повідомив про злочинні наміри та дії ОСОБА_11 співробітників Управління Служби безпеки України в Сумській області та в подальшому діяв під їх контролем.

Так, 21.02.2023 у період часу з 15 год. 29 хв. до 15 год. 32 хв. під час особистої зустрічі ОСОБА_11 та ОСОБА_14 в м. Кролевець Сумської області біля кафе «Моя сім`я», що розташоване на перехресті автотраси Е101 та автошляху Р60, ОСОБА_11 , дотримуючись заходів конспірації, дістав з багажного відділення транспортного засобу «Порш Каен», д.н.з. НОМЕР_4 , полімерний пакет чорного кольору, ззовні обклеєний липкою стрічкою та особисто переклав його в багажне відділення автомобіля, на якому прибув ОСОБА_14 , спрямувавши зусилля останнього на доведення у подальшому злочину до кінця, згідно наданих ним раніше настанов та інструкцій.

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/119-23/2604-НЗПРАП від 07.03.2023 Сумського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, у складі наданих на дослідження кристалічних речовинах, які містяться в 10 (десяти) пакетах, виявлено 4-MMC (4-метилметкатинон) (мефедрон), що є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено, загальна маса наданої на дослідження кристалічної речовини становить 4999,3 г; загальна маса 4-MMC (4-метилметкатинон) в речовині з десяти пакетів становить 3476,6 г.

У клопотання слідчого також зазначено, що згідно інформування ГУ «Д» ДЗНД Служби безпеки України № 5/6/3/1-10538 від 30.05.2023, за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , можуть знаходитись речі і документи, що мають значення для досудового розслідування та містять відомості, які можуть бути доказами під час судового розгляду, а також знаряддя кримінального правопорушення та майно, яке було здобуте в результаті його вчинення.

Як убачається із матеріалів судового провадження, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.08.2023 надано дозвіл на проведення обшуку у житлових приміщеннях за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_10 , з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке здобуте у результаті його вчинення, речей та документів, а саме: наркотичних засобів; обладнання, сировини та інших складових для їх виробництва, виготовлення, зберігання та перевезення.

Згідно даних протоколу обшуку від 11.07.2023, складеного слідчим в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_15 , цього ж дня у ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено майно, а саме: мобільний телефон, марки Blackview, модель BV5500, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору; мобільний телефон, марки IPHONE, модель МЕ307LL/A, IMEI: НОМЕР_3 ; планшет, марки IPAD, модель MHQU3LL/A, s: XTEN4DL2GJ; 2 мобільні телефони, марки SAMSUNG, чорного кольору.

11.08.2023 о 09 год. 10 хв. ОСОБА_6 вручено повідомлення про підозру у вчиненні закінченого замаху на контрабанду психотропних речовин, тобто їх переміщення через митний кордон України поза митним контролем, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі, з правою кваліфікацією таких дій за ч. 1 ст. 15 ч. 3 ст. 305 КК України.

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 від 11.08.2023 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000583 від 27.10.2022 майно, вилучене 11.08.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон, марки Blackview, модель BV5500, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору; мобільний телефон, марки IPHONE, модель МЕ307LL/A, IMEI: НОМЕР_3 ; планшет, марки IPAD, модель MHQU3LL/A, s: XTEN4DL2GJ; 2 мобільні телефони, марки SAMSUNG, чорного кольору, які не містять інших ідентифікуючих ознак.

15.08.2023 старший слідчий в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_7 звернулася до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва із клопотанням 11.08.2023, погодженим з прокурором другого відділу управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях органів безпеки Департаменту нагляду за додержанням законів органами безпеки Офісу Генерального прокурора ОСОБА_8 , в якому просила накласти арешт на майно, вилучене 11.08.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон, марки Blackview, модель BV5500, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору; мобільний телефон, марки IPHONE, модель МЕ307LL/A, IMEI: НОМЕР_3 ; планшет, марки IPAD, модель MHQU3LL/A, s: XTEN4DL2GJ; 2 мобільні телефони, марки SAMSUNG, чорного кольору.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18.08.2023 задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, вилучене 11.08.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , а саме: мобільний телефон, марки Blackview, модель BV5500, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору; мобільний телефон, марки IPHONE, модель МЕ307LL/A, IMEI: НОМЕР_3 ; планшет, марки IPAD, модель MHQU3LL/A, s: XTEN4DL2GJ; 2 мобільні телефони, марки SAMSUNG, чорного кольору.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання слідчого про накладення арешту на майно, вилучене 11.08.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000583 від 27.10.2022, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке слідчий просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та накладення арешту на вилучені речі, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що незастосування арешту даного майна призвести до їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано наклав арешт на вказане майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Як убачається з положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З урахуванням наведеного, відсутність мобільних телефонів та планшету у переліку, щодо якого прямо було надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01.08.2023 про дозвіл на обшук у житлових приміщеннях за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , які на праві власності належать ОСОБА_10 , не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Викладені в апеляційній скарзі доводи про те, що органом досудового розслідування вилучено мобільні телефони та планшет з порушенням вимог ч. 2 ст. 168 КПК України, ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження.

Так, як убачається з положень абзацу 2 ч. 2 ст. 168 КПК України, забороняється тимчасове вилучення електронних інформаційних систем, комп`ютерних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Як убачається із матеріалів судового провадження, постановою слідчого в особливо важливих справах 3 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України ОСОБА_16 від 16.08.2023 (а.с. 126-128) призначено у кримінальному провадженні № 0000583 від 27.10.2022 судову комп`ютерно-технічну експертизу вилучених 11.08.2023 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , мобільного телефону, марки Blackview, модель BV5500, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , чорного кольору; мобільного телефону, марки IPHONE, модель МЕ307LL/A, IMEI: НОМЕР_3 ; планшету, марки IPAD, модель MHQU3LL/A, s: НОМЕР_5 ; 2 мобільних телефонів, марки SAMSUNG, чорного кольору, проведення якої доручено експертам Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз Служби безпеки України (м. Київ, вул. М.Василенка, буд. 3).

Враховуючи вказані обставини, слідчим під час вилучення зазначених мобільних телефонів та планшету дотримано вимог ч. 2 ст. 168 КПК України, а тому доводи апелянта у цій частині є безпідставними.

Твердження захисника про відсутність доказів належності вилученого майна саме ОСОБА_6 , на переконання колегії суддів, є безпідставним.

Як убачається із матеріалів клопотання, та не заперечується стороною захисту, раніше зазначені мобільні телефони та планшет вилучено в ході обшуку за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 . Вказана обставина, з урахуванням відсутності доказів про належність вилученого майна іншим особам, дає колегії суддів підстави вважати про належність вилученого майна саме ОСОБА_6 .

Твердження апелянта про те, що оскаржувана ухвала не відповідає критерію розумності та співрозмірності, не є достатньою підставою для скасування ухвали слідчого судді, оскільки матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до знищення доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про відсутність підстав для арешту майна, спростовуються даними поданого клопотання, яке містить відповідні обґрунтування наявності підстав, передбачених п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 172 КПК України, під час розгляду клопотання про арешт майна слідчий суддя має право за клопотанням учасників розгляду або за власною ініціативою заслухати будь-якого свідка чи дослідити будь-які матеріали, що мають значення для вирішення питання про арешт майна.

У розумінні вищенаведеної норми, дослідження доказів під час розгляду клопотання про арешт майна, є правом, а не обов`язком слідчого судді, а тому посилання апелянта на те, що слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання про витребування відеозапису проведеного обшуку, не може свідчити про недотримання слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання слідчого.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 18 серпня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3