25.12.2023 Справа №642/7525/23
Провадження №1-кс/642/4108/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2023 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м.Харкова

ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові скаргу ОСОБА_3 на постанову Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава про відмову у визнанні потерпілим,-

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2023 року до Ленінського районного суду м.Харкова надійшла скарга ОСОБА_3 , в якій скаржник просить скасувати постанову про відмову у визнанні потерпілого, скасувати постанову про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання від 09.12.2023, зобов`язати уповноважену особу Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві розглянути клопотання від 09.12.2023 та задовольнити його, визнати неправомірним рішення, дію чи бездіяльність уповноваженої особи Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві.

В скарзі, зокрема, зазначається, що 09.12.2023 ОСОБА_3 на адресу ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві направив клопотання по кримінальному провадженню №0001164 про надання витягу з ЄРДР, вручення пам`ятки про процесуальні права та обов`язки та інформації щодо тих осіб, в провадженні кого перебуває вказане кримінальне провадження.

14.12.2023 вказане клопотання отримано уповноваженою особою Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві, однак не розглянуто та не повідомлено ОСОБА_4 про результати розгляду відповідно до ст.220 КПК України.

Станом на дату звернення зі скаргою до суду будь-якої відповіді ініціатору клопотання надано не було.

У зв`язку з наведеними обставинами скаржник ОСОБА_3 звернувся з відповідною скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР (з дислокацією у м.Харкові), розташованого у м.Полтаві в порядку ст.303 КПК України.

Скаржник вважає, що бездіяльність слідчого відділу ТУ ДБР (з дислокацією у м.Харкові), розташованого у м.Полтаві щодо нерозгляду у встановлений законом спосіб його клопотання від 09.12.2023 по кримінальному провадженню № 0001164 є незаконним, а тому просить суд зобов`язати вказаних осіб розглянути клопотання ОСОБА_3 та повідомити заявника про результати розгляду клопотання у формі та спосіб, встановлений вимогами ст.110, 220 КПК України, направивши відповідний документ на його адресу.

ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про час та день розгляду скарги повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності. Підтримав скаргу у повному обсязі.

Прокурор Харківської обласної прокуратури ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Надав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, проти задоволення скарги заперечував.

Відповідно до ст. 306 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого, дізнавача чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується.

У відповідності до ч.3 ст.306 КПК України неявка слідчого не є перешкодою для розгляду скарги, тому слідчий суддя, із урахуванням думки представника скаржника, розглянув скаргу за його відсутності.

Враховуючи положення статті 306 КПК України та з метою дотримання розумних строків розгляду скарги, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд скарги за відсутності особи, що звернулась із скаргою, та особи, бездіяльність якої оскаржується.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не відбувалось на підставі ч.4 ст.107 КПК України.

Дослідивши матеріали скарги та додані до неї документи, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, що полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений Кодексом строк.

Бездіяльність це пасивна форма поведінки уповноваженого суб`єкта, яка полягає в утриманні від вчинення обов`язкової процесуальної дії чи постановлення обов`язкового процесуального рішення; тобто невиконання обов`язку, покладеного КПК України.

Що стосується бездіяльності при розгляді клопотання в порядку ст. 220 КПК України, то вона може бути зумовлена не лише безпосередньо невчиненням процесуальної дії, а й неналежним розглядом клопотання суб`єкта звернення, зокрема, залишенням його без процесуального реагування або неналежним на нього процесуальним реагуванням. На відміну від процесуального рішення, правомірність/неправомірність якого вичерпується самим фактом його постановлення, бездіяльність має триваючий характер - вона розпочинається від дня, коли суб`єкт мав вчинити певну дію і не вчинив її та продовжується до моменту вчинення відповідної обов`язкової дії. Бездіяльність може бути усунута в будь-який момент суб`єктом, який її допустив.

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, передбачає чотири обов`язкові ознаки:

1) слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію;

2) така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК строк;

3) з клопотанням про вчинення процесуальної дії звернувся суб`єкт, що має відповідне право;

4) відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена.

