Справа № 946/972/24
Провадження № 1-кс/946/337/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року слідчий суддя Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчим відділом Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000183 від 05.02.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 05.02.2024 о 00 годин 30 хвилин, більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , де також перебувала ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел направлений на протиправне заподіяння смерті іншій людині, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків у результаті своїх дій та бажаючи їх настання, взявши зі стола кімнати, в якій знаходилась ОСОБА_5 , кухонний ніж з пластиковою рукояткою біло-синього кольору та умисно наніс один удар в область передньої поверхні животу та не менше чотирьох ударів в область передньої поверхні шиї на рівні лівого краю. Внаслідок чого спричинив потерпілій тілесні ушкодження у вигляді чотирьох колото різаних ушкоджень на передній поверхні шиї на рівні лівого краю, одного колото-різаного ушкодження передньої поверхні животу.

Внаслідок завданих потерпілій колото різаних ушкоджень передньої поверхні шиї з пошкодженням кровоносних судин лівої половини шиї настала гостра крововтрата, що спричинила смерть потерпілої.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_4 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку із настанням смерті ОСОБА_6 .

Під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України відносно громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявлено та вилучено: куртка чорного кольору, джинси синього кольору, кросівки чорного кольору з елементами білого та червоного, що упаковані до картонної коробки та опечатані, футболка-поло блакитного кольору з елементами плям речовини бурого кольору, що упакована до картонної коробки та опечатана, фрагмент пластикового руків`я ймовірно від ножу, що упаковано до паперового конверту НПУ та опечатано.

В подальшому, постановою слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 05.02.2024 вилучене в ході огляду місця події майно, а саме: куртка чорного кольору, джинси синього кольору, кросівки чорного кольору з елементами білого та червоного, футболка-поло блакитного кольору з елементами плям речовини бурого кольору, фрагмент пластикового руків`я ймовірно від ножу, визнано у вказаному кримінальному провадженні речовими доказами.

Беручи до уваги вищевикладене та враховуючи, що у матеріалах кримінального провадження вбачається наявність достатніх підстав вважати, що для встановлення важливих обставин у кримінальному проваджені, необхідно зберегти речові докази, а саме: куртка чорного кольору, джинси синього кольору, кросівки чорного кольору з елементами білого та червоного, футболка-поло блакитного кольору з елементами плям речовини бурого кольору, фрагмент пластикового руків`я ймовірно від ножу, визнано у вказаному кримінальному провадженні речовими доказами, вони зберегли на собі його сліди та визнані постановою слідчого як речовий доказ у кримінальному провадженні і без цих складових не можливо буде в подальшому призначити відповідні експертизи та прийняти об`єктивне рішення по кримінальному провадженню, слідчий просить накласти арешт.

Слідчий, прокурор та ОСОБА_4 про час та місце розгляду клопотання були повідомлені належним чином, однак в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд клопотання без їх участі.

В силу ст. 107 КПК технічні засоби фіксування процесу не застосовувалися.

Вивчивши матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Згідно ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Як передбачено п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, в тому числі, з метою збереження речових доказів. Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально - протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням положень ст.ст. 2, 7 КПК України, при розгляді клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170-173 КПК України, для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати правову підставу для арешту майна, яка має бути викладена у клопотанні слідчого та відповідати вимогам закону.

Вказана норма узгоджується зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги, що завданням кримінального судочинства є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування кримінального правопорушення тощо, а також зважаючи на те, що вилучені вищевказані предмети мають значення речових доказів у кримінальному провадженні, та незастосування арешту щодо цього майна може призвести до зникнення, втрати або його пошкодження або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню, слідчий суддя вважає що клопотання слідчого про арешт майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170 - 173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділення № 1 СВ Ізмаїльського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Ізмаїльської окружної прокуратури Одеської області, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучені під час складання протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину в порядку ст. 208 КПК України відносно громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : куртку чорного кольору, джинси синього кольору, кросівки чорного кольору з елементами білого та червоного, футболку-поло блакитного кольору з елементами плям речовини бурого кольору, фрагмент пластикового руків`я, ймовірно від ножу.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня проголошення або отримання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1