Справа №390/957/23
Провадження №1-кп/390/333/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2023 року Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та м/л ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

цивільного позивача, законного представника м/л потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_10 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_11 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження № 0000278 відносно:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тельманово Пастдагромського району Самараканської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

09.04.2023 близько 09.20 год, ОСОБА_11 , керуючи автомобілем «Nissan Qashqai» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який йому належить на праві приватної власності, рухався по автодорозі М-30 (Стрий- Кропивницький - Знам`янка - Ізварине) зі сторони вул. Богдана Хмельницького, в напрямку автодороги Н-14 (Олександрівка- Кропивницький - Миколаїв) в Кропивницькому районі Кіровоградської області, проігнорував вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б) ПДР України та в ході руху по автодорозі М-30, наближаючись до регульованого перехрестя автодоріг М-30 та Н-14 в Кропивницькому районі Кіровоградської області, позначеного світлофорними об`єктами, не вибрав безпечну швидкість руху керованого транспортного засобу, чим позбавив себе можливості вірно оцінювали дорожню обстановку та безпечно ним керувати, при цьому, порушуючи вимоги п. 8.7.3 (е) ПДР України, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, проявивши особисту неуважність і безпечність, продовжив рух, та під час проїзду вищевказаного перехрестя допустив зіткнення з автомобілем «Audi А6» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який рухався по автодорозі Н-14 від с. Велика Северинка в напрямку м. Кропивницький.

В результаті ДТП:

- пасажир автомобіля «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітки, переломи 7-10 ребер зліва; 5 ребра справа; перелому задньої дужки 5-шийного хребця справа, які згідно висновку СМЕ № 440 від 18.04.2023 відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я;

-пасажир автомобіля «Audi А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_5 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: поєднаної травми - черепно-мозкової травми та струсу головного мозку, рани та садна лобної ділянки; закритої травми грудного відділу хребта; компресійно-уламкового перелому тіл 7 та 10 грудних хребців без зниження їх висоти; закритої травми грудної клітки; перелом 1 та 3 ребер зліва; перелом 1-го ребра справа з ділянкою забою правої легені, які згідно висновку СМЕ № 446 від 19.04.2023 відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я;

-пасажир автомобіля «Audi А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми поперекового відділу хребта; переломів поперечних відростків тіл 1,2,3 поперекових хребців зліва; гематоми лівої молочної залози, які згідно висновку СМЕ №442 від 19.04.2023 відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.

-малолітній пасажир автомобіля «Audi А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді: гематоми та перелому середньої третини правої ключиці з кутовим положенням уламків; рани на слизовій верхньої губи, які згідно висновку СМЕ №444 від 22.04.2023 відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які викликали тривалий розлад здоров`я.

Обвинувачений ОСОБА_11 вину визнав повністю та пояснив, що 09.04.2023 зранку, керуючи автомобілем «Nissan Qashqai», порушуючи правила дорожнього руху, їхав через перехрестя та зіткнувся з автомобілем «Audi А6». Цивільні позови визнав частково, а саме матеріальну шкоду визнав повністю, а моральну визнав в розмірі 10000 грн за кожним позовом. Також зазначив, що на даний час не має можливості сплатити потерпілим завдану шкоду, оскільки місце, в якому він проживає, знаходиться в зоні бойових дій.

Представник потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 просив задовольнити цивільні позови потерпілих та не призначати ОСОБА_11 покарання із випробуванням.

Потерпіла ОСОБА_4 підтримала свого представника та зазначила, що після ДТП її стан здоров`я погіршився, вона має страх перебування в автомобілі під час його руху, тому не може возити дітей до садочка та школи. Має постійні переживання.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_9 підтримав поданий ним цивільний позов, при цьому зазначив, що після ДТП дитина погано спить і має страхи перед автомобілями та потребує втручання відповідного спеціаліста.

Враховуючи дані обставини, за погодженням всіх учасників процесу, суд визнав недоцільним дослідження доказів тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються та, роз`яснивши положення ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого, оскільки істинність, добровільність та правдивість його позиції у суду сумнівів не викликає, а також вивченням письмових матеріалів справи, які його характеризують. Наслідки, передбачені вказаною статтею, учасникам судового провадження роз`яснені та зрозумілі.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_11 необхідно кваліфікувати за ч.1 ст.286 КК України, так як він, керуючи транспортним засобом, вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд виходить із вимог ст.65 КК України, щодо ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують і обтяжують його покарання.