Отже, зазначена норма передбачає можливість оскарження не будь-якої бездіяльності, а лише щодо обов`язків, чітко визначених КПК України та строк виконання яких чітко регламентований кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.220 КПК України клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій та у випадках, установлених цим Кодексом, іншої особи, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, або її представника слідчий, дізнавач, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

На підставі ч.2 ст.220 КПК України про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Згідно з приписами ст.110 КПК України процесуальні рішення слідчого, прокурора приймаються у формі постанови, яка за змістом та послідовністю викладу повинна відповідати вимогам ч. 5 ст.110 КПК України і письмово (друковано) викладатись на офіційному бланку. Підписується постанова тим слідчим або прокурором, який її виніс.

Отже, з урахуванням наведених нормативних приписів належними формами реагування на клопотання в порядку ст.220 КПК України є або його задоволення або винесення мотивованої постанови про відмову у задоволенні клопотання. При чому як при задоволенні клопотання так і при відмові в задоволенні має бути дотримана процесуальна форма (повідомлення або постанова).

Слідчий суддя враховує, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

При цьому, згідно ч. 1 ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 3) зобов`язання вчинити певну дію.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів, що в установлений ст.220 КПК України строк уповноважена особа Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові), ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві відреагував в належній процесуальній формі (повідомленням про задоволення клопотання або постановою про відмову у задоволенні) на заявлене скаржником клопотання, слідчий суддя приходить висновку, що скарга підлягає задоволенню в цій частині.

В частині визнання неправомірною бездіяльності уповноваженої особи Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві щодо нерозгляду у встановлений законом спосіб його клопотання від 09.12.2023 по кримінальному провадженню №0001164 скарга задоволенню не підлягає за відсутності відповідних підстав, визначених ч.2 ст.307 КПК України.

Разом із цим, вирішуючи обґрунтованість решти вимог скарги щодо зобов`язання уповноважених осіб Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві задовільнити клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим, вручення пам`ятки про права потерпілого, скасувати постанови, на підставі яких матеріали кримінального провадження №0001164 від 09.12.2023 можливо були передані до ДБР, слідчим суддею враховується наступне.

Відповідно до ст.ст. 1, 2 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Завданнями кримінального провадження є, серед іншого, те, щоб до кожного учасника була застосована належна правова процедура.

Згідно п.18 ч.1 ст.3 КПК України слідчий суддя наділений повноваженнями судового контролю у кримінальному провадженні, такий контроль здійснюється шляхом прийняття рішень за скаргами на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, що визначено главою 26 КПК України.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування визначено Главою 26 КПК України.

Частиною першої статті 303 КПК зазначено вичерпний перелік рішень, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені в суді під час досудового розслідування.

Разом із тим, чинним КПК України не передбачене право слідчого судді зобов`язувати слідчого, прокурора чи дізнавача проводити ті чи інші слідчі дії у кримінальному провадженні.

Відповідно до вимог ч.1 ст.36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення прокурора.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Із урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання уповноважених осіб Другого СВ (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві задовільнити клопотання ОСОБА_3 про визнання потерпілим, вручення пам`ятки про права потерпілого, скасувати постанови, на підставі яких матеріали кримінального провадження №0001164 від 09.12.2023 можливо були передані до ДБР, є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 303, 307 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк задовольнити частково.

Зобов`язати уповноважену особу Другого слідчого відділу (з дислокацією у м.Харкові) ТУ ДБР, розташованого у м.Полтаві у кримінальному провадженні №0001164 надати ОСОБА_3 витяг з ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого відповідно до положень абзацу 2 ч. 2 ст. 55 КПК України.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала суду, згідно вимог ч. 2 ст. 21 КПК України, ч. ч. 2, 4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов`язковою і підлягає безумовному виконанню всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання ухвали має наслідком юридичну відповідальність, встановлену законом.

Слідчий суддя ОСОБА_6