Провадження № 1-кс/333/209/24
УХВАЛА

05 січня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000361, відомості про яке внесені до ЄРДР 15.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

05.01.2024 року слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000361, відомості про яке внесені до ЄРДР 15.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, має середню спеціальну освіту, перебуває на посаді гранатометника 3 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , у військовому званні «солдат», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

Своє клопотання про продовження стооку запобіжного заходу слідчим обґрунтував його таким.

Першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000361, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 серпня 2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 20 червня 2023 року № 175 військовослужбовця за мобілізацією солдата ОСОБА_5 призначено на посаду гранатометника 3 відділення охорони 2 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 , зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 та на всі види забезпечення.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_7 від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому, відповідними Указами Президента України ОСОБА_7 , правовий режим воєнного стану в Україні продовжувався та діє до теперішнього часу.

Згідно з вимогами ст. 1 Закону України « Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (надалі Статуту), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України (надалі Статуту), бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою.

Разом з цим, солдат ОСОБА_5 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин за наступних обставин.

31.07.2023, приблизно о 18:00 год., в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з метою ухилення від проходження військової служби, без поважних причин, самовільно залишив місце служби, а саме місце дислокації особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , що розташований у АДРЕСА_2 , після чого свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, заходів для повернення до місця служби та військової частини не приймав та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв та незаконно перебував за межами місця служби.

Таким чином, військовослужбовець ОСОБА_5 , за викладених вище обставин, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення місця служби з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану.

14.11.2023 ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 11 січня 2024 року включно.

На даний час виникла необхідність у продовженні застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на думку слідчого, встановлені раніше ризики, визначені ст. 177 КПК України (п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України), не перестали існувати, не зменшилися та вказують на те, що застосування менш суворого запобіжного заходу не забезпечить його належну процесуальну поведінку та надасть можливість уникнути підозрюваному кримінальної відповідальності шляхом: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Згідно вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може:

- переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду;

- незаконно впливати на свідків;

- вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме за вчинення злочину за правовою кваліфікацією, передбаченою ч. 4 ст. 408 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років. Так, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність послідуючого покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Про вказані наміри підозрюваного вже свідчить його поведінка, оскільки достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши військовий злочин, а саме самовільно залишивши місце несення служби, яке по своїй суті являється переховуванням від правоохоронних та інших державних органів, а також органів військового управління з метою невиконання обов`язків військової служби.

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що на даний час, у зв`язку із початковим етапом досудового розслідування даного кримінального провадження, встановити всіх свідків не виявилося можливим, однак, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а відтак ОСОБА_5 , у випадку застосування до нього запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, може здійснювати тиск на них, які враховуючи початковий етап досудового розслідування ще не були допитані у кримінальному провадженні, однак підлягають обов`язковому допиту в якості свідків, що суттєво вплине на можливість уникнення ОСОБА_5 кримінальної відповідальності та сприятиме перешкоджанню здійсненню досудового розслідування даного кримінального провадження.

При цьому слід враховувати встановлену Кримінальним процесуальним кодексом процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

Застосувати більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 неможливо, оскільки, відповідно до ч. 8 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються у вчиненні злочину, передбаченого статтею 408 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , значну суспільну небезпечність інкримінованого йому злочину, беручи до уваги, що військове кримінальне правопорушення у період воєнного стану, у вчиненні якого він підозрюється, є особливо тяжким та вчинене в той час коли весь Український народ героїчно протистоїть військовій агресії російської федерації, а також те, що вказане кримінальне правопорушення має підвищений суспільно небезпечний характер, оскільки впливає на обороноздатність України, та те, що вказана його протиправна діяльність створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження - безладдя та безкарності у Збройних силах України, сторона обвинувачення вважає за можливе не визначати розмір застави, оскільки вона не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Таким чином, з метою запобігання вказаним вище ризикам, слідчий вважає за доцільне продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 закінчується 11.01.2024 року. У кримінальному провадженні проведено ряд слідчих (розшукових) та процесуальних дій, спрямованих на отримання та перевірку зібраних доказів. Водночас, з метою забезпечення належного виконання завдань кримінального провадження, під час досудового розслідування необхідно:

- отримати відповідь на запит у порядку ст. 93 КПК України з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги Запорізької обласної ради», щодо перебування особи на психіатричному та наркологічному обліках (вказана інформація є характеризуючим матеріалом особи, а також надасть відомості щодо можливої неосудності чи обмеженої осудності особи, що є обов`язком для надання оцінки наявності складу кримінального правопорушення з точки зору такого його елементу як «суб`єкт»);

- отримати вимогу про наявність/відсутність судимостей у підозрюваного з УІАП ГУНП в Запорізькій області (вказана інформація є необхідною для встановлення наявності чи відсутності обставин, що обтяжують можливе покарання особи, а саме повторність злочинів чи рецидив);

- виконати вимоги ст. 290 КПК України;

- розглянути клопотання сторони захисту (у разі наявності таких);

- скласти обвинувальний акт та направити його прокурору для погодження.

