БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №497/1297/2020
Провадження №1-кс/497/1039/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

18.12.2023 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області

в особі слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Болград Одеської області, громадянина України, раніше не судимого, який значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває в міжнародному розшуку,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст.122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18.12.2023 року старший слідчий СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000053 від 14.09.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 28 серпня 2020 приблизно 02:00 годині, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в спальній кімнаті домоволодіння АДРЕСА_3 , з побутових причин, вступив у сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_6 , у присутності неповнолітнього сина своєї співмешканки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Під час зазначеної сварки, ОСОБА_4 , діючи з мотивів особистих неприязних відносин, що виникли під час зазначеної сварки, діючи з умислом спрямованим на нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків від своїх дій, та бажаючи їх настання, наніс ОСОБА_6 один удар правим кулаком в ділянку щелепи зліва, тим самим спричинивши їй тілесні ушкодження у виді відкритого перелому нижньої щелепи в ділянці тіла зліва зі зміщенням відламків, забійної рани нижньої губи, які супроводжувались посттравматичною неврологію ІІІ гілки лівого тройнічного нерву, які не є небезпечними для життя і не потягли наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але такими, що спричинили тривалий розлад здоров`я потерпілої тривалістю більше ніж три тижні (більше 21 дня), та за цим критерієм відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

24.03.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, що само по собі може спонукати сховатись від слідства та суду та вживати заходи щодо створення перешкод для правосуддя іншим чином; в тому числі, оскільки підозрюваний виїхав за межи України.

Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 06.12.2020 (через 3 місяця після події злочину) виїхав за межи України, завідомо знаючи про те, що відносно нього розпочато досудове розслідування.

Окрім цього, згідно ухвали слідчого судді від 09.06.2021 (№ 497/1297/2020) в задоволені скарги захисника підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення останнього про підозру у даному кримінальному провадженні за ч. 1 ст. 122 КК відмовлено, що свідчить про те, що ОСОБА_4 відомо про розпочату процедуру притягнення його кримінальної відповідальності, однак він до органу досудового розслідування не з`являється, тобто є усі підстави вважати що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування.

Підозрюваний може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, які викривають його неправомірні дії, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо. При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_4 обумовлено тим, що жоден з них не зможе запобігти вказаним ризикам.

ОСОБА_4 є громадянином України, не працює, стан його здоров`я не перешкоджає утриманню під вартою; хоча у підозрюваного і є соціальні зв`язки в Україні, але з огляду на те, що він залишив територію України - вони не є міцними.

Введення військового стану на Україні, під час якого державні органи виконують свої обов`язки не в повному та необхідному обсязі, що також може зашкодити процесуальній поведінці ОСОБА_4 .

Усі ці ризики свідчать про неможливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, які є досить очевидними, реальними та такими, що виправдовують обмеження свободи підозрюваного.

Згідно інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України № 91-11825/18/23-Вих від 21.03.2023, підозрюваний ОСОБА_4 покинув територію України та перетнув державний кордон в пункті пропуску "Сеньківка" 06.12.2020 (інформація надана станом на 29.03.2023). Таким чином встановлено, що з 06.12.2020 підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від органу досудового розслідування перебуває за кордоном, у зв`язку з чим виконати ухвалу суду від 23.08.2023 про його затримання за межами України не представляється можливим.

Таким чином, враховуючи, що під час досудового розслідування отримано відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_4 виїхав за межі України, він обґрунтовано оголошений постановою прокурора у міжнародний розшук.

А відтак, слідчий вважає, що наявні підстави для розгляду клопотання про обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за його відсутності відповідно до положень ч.6 ст.193 КПК.

В судовому засіданні прокурор клопотання слідчого підтримав, вважав, що підозра оголошена ОСОБА_4 є обґрунтованою, що підтверджується наразі вже зібраними доказами, та достатньо ризиків для вирішення питання про обрання останньому запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою.

Стверджував, що тривалий час встановити місце знаходження цієї особи не представляється можливим, та ОСОБА_4 перебуває у міжнародному розшуку, а тому є всі підстави обрати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_8 до суду не з`явився, на електронну пошту суду надіслав заяву, якою просив провести розгляд клопотання слідчого без його участі, проти задоволення клопотання не заперечував (а.с.71).

