Справа № 352/1990/22
Провадження № 1-кп/352/111/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2023 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську кримінальне провадження з обвинувальним актом внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000169 від 01.09.2022 р. по обвинуваченню :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козарі, Рогатинського району, Івано-Франківської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, вдівця, утриманця непрацюючого сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання, з середньою освітою, інваліда другої групи, працюючого водієм у ПП « ОСОБА_5 », депутатом будь-якої ради не обирався, не військовозобов`язаного, раніше не судимого, якому пам`ятку його про права обов`язки вручена під розписку, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України,

У С Т А Н О В И В :

Підсудний ОСОБА_4 керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 та спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин:

31.08.2022 року приблизно о 10:35 год., водій автомобіля марки Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_8 , рухаючись правою смугою руху проїзної частини автодороги Н-09 «Мукачево-Львів», що проходить по вул. Галицька у с. Угринів, Угринівської ТГ, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області, у напрямку м. Галич, Івано-Франківської області, мав намір здійснити маневр лівого повороту у напрямку вул. Самостійна с. Угринів, Угринівської ТГ, Івано-Франківського району, Івано-Франківської області.

Під час руху ОСОБА_8 , увімкнувши лівий покажчик повороту, перелаштувався у ліву смугу руху і, подолавши певну відстань, зупинився в місці, де дорожня розмітка 1.3 Правил дорожнього руху України переривалася, що дозволяло, у відповідності до вимог ПДР України, виконання лівого повороту, а саме перед вул. Самостійна, надаючи перевагу у русі зустрічним транспортним засобам.

Дана ділянка дороги призначена для руху у двох протилежних напрямках, має по дві смуги для руху в кожному напрямку, асфальтована, без вибоїн, зустрічні потоки транспортних засобів розділені між собою подвійною суцільною лінією дорожньої розмітки 1.3 ПДР України.

В той час у попутному напрямку позаду автомобіля марки Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , керуючи рейсовим автобусом марки ATAMAN 09304, реєстраційний номер НОМЕР_2 , маршруту «Івано-Франківськ Клузів», рухався водій ОСОБА_4 , у салоні якого перевозив пасажирів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_7 , ОСОБА_14 та інших.

Під час руху, водій ОСОБА_4 проявив неуважність щодо вибору безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотримався безпечної дистанції, унаслідок чого лівою передньою частиною рейсового автобуса марки ATAMAN 09304, вчинив косе, попутне, ковзне зіткнення із задньою правою частиною автомобіля марки Аudi А6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який перебував у нерухомому положенні із увімкненим покажчиком лівого повороту. Після зіткнення із задньою правою частиною автомобіля марки Аudi А6, водій ОСОБА_4 виїхав рейсовим автобусом марки ATAMAN 09304 на стоянку будівельного магазину, що по вул. Галицька, 1Г в с. Угринів, де допустив зіткнення із передньою частиною припаркованого автомобіля марки Renault Dokker, реєстраційний номер НОМЕР_3 та із задньою частиною припаркованого вантажного фургона марки Renault, реєстраційний номер НОМЕР_4 .

При цьому, водій ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме:

п. 2.3.б, д - який вказує, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу, не відволікатися від керування цим засобом у дорозі, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 12.1 - відповідно до якого під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним;

п. 12.3 - згідно з яким у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди;

п. 13.1 - за яким, водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.

У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України трапилася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої:

- пасажиру рейсового автобуса марки ATAMAN 09304 ОСОБА_14 відповідно до висновку судово-медичної експертизи заподіяно тяжкі тілесні ушкодження у вигляді поєднаної закритої тупої травми грудної клітки, її органів, органів черевної порожнини, лівого верхнього плечового поясу, лівої нижньої кінцівки, з переломами кісток скелету, забоями внутрішніх органів, яка у своєму перебігу призвела до розвитку двобічної гнійно-геморагічної пневмонії та ускладнилась гострою легенево-серцевою недостатністю, унаслідок яких 05.09.2022 р. спричинено смерть потерпілого ОСОБА_14 ;

- пасажиру рейсового автобуса марки ATAMAN 09304 ОСОБА_7 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритого крайового перелому правої ліктьової кістки без зміщенням відламків, який відповідно до висновку судово-медичної експертизи відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я і не є небезпечними для життя в момент заподіяння.

В судовому засіданні підсудний ОСОБА_4 свою вину у вчиненні пред`явленого йому в обвинувальному акті злочину визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся і вибачившись перед потерпілими, дав суду показання, в яких повністю підтвердив обставини скоєного ним кримінального правопорушення вищенаведеного у вироку. Щиро розкаюється у вчиненому, дуже шкодує за наслідками скоєного. Унаслідок отриманих в ДТП тілесних ушкоджень та постійних переживань, значно погіршився стан здоров`я, йому встановлено другу групу інвалідності. Заподіяні потерпілим злочином матеріальні та моральні збитки відшкодував в повному обсязі у добровільному порядку. Просить суд при призначенні покарання врахувати, що він являється вдівцем і на його утриманні перебуває син ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання і суворо його не карати.

