Справа №498/1210/23
Провадження №1-кп/498/94/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2023 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Велика Михайлівка кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000020 від 09.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України,

встановив:

В провадженні Великомихайлівського районного суду Одеської області перебуває кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000020 від 09.11.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332, ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою Великомихайлівського районного суду Одеської області від 22 серпня 2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів - до 21 жовтня 2023 року із можливістю внесення застави.

В судовому засіданні прокурор надав клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з метою забезпечення належної поведінки обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження, так як на день розгляду справи існують ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. По перше, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування.Так інкриміновані злочини відносяться до категорії тяжких та за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років. Крім того, обвинувачений не має тісних соціальних зв`язків. На стадії досудового розслідування встановлено, що останній проживає зі співмешканкою ОСОБА_6 , разом з її дітьми, однак нетривалий час. Не маючи постійного заробітку ОСОБА_4 не може їх утримувати. Крім того, ОСОБА_4 під час його притягнення до кримінальної відповідальності перебував у розшуку, що свідчить про його схильність до ухилення від явки до правоохоронних органів. Також встановлено, що ОСОБА_4 має нестійкі соціальні зв`язки за місцем мешкання у зв`язку з тим, що веде антисоціальний спосіб життя. Також останній має родичів на території Республіки Молдова, а саме у невизнаному Придністров`ї. По друге, відповідно до п. 3 ч. 1. ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, адже мешкає в одному населеному пункті з ними в с. Новоолександрівка Роздільнянського району Одеської області, а саме з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та іншими свідками. По - третє, відповідно до п. 5 ч. 1. ст. 177 КПК України наявним є ризик того, що обвинувачений ОСОБА_4 може продовжити свою злочинну діяльність, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки останній неодноразово судимий за вчинення нетяжких та тяжких злочинів, на шлях виправлення не став, маючи не зняту та непогашену судимість, на даний час вчинив новий злочин. Останній не має постійного заробітку, а злочин він вчинив з корисливих мотивів і може продовжувати скоювати аналогічні злочини. Так, незважаючи на викриття його причетності до організації незаконного переправлення осіб через кордон ще 14.02.2023, останній не припинив злочинної діяльності та скоїв новий злочин за новин епізодом 15.04.2023. Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 , проживає за місцем своєї реєстрації, наразі ніде не працює, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, хронічних захворювань немає. Крім того, застосування більш м`яких запобіжних заходів неможливо з наступних підстав: обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання чи домашнього арешту, є недоцільним, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину повторно маючи не зняту та непогашену судимість, тому не має впевненості, що обвинувачений буде дотримуватись вимог, закріплених ст. 42 КПК України. Крім того, застосування особистого зобов`язання жодним чином не сприятиме запобіганню ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Беручи до уваги вищевикладене та те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, а також особу правопорушника, який ніде не працює, враховуючи те, що перебуваючи на свободі він може переховуватися від органів досудового розслідування, негативно впливати на свідків, є достатні підстави вважати, що забезпечити належну поведінку обвинуваченого ОСОБА_4 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, посилаючись на обставини, викладені в ньому.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти заявленого прокурором клопотання стосовно продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки він не визнає себе винним та зазначив, що нести відповідальність повинні інші особи, які винні в даних кримінальних правопорушеннях.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечувала проти заявленого прокурором клопотання стосовно продовження обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки ризики, на які посилається прокурор не доведені жодними доказами, прокурор просить обрати обвинуваченому ОСОБА_4 найсуворіший запобіжний захід, щоб впливати на обвинуваченого та чинити на нього тиск. Крім того, клопотання прокурора грунтується на суб`єктивній думці прокурора. Також, зазначила, що згідно відповіді Міністерства юстиції України № 10397/852-1-23/27 від 27.01.2023 року, починаючи з 24.02.2022 року з метою забезпечення права на захист життя та здоров`я осіб, що тримаються в установах ДКВС України, керівництвом слідчих ізоляторів вжито заходів щодо створення захисних споруд для укриття засуджених осіб, узятих під варту, від ракетних обстрілів. Лише в державних установах « Київський слідчий ізолятор», Одеський слідчий ізолятор « та Рівненський слідчий ізолятор» не обладнанні укриття у зв`язку із відсутністю місць, які за своїми властивостями можна використовувати як захисні споруди від обстрілів. Аналізуючи вищевикладене, продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 наражає на небезпеку життя та здоров`я останнього.

Розглянувши підстави заявленого клопотання про продовження обвинуваченому обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, вислухавши думку прокурора, обвинуваченого, захисника обвинуваченого, суд вважає клопотання прокурора обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частина 3 статті 131 КПК регламентує, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

За змістом ст.ст.131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключено у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого є запобігання ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 332, ч.3 ст. 332 КК України, що підтверджується обвинувальним актом та реєстром матеріалів досудового розслідування.

Так, обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до семи років та від семи до дев`яти років. Крім того, ОСОБА_4 скоїв злочини у період іспитового строку, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, має не зняті та непогашені судимості, не має тісних соціальних зв`язків та ніде не працює.

Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , так як це відповідає вимогам кримінального процесуального закону, а дані про особу обвинуваченого дають достатні підстави вважати, що дійсно існують ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України та прокурором доведено, що перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Однак, враховуючи існування ризиків, особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він обвинувачується, застосування більш м`яких запобіжних заходів є неможливим.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не встановлено.

На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів із можливістю внесення застави визначеної ухвалою суду від 22 серпня 2023 року.

На момент розгляду даного клопотання термін тримання ОСОБА_4 під вартою не закінчився, однак він сплине до наступного судового засідання.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 65, 84, 95, 176-178, 183, 194-199, 369-372, 395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України строком на 60 (шістдесят) днів - до 17 грудня 2023 року включно, із можливістю внесення застави визначеної ухвалою суду від 22 серпня 2023 року.

Копію ухвали вручити прокурору Роздільнянської окружної прокуратури Одеської області, обвинуваченому, захиснику - для відома, направити Державній установі "Одеський слідчий ізолятор" Міністерства юстиції України - для виконання.

Ухвала підлягає апеляційному оскарженню згідно вимог діючого законодавства.

Суддя ОСОБА_1