Відповідні запити (вимоги) у порядку ст. 93 КПК України були направлені 18.11.2023, однак відповідей до органу досудового розслідування не надходило.

Обставини, що перешкоджали здійснити вказані процесуальні дії раніше є: підготовка установами, до яких було направлено запити (вимоги), відповідей на них, що не залежить від слідчих та прокурорів у кримінальному провадженні, оскільки такі установи не входять до системи Державного бюро розслідувань та Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону.

У судовому засіданні слідчий повністю підтримав своє клопотання з підстав, викладених у ньому, зазначивши, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,5 ст.177 КПК України. Додатково пояснив, що він із вказаними у клопотання запитами звертався вже двічі.

Прокурор ОСОБА_4 стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, які передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують у ОСОБА_5 , тому теж просив слідчого суддю задовольнити клопотання.

Підозрюваний ОСОБА_5 пояснив, що він фактично свою вину визнає, але заперечує проти застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Вважає, що до нього можливо застосувати інший, більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, наприклад домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що ОСОБА_5 фактично визнає свою вину. Підозрюваний має міцні соціальні заявки: сім`ю, постійне місце реєстрації та проживання, тому до ОСОБА_5 можливо застосувати домашній арешт.

Вислухавши доводи слідчого, думки прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 15.08.2023 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості за ч.4 ст.408 КК України по факту ухилення військовослужбовця ОСОБА_5 від подальшого проходження служби у ІНФОРМАЦІЯ_2 військовій частині (кримінальне провадження № 0000361).

19.10.2023 року постановою керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР у місті Мелітополі ОСОБА_8 визначено групу слідчих для здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000361, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , старший групи - ОСОБА_3

12.10.2023 року постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону ОСОБА_17 визначено (змінено) групу прокурорів, які здійснюють повноваження прокурорів у кримінальному провадженні № 0000361, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23

13.11.2023 року о 17 год. 25 хв. ОСОБА_5 було затримано у порядку ч.4 ст.208 КПК України, саме з цього часу підозрюваний був обмежений у пересуванні, фактично він був під контролем працівників правоохоронних органів, тому вважаю, що цей час і є моментом затримання ОСОБА_5 у розумінні ст.209 КПК України.

13.11.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14.11.2023 року підозрюваному ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою по 11.01.2024 року (включно) з альтернативним запобіжним заходом - заставою у розмірі ста двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 322 080 грн.

04.01.2024 року керівником Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_17 було продовжено строк досудового розслідування до 13.02.2024 року.

Клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 погоджене із прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_18 . Копію вказаного клопотання та доданих до нього матеріалів захисник та підозрюваний ОСОБА_5 отримали 30.12.2023 року, тому встановлений законодавством час для ознайомлення з вказаними матеріалами, був дотриманий, враховуючи початок судового засідання. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи свого клопотання.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- даними повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_4 про вчинення кримінального правопорушення військовослужбовцем ОСОБА_5 від 02.08.2023 року;

- показаннями свідка ОСОБА_24 , який пояснив, що він займає посаду командира роти ІНФОРМАЦІЯ_4 . Його підлеглим був ОСОБА_5 . Станом на 31.07.2023 року особовий склад вказаного центру у т.ч. і ОСОБА_5 дислокувалися у Хортицькому районі м. Запоріжжя. 31.07.2023 року, о 15-00 год. ОСОБА_5 був відпущений додому, терміном до 18-00 год. 31.07.2023 року з метою збору особистих речей для подальшого проходження військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_5 . Але у зазначений час ОСОБА_5 у розташування ІНФОРМАЦІЯ_4 не з`явився та не повідомив про причини такої неявки. Йому було на мобільний телефон здійснено дзвінок, на який ОСОБА_5 зазначив, що не встигає зібрати речі, тому буде у розташування центру 01.08.2023 року о 06-00 год. Але і до вказаного часу він так і не з`явився. Були організовані його пошуки, але вони жодних результатів не дали, ОСОБА_5 перестав відповідати на їхня телефонні дзвінки;

- показаннями свідка ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які зазначили, що проходять військову службу у ІНФОРМАЦІЯ_4 і повністю підтвердили показання свідка ОСОБА_24 щодо неприбуття 31.07.2023 року та 01.08.2023 року солдата ОСОБА_5 у розташування вказаного центру;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання (враховуючи матеріали, надані до клопотання: протоколи допитів свідків та інші матеріали), на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене у клопотанні про продовження строку запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 цілком обґрунтована.

У даному випадку слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу ОСОБА_5 слідчим суддею враховується тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України (санкція зазначеної статті передбачає позбавлення волі на строк від 5 до 12 років позбавлення волі).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Отже, обвинувачення особи у скоєнні особливо тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочину, у якому підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_27 раніше не судимий, є наркозалежною людиною, не одружений, на утриманні не має жодної особи, має постійне місце мешкання та реєстрації, перебуває на військовій службі, був призваний за мобілізацією.

