Справа № 587/3259/23
УХВАЛА
23 листопада 2023 року Сумський районний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_3
обвинуваченої - ОСОБА_4 ,
її захисника адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Чураківка, Убаганського району, Кустанської області, республіки Казахстан, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , раніше несудимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 114-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України
17 листопада 2023 року до Сумського районного суду Сумської області з Сумської обласної прокуратури надійшли матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 114 -2, ч. 2 ст. 436-2 КК України.
Ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 17 листопада 2023 року у вказаному кримінальному провадженні було призначено підготовче судове засідання.
20 листопада 2023 року через канцелярію суду подане письмове клопотання прокурора Сумської обласної прокуратури про застосування запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 . Своє клопотання прокурор мотивував тим, що ОСОБА_4 11 серпня 2023 року затримано в порядку ст. 208 КПК України та п. 6 ч. 1 ст. 615 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 114-2, ч. 2 ст. 436-2 КК України. Ухвалою слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 12 серпня 2023 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 08 жовтня 2023 року, який продовжено до 11 грудня 2023 року, відповідно до ухвал слідчих суддів Зарічного районного суду м. Суми від 05 жовтня 2023 року та 08 листопада 2023 року. Вказує, що ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, санкція, яких передбачає покарання від 5 до 8 років позбавлення волі. Зазначив, що ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків. Крім того, посилається на те, що ОСОБА_4 , будучи особою, яка проросійські налаштована, може продовжити вчиняти незаконні дії на шкоду інтересів України. Враховуючи вищевикладене, просить суд застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, без альтернативи внесення застави.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 просив суд призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважаючи, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України. При цьому підтримав клопотання про застосування до обвинуваченої запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням мотивів наведених у письмовому клопотанні.
Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник адвокат ОСОБА_5 зазначили, що вважають, що кримінальне провадження підсудне Сумському районному суду, а тому просили призначити судовий розгляд у відкритому судовому засіданні. Крім того, заперечували проти клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вважаючи його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки не подано обґрунтовані та вмотивовані докази щодо ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Просили змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт цілодобово.
Суд, дослідивши обвинувальний акт та матеріали клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, заслухавши прокурора, думку обвинуваченої та її захисника, проаналізувавши доводи захисту з приводу клопотання прокурора, приходить до наступного.
Дослідивши поданий у межах даного кримінального провадження обвинувальний акт, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, оскільки він містить відомості, які передбачені п. 1-9 ч. 2 ст. 291 КПК України, підписаний слідчим та прокурором, який його затвердив і до нього додано передбачені кримінальним процесуальним законом додатки. В обвинувальному акті міститься виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, правова кваліфікація кримінальних правопорушень з посиланням на статті закону України про кримінальну відповідальність та сформульовано обвинувачення із зазначенням дій, які були вчинені обвинуваченою, а також обставини, які, відповідно до положень КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
За наведених обставин, суд вважає можливим призначити судовий розгляд з огляду на те, що угод про примирення чи визнання винуватості в порядку ст.ст. 468-474 КПК України до суду не подано, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги кримінально-процесуального закону.
Судовий розгляд необхідно проводити у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово, за участю прокурора, обвинуваченої, її захисника з викликом свідків.
Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.
Згідно ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до практики ЄСПЛ допустимими підставами для взяття й утримання особи під вартою є наявність з боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину (рішення ЄСПЛ від 02.10.2014 у справі «Воляник проти України»). Крім цього, у рішенні ЄСПЛ від 20.05.2010 у справі «Москаленко проти України» зазначено, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Суд, вважає, що системний аналіз кримінального-процесуального законодавства свідчить про те, що на стадії підготовчого розгляду суд не вправі вирішувати питання пов`язані із необхідністю оцінки наявних у кримінальному провадженні доказів, а повинен виходити із сутності пред`явленого обвинувачення та наявності ризиків, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України. Отже, до завершення судового розгляду оцінка доведеності винуватості особи є передчасною. Таким чином, на даний час підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченої та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який у Рішенні від 15 грудня 2016 року у справі «Ігнатов проти України» вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або продовження його застосування має містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання (продовження), так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення злочину, врахування особи винного та інших обставин (ризиків наведених у ч. І ст. 177 КПК України). Слідчому судді, суду необхідно враховувати, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням вимог п. 4 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ у справі «Белевитський проти Росії», пункти 111-112 рішення від 1 березня 2007 року; п. 85 від 10 лютого 2011 року).
Згідно з п.3 ч. І ст. 184 КПК України, клопотання, прокурора про застосування запобіжного заходу повинно містити виклад обставин, що дають підстави підозрювати, обвинувачувати особу у вчиненні кримінального правопорушення, і посилання на матеріали, що підтверджують ці обставини.
Взяття під варту ніколи не повинно бути видом міри попередження, що застосовується в обов`язковому порядку абсолютно до всіх. Цей захід повинен розглядатися як виняткова міра і лише у випадку суворої необхідності. На цьому наголошується в Резолюції Комітету Міністрів Ради Європи (65)11 від 9 квітня 1965 р. «Взяття під варту».
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити,чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (п.3 ч.1 ст.194 КПК України). Суду слід враховувати, що сама по собі тяжкість скоєного кримінального правопорушення не може бути підставою застосування того чи іншого запобіжного заходу. В Рішенні ЄСПЛ по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд висловив правову позицію, відповідно до якої суд при вирішенні питання про обрання запобіжною заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлює прямої залежності між тяжкістю вчиненого злочину, суворістю можливого покарання та необхідності обрання щодо підозрюваного такого виду забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.
Судом не встановлено, а стороною захисту в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід зможе запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.
Суд вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для застосування запобіжного заходу, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання її винною, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень, свідчить про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
За таких обставин суд вважає, що інший більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинувачену ОСОБА_4 процесуальних обов`язків, попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні та переховування від суду.
Суд вважає, що наведені прокурором у підготовчому судовому засіданні підстави продовження застосування до обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та мотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання та продовження запобіжного заходу під час досудового розслідування та судового розгляду, на даний час не змінилися.
Судовий розгляд з об`єктивних причин неможливо закінчити до спливу терміну запобіжного заходу, а отже, виникає необхідність продовження строку вказаного запобіжного заходу оскільки судом було встановлено, що вищезазначені ризики існують. Жодних обставин, які б свідчили про зменшення перелічених ризиків та можливість зміни обвинуваченій запобіжного заходу не встановлено.
Виходячи з наведеного є всі підстави задовольнити клопотання прокурора та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої доцільним є продовження строку обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на шістдесят днів.
Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177та178цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2,258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.
Суд відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, не визначає розмір застави у даному кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання її під вартою, оскільки остання обвинувачується у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 114 -2, ч. 2 ст. 436-2 КК України
Враховуючи достатні підстави для призначення кримінального провадження до судового розгляду та керуючись ст.ст. 314-316 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Чураківка, Убаганського району, Кустанської області республіки Казахстан, зареєстрованої та проживаючої за адресою АДРЕСА_1 , строком шістдесят днів до 21 січня 2024 року.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) днів до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1