Обвинувачений ОСОБА_11 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до нетяжкого злочину.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд вважає його щире каяття.

До обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

З урахуванням викладеного, обставин справи, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, повне визнання обвинуваченим своєї вини, враховуючи наявність пом`якшуючої обставини - щире каяття, та наявність обтяжуючої обставини вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини, а також думку прокурора, яка просила призначити обвинуваченому покарання з іспитовим строком, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства та вважає можливим застосувати положення ст.75 КК України та звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням та покладанням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, та вважає, що таке покарання буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також адміністративні правопорушення на транспорті», з послідуючими змінами, у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 і ст. 287 КК України, необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

З урахуванням конкретних обставин, за яких відбулась дорожньо-транспортна пригода, характер допущених ОСОБА_11 порушень Правил безпеки дорожнього руху, їх наслідків, суд вважає необхідним, крім основного покарання призначити обвинуваченому такий вид додаткового покарання, як позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, тобто в межах санкції ч.1 ст.286 КК України.

Щодо цивільних позовів потерпілих суд зазначає наступне.

Представник потерпілих адвокат ОСОБА_7 звернувся до суду із позовами, в яких просив стягнути із ОСОБА_11 : на користь ОСОБА_9 169268,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 30000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн; на користь ОСОБА_5 4983,23 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 40000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу у сумі 5000,00 грн; на користь ОСОБА_4 2536,80 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 40000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу у сумі 3000,00 грн; на користь ОСОБА_9 , як законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , 690,00 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 40000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, а також витрати на правову допомогу у сумі 3000,00 грн.

Позовні вимоги ОСОБА_9 обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП його автомобілю - «Audi А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , завдано значних механічних ушкоджень. Згідно висновку експерта № СЕ-19/112-23/3479-АВ від 27.04.2023 ринкова вартість автомобіля «Audi А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 169 268,00 грн. Вартість відновлюваного ремонту вказаного автомобіля становить 1146130,60 грн. Крім того, ОСОБА_9 завдано моральну шкоду, яка виразилася в моральних стражданнях, а саме внаслідок ДТП повністю знищено автомобіль «Audi А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Втрата автомобіля позбавила ОСОБА_9 можливості, особливо в перший період після ДТП, допомагати своїм рідним у відновленні їхнього здоров`я, оскільки під час ДТП вони отримали тілесні ушкодження та певний час лікувалися в медичних закладах. Його переживання посилила відсутність можливості придбати новий транспортний засіб, він був вимушений звернутися до родичів, друзів з метою позичання коштів, але їх занадто мало для здійснення як відновлення належного йому автомобіля, так і придбання нового.

Позовні вимоги ОСОБА_9 , як законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 обґрунтовані тим, що внаслідок ДТП його малолітній син - ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та перебував на лікуванні в Кіровоградській обласній дитячій лікарні, де лікування було безкоштовним, а після виписки лікування продовжувалося амбулаторно, у зв`язку з чим були здійснені витрати на лікування сина в сумі 690 грн. Крім того, син переніс нервове потрясіння, значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям страху за своє життя та здоров`я. Під час лікування в медичних закладах відчував болісні відчуття, незручності, дискомфорт, а в цілому зазнав значних душевних страждань, не властивих для малолітньої дитини. Наслідки перенесеною дитиною травми не могли не призвести до порушення сну, нервозності, дратівливості та швидкої втомлюваності.

ОСОБА_4 позовні вимоги обґрунтувала тим, що внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження та загальні витрати на її лікування складають 2536,80 грн. Крім того, внаслідок вчинення кримінального правопорушення остання перенесла нервове потрясіння, значний фізичний біль, емоційний стрес, який супроводжувався почуттям страху за своє життя та здоров`я, втратила душевний спокій, так як значний час витрачала на лікування. Душевні страждання посилювалися тим, що в результаті ДТП її малолітній син також отримав тілесні ушкодження.

Матеріальна та моральна шкода завдана ОСОБА_5 обґрунтована аналогічними доводами.

Частинами першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Частиною першою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Враховуючи, що обвинувачений визнав вказану суму матеріальних вимог, тому суд, зважаючи, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, вважає за можливе задовольнити цивільні позови в частині матеріальної шкоди в повному обсязі.