Слідчий суддя перевіривши наданні матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши доводи прокурора, дійшов наступного висновку.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального злочину, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи; репутацію підозрюваного, його майновий стан; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Під час судового розгляду клопотання встановлено, що Слідчим відділом Болградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000053 від 14.09.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України (а.с.14).

Нагляд за додержанням законності під час досудового розслідування у вигляді процесуального керівництва здійснюється прокурорами Болградської окружної прокуратури (а.с.19).

24.03.2021 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, письмове повідомлення про підозру вручено батьку підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_9 (а.с.53-54).

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами:

-протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 ;

-протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_7 ;

-протоколом слідчого експерименту за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_7 , від 07.10.2020;

-висновком судово-медичної експертизи;

-протоколом слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_6 ;

-висновком комісійної судово-медичної експертизи;

-протоколом огляду місця події домоволодіння АДРЕСА_3 ;

-протоколом слідчого експерименту за участю потерплої ОСОБА_6 та судово медичного експерта;

-протоколом слідчого експерименту за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_7 та судово - медичного експерта;

-протоколами допиту свідків;

-іншими матеріалами кримінального провадження в сукупності.

Ухвалою слідчого судді від 23.08.2023 року було задоволено клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області, капітана поліції ОСОБА_5 про дозвіл на затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з метою приводу (а.с.63-66).

Постановою прокурора від 14.12.2023 року оголошено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в міжнародний розшук (а.с.67-68).

Згідно інформації, наданої Головним центром обробки спеціальної інформації Державної Прикордонної служби України 21.03.2023 року, підозрюваний ОСОБА_4 покинув територію України та перетнув державний кордон в пункті пропуску "Сеньківка" 06.12.2020 року (а.с.62).

Таким чином встановлено, що з 06.12.2020 підозрюваний ОСОБА_4 з метою ухилення від органу досудового розслідування перебуває за кордоном, у зв`язку з чим виконати ухвалу суду від 23.08.2023 про його затримання за межами України не представляється можливим.

Разом з тим, у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч.1 ст.122 КК України, яке являється нетяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді виправними роботами на строк до двох років або обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Однак до теперішнього часу встановити місце знаходження ОСОБА_4 - не представилося можливим.

Необхідність обрання саме цього запобіжного заходу, зумовлена наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а також наявністю ризиків передбачених ст.177 КПК України таких як:

- ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК - переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років, що само по собі може спонукати сховатись від слідства та суду та вживати заходи щодо створення перешкод для правосуддя іншим чином; в тому числі, оскільки підозрюваний виїхав за межи України.

Наявність ризику переховування від органу досудового розслідування та суду підтверджується тим, що ОСОБА_4 06.12.2020 (через 3 місяця після події злочину) виїхав за межи України, завідомо знаючи про те, що відносно нього розпочато досудове розслідування.

Окрім цього, згідно ухвали слідчого судді від 09.06.2021 (№ 497/1297/2020) в задоволені скарги захисника підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення останнього про підозру у даному кримінальному провадженні за ч.1 ст.122 КК відмовлено, що свідчить про те, що ОСОБА_4 відомо про розпочату процедуру притягнення його кримінальної відповідальності, однак він до органу досудового розслідування не з`являється, тобто є усі підстави вважати що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування. Матеріали, що підтверджують ці обставини є протоколи допиту потерпілої та свідків у даному кримінальному провадженні; ухвала слідчого судді від 09.06.2021 року (справа №497/1297/2020).

- ризик, передбачений п. 3 ч.1 ст.177 КПК - незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

Підозрюваний може вдатись до спроб незаконно впливати на свідків, які викривають його неправомірні дії, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо. При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Матеріали, що підтверджують ці обставини є протоколи допиту потерпілої та свідків у даному кримінальному провадженні.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами у належному обсязі на вимогу ст. 5 параграфу 1 (с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, що передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин, що також підтверджується рішенням Європейського суду з прав людини (К.-F. Проти Німеччини, від 27.11.1997 року, параграф 57).

З огляду на положення ст. 177 КПК України, враховуючи мету застосування запобіжного заходу, слідчий суддя має пересвідчитися у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.

Відповідно до п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Слідчий суддя вважає, що усі ті докази, що зібрані на даний час органом досудового розслідування є вагомими, які вказують на обґрунтованість підозри відносно ОСОБА_4 .