Вирішуючи питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу слідчий суддя враховує дані про особу ОСОБА_5 та щодо наявності у нього соціальних зв`язків, постійного місця проживання, однак ці обставини не спростовують висновки суду про можливе продовження підозрюваним кримінального правопорушення, а наявність у останнього близьких родичів - матері та брата, на думку суду, не є тим дієвим запобіжником, який би мав утримати його від продовження кримінального правопорушення, в якому він підозрюється.

Крім того, враховую, що розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення (злочину), суворість та невідворотність покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також, слідчим суддею враховується і факт переховування підозрюваного від слідства на стадії досудового розслідування досить тривалий час (більше 3 місяців).

Вважаю, що ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України (незаконно впливати на свідків), про який зазначав прокурор під час судового розгляду не був доведений останнім.

Водночас, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органу досудового розслідування та суду, можливість продовження вчинення кримінального правопорушення. Вказані ризики, на думку слідчого судді є досить вагомим у даному випадку, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього вказаний запобіжний захід.

Також, слідчий суддя враховує, що відповідно до ч.7 ст.176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. ст. 402-405, 407, 408, 429 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тримання під вартою).

Необхідність застосування такого запобіжного заходу до підозрюваного, що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст.5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом та рішенню Європейського суду з прав людини справа «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року.

Завершити досудове розслідування у даному кримінальному провадженні не надається можливим, так як необхідно провести наступні слідчі, процесуальні дії:

- отримати відповідь на запит у порядку ст. 93 КПК України з КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги Запорізької обласної ради», щодо перебування особи на психіатричному та наркологічному обліках (вказана інформація є характеризуючим матеріалом особи, а також надасть відомості щодо можливої неосудності чи обмеженої осудності особи, що є обов`язком для надання оцінки наявності складу кримінального правопорушення з точки зору такого його елементу як «суб`єкт»);

- отримати вимогу про наявність/відсутність судимостей у підозрюваного з УІАП ГУНП в Запорізькій області (вказана інформація є необхідною для встановлення наявності чи відсутності обставин, що обтяжують можливе покарання особи, а саме повторність злочинів чи рецидив);

- виконати вимоги ст. 290 КПК України;

- розглянути клопотання сторони захисту (у разі наявності таких);

- скласти обвинувальний акт та направити його прокурору для погодження.

Таким чином, слідчим суддею встановлено, що на цей час досудове розслідування відносно ОСОБА_5 не закінчено унаслідок складності провадження та ненадання певними установами відповідей слідчому щодо даних про підозрюваного ОСОБА_5 , які можуть вплинути на остаточне рішення у кримінальному провадженні, що перешкоджає завершенню досудового розслідування у строк, до якого було застосовано запобіжний захід - тримання під вартою до підозрюваного (до 11.01.2024 року). На цей час строк досудового розслідування продовжений по 13.02.2024 року.

Проведення вищевказаних процесуальних дій має суттєве значення для повного, всебічного та неупередженого розслідування усіх обставин кримінального провадження та прийняття рішення слідчим про остаточну кваліфікацію дій підозрюваного.

За таких обставин, враховуючи вагомість встановлених ризиків, відсутність можливості закінчити досудове розслідування через проведення необхідних процесуальних дій, вважаю за необхідне клопотання слідчого про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити, але частково - продовжити строк тримання під вартою остатнього до 05.02.2024 року, так як вважаю, що місячного строку буде достатньо для виконання слідчим усіх процесуальних дій, зазначених у клопотанні.

Також, на думку слідчого судді, ОСОБА_5 як альтернативний запобіжний захід необхідно залишити заставу. Водночас, враховуючи час тримання під вартою ОСОБА_5 і відповідно відсутність отриманих ним за цей час доходів, вважаю, за можливе розмір застави, визначений в ухвалі Комунарського районного суд м. Запоріжжя від 14.11.2023 року, а саме: сто двадцять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 322 080 грн. зменшити до ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 302 800 грн.

Під час розгляду цього клопотання, слідчий суддя розглядав можливість застосування до підозрюваного іншого альтернативного запобіжного заходу, у т.ч. домашнього арешту.

Враховуючи особистість підозрюваного, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, який є надзвичайно вагомим, тому вважаю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти встановленим під час розгляду клопотання вказаним ризикам. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 є доцільним у даному випадку та відповідає принципу винятковості цього запобіжного заходу.

Керуючись, ст. ст. 3, 176, 177, 178, 182, 184, 194, 196, 199 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000361, відомості про яке внесені до ЄРДР 15.08.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України - задовольнити частково.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 05.02.2024 року (включно).

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислювати з моменту фактичного його затримання - з 17-25 год. 13.11.2023 року.

ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

3) прибувати до слідчого, прокурора, судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаною посадовою особою.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного, а також надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Повний текст ухвали буде оголошено учасникам провадження 05.01.2024 року о 15-30 год.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1