Щодо вимог про стягнення завданої моральної шкоди, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

У пунктах 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено судам, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Судом встановлено, що у зв`язку із заподіянням обвинуваченим ОСОБА_11 потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 тілесних ушкоджень середньої тяжкості, останні тривалий час проходили лікування, мали проблеми зі станом свого здоров`я та погане самопочуття, перенесли потрясіння, значний фізичний біль, емоційний стрес. ОСОБА_9 також отримав моральні страждання у зв`язку з повним знищенням його автомобіля, що позбавило його можливості в перший період після ДТП допомагати рідним, які в ДТП отримали тілесні ушкодження.

Отже, з урахуванням обставин кримінального провадження, засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та глибини душевних страждань, необхідності потерпілим докладання додаткових зусиль для організації повноцінного повсякденного життя, суд визначає розмір компенсації моральної шкоди, заподіяної обвинуваченим потерпілим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 , як законному представнику малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , 2018 р.н., у зв`язку з завданням травм, по 20000 грн кожному, а розмір морального відшкодування ОСОБА_9 , у зв`язку з втратою автомобіля в розмірі 5000 грн, які необхідно стягнути з обвинуваченого на користь останніх.

Позовні вимоги ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди в розмірах, зазначених у позовних вимогах, суд вважає надмірними та без надання достатньо переконливих доказів заподіяння такого розміру моральної шкоди.

Вирішуючи питання про стягнення із обвинуваченого на користь потерпілих витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Згідно ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України,при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат».

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Представником потерпілих адвокатом ОСОБА_7 на підтвердження витрат на правову допомогу не надано жодного документа, тому у суду відсутні підстави для задоволення вимог потерпілих про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Відповідно до ст.124 КПК України, судові витрати по справі в сумі 15296,00 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 124, 368, 370, 373 - 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати винним ОСОБА_11 у вчиненні кримінального правпорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, та призначити йому покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 (два) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Згідно зі ст.75 КК України ОСОБА_11 звільнити від відбування призначеного йому основного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст.76 КПК України зобов`язати ОСОБА_11 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_11 на період апеляційного оскарження не обирати.

Стягнути з ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати по справі, пов`язані із залученням експертів для проведення судових експертиз в сумі 15296,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_9 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 169268 (сто шістдесят дев`ять тисяч двісті шістдесят вісім) грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 5000 (п`ять тисяч) грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В іншій частині позову відмовити.

Цивільний позов ОСОБА_9 , який діє в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_6 , задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_11 на користь ОСОБА_9 , який діє в інтересах малолітнього потерпілого ОСОБА_6 690 (шістсот дев`яносто) грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 (двадцять тисяч) грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В іншій частині позову відмовити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_4 2536 (дві тисячі п`ятсот тридцять шість) грн 80 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 (двадцять тисяч) грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В іншій частині позову відмовити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_11 на користь потерпілої ОСОБА_5 4983 (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят три) грн 23 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 20 000 (двадцять тисяч) грн моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В іншій частині позову відмовити.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.04.2023, на автомобіль «Nissan Qashqai», реєстраційний номер НОМЕР_1 (VIN НОМЕР_3 ), власником якого є ОСОБА_12 та фактичним володільцем - ОСОБА_11 , скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.04.2023, на автомобіль «Audi А6», реєстраційний номер НОМЕР_2 (VIN НОМЕР_4 ), власником та фактичним володільцем якого є ОСОБА_9 , - скасувати.

Речові докази по справі:

-автомобіль "Nissan Qashqai" реєстраційний номер НОМЕР_1 , повернути фактичному володільцю - ОСОБА_11 ;

-автомобіль "Audi А6" реєстраційний номер НОМЕР_2 , повернути власнику ОСОБА_9 ;

-флеш накопичувач марки «hocо» 16 GB, - залишити зберігати при матеріалах справи.

Копію вироку вручити прокурору та обвинуваченому, а іншим учасникам роз`яснити, що вони мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок набирає законної сили після спливу строку на апеляційне оскарження. У разі оскарження учасниками процесу, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, яке набирає законної сили з моменту його проголошення.

Апеляційна скарга на вирок суду першої інстанції може бути подана протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Кропивницького апеляційного суду через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини 3 статті 349 КПК України.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1