Потерпіла ОСОБА_15 та потерпілий ОСОБА_7 подали до суду письмові заяви в яких ствердили, що заподіяні злочином збитки обвинувачений відшкодував їм в повному обсязі в добовільному порядку, а тому претензій до нього не мають, просять суворо його не карати та розглянути дане кримінальне провадження за їх відсутності.

Під час розгляду кримінального провадження суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні вину визнав повністю, а також те, що він не оспорює фактичні обставини вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, а тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, дослідження доказів відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, судом визнано недоцільним та обмежено обсяг доказів, що підлягають дослідженню, допитом підсудного та дослідженням доказів, які характеризують його особу. Обвинувачений та інші учасники процесу не заперечували проти обмеженого порядку дослідження доказів, при цьому суд переконався, що останні правильно розуміють зміст ст. 349 КПК України.

Таким чином, аналізуючи здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення доведено повністю, а його дії вірно кваліфіковано за ч. 2 ст. 286 КК України, так як він керуючи транспортним засобом, порушив правила безпеки дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілого ОСОБА_6 та спричинило потерпілому ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесні ушкодження.

У ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 р. «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (далі Суд)передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».

При цьому суд обгрунтовано посилається на практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.12.2005 р. № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», суди при призначенні покарання за ст. 286 КК України мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суд при призначенні покарання обвинуваченому, відповідно до вимог ст. 65 КК України враховує характер і ступінь суспільної небезпечності скоєного злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також те, що покарання має бути необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і те, що згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Обтяжуючі відповідальність обвинуваченого обставин судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає повне визнання вини ОСОБА_4 , щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне повне відшкодування потерпілим заподіяної злочином шкоди.

Крім того, вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд враховує думку а потерпілих щодо несуворості міри покарання, яке слід призначити ОСОБА_4 , як і те, що останній до кримінальної відповідальності раніше не притягувався; його поведінку до і після вчинення злочину, відношення до вчиненого злочину, а саме вкрай негативне ставлення до вчиненого; має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризуються; працюючи займається суспільно-корисною працею; по місцю праці характеризується позитивно; будучи вдівцем, являється утриманцем непрацюючого сина ІНФОРМАЦІЯ_2 , який продовжує навчання; на обліку в наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває; має незадовільний стан здоров`я внаслідок встановлення йому другої групи інвалідності, тобто являється особою із належним рівнем соціальної зрілості, яка має регулярний легальний дохід та міцні соціальні зв`язки, що применшує передумови для подальшої його протиправної поведінки.

З урахуванням всіх вищеперелічених обставин, даних про особу підсудного, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції його від суспільства, а тому призначаючи основне покарання у вигляді позбавлення волі, суд застосовує щодо підсудного норми ст. 75 КК України з встановленням іспитового строку та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Також суд застосовує щодо обвинуваченого додаткове покарання, визначене вищевказаною частиною ст..286 КК України позбавлення права керувати транспортними засобами.

Крім того, на переконання суду, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідає також принципу співрозмірності конкретного злочинного діяння, вчиненого ним, з покаранням призначеним останньому.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останньому на даній стадії процесу суд не вбачає.

Арешт майна, накладений згідно ухвал слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.09.2022 р. на транспортні засоби : автомобіль марки «AUDI A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_16 та автобус марки «ATAMAN-09304», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 - слід скасувати.

Питання про речові докази та питання відшкодування судових витрат понесених на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 100, 124 КПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 349, 368-371, 373-374, 395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні злочину передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України та призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення вол, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

На підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного судом основного покарання звільнити з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю два роки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 : обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою обвинуваченого ОСОБА_4 прокласти на орган пробації за місцем проживання останнього.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 не обирався, як і підстави для його обрання останньому до вступу вироку в законну силу відсутні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 6040,96 грн. понесених Івано-Франківським НДЕКЦ МВС витрат на проведення судових інженерно-транспортних експертиз.

Арешт майна, накладений згідно ухвал слідчого судді Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 05.09.2022 р. на транспортні засоби : автомобіль марки «AUDI A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_16 та автобус марки «ATAMAN-09304», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 - скасувати.

Речові докази: транспортні засоби - автомобіль марки «AUDI A6», реєстраційний номер НОМЕР_1 та автобус марки «ATAMAN-09304», реєстраційний номер НОМЕР_2 - повернути власникам чи особам, уповноваженими власниками на розпорядження даним транспортним засобом.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Копію вироку суду вручити прокурору та обвинуваченому негайно, після його проголошення.

Суддя Руслан СТРУТИНСЬКИЙ