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Слідчий, звертаючись з клопотанням про обрання відносно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та прокурор надаючи пояснення в судовому засіданні при розгляді клопотання довели наявність обґрунтованої підозри у вчиненні названого кримінального правопорушення, перебування його у міжнародному розшуку та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики перешкоджати кримінальному провадженню, передбачені ст.177 КПК України.

Вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно підозрюваного слідчий суддя керується положеннями ст.178 КПК України, та оцінює в сукупності усі обставини, в тому числі наявність ризиків таких як:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нетяжкого злочину, та усвідомлення підозрюваного в тому, що йому загрожує покарання у вигляді обмеженням волі на строк до трьох років, або позбавленням волі на строк до трьох років, що спонукало сховатись від слідства та суду та вживати заходи щодо створення перешкод для правосуддя іншим чином;

- фактичне переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки ОСОБА_4 , будучи достеменно обізнаним про наявність кримінального провадження відносно нього ухилився від явки до органу досудового розслідування та наразі перебуває у міжнародному розшуку.

Так, згідно ч.6 ст.193 КПК України слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук.

У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Кримінальний процесуальний кодекс України жодним чином не обумовлює ухвалення судового рішення про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за відсутності підозрюваного доведеністю факту перебування такої особи у міжнародному розшуку, а лише визначає необхідність оголошення такого розшуку (ч. 6 ст. 193, ч. 2 ст. 281 КПК України), що в даному випадку і було здійснено постановою прокурора Болградської окружної прокуратури, якою підозрюваного ОСОБА_4 оголошено у міжнародний розшук.

Пунктом 8 розділу VIII «Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.07.2017 № 575, визначено, що у кримінальних провадженнях про тяжкі та особливо тяжкі злочини, в яких підозрюваного оголошено в розшук, у разі наявності достатніх підстав вважати, що особа може переховуватися за межами України, слідчий відповідно до законодавства вирішує питання про оголошення особи в міжнародний розшук.

Зважаючи на положення ст.ст.280, 281 КПК України, а також п. 8 «Інструкції з організації взаємодії органів досудового розслідування з іншими органами та підрозділами Національної поліції України в запобіганні кримінальним правопорушенням, їх виявленні та розслідуванні» та п. 4.4 Інструкції № 3/1/2/5/2/2, обов`язковою умовою для направлення правоохоронним органом запиту до РА НЦБ Інтерполу щодо міжнародного розшуку особи, яка вчинила кримінальне правопорушення на території України, є ухвалення слідчим, прокурором постанови про оголошення цієї особи в міжнародний розшук.

Прийняття слідчим, прокурором відповідного процесуального рішення в рамках кримінального провадження є лише першим етапом для оголошення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, в міжнародний розшук. Наступним етапом є направлення правоохоронним органом запиту до РА НЦБ Інтерполу про оголошення особи в міжнародний розшук.

Винесення прокурором постанови про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук та внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, на переконання слідчого судді є достатнім для підтвердження факту оголошення особи у міжнародний розшук в розумінні вимог ст. 281 КПК України та ч.6 ст.193 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що до клопотання слідчого були надані належні та допустимі докази про оголошення ОСОБА_4 в міжнародний розшук.

Обов`язковою умовою здійснення міжнародного розшуку з метою екстрадиції є чинне процесуальне рішення про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначена вимога міститься у ч.2 ст. 58 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, згідно з якою до запиту про видачу особи для здійснення кримінального переслідування в обов`язковому порядку повинна долучатися завірена копія постанови про взяття під варту. Аналогічні вимоги передбачені Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року.

Крім цього, неприйнятними для екстрадиції процесуальним рішенням є ухвала суду про дозвіл на затримання з метою приводу, що за своєю природою не є рішенням про обрання або застосування запобіжного заходу, відповідно до вищевказаних нормативних актів, які мають вищу юридичну силу ніж чинне кримінально процесуальне законодавство.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, зокрема Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК України), який набрав чинності 20.11.2012 року та яким визначено порядок кримінального провадження на території України.

Окрім того, зазначений КПК України не визначає, якими саме доказами має бути доведено, що особа перебуває у будь-якому із видів розшуку, однак регламентує, що про оголошення розшуку (державного, міжнародного) має бути винесена окрема постанова слідчого або прокурора (ст.281 КПК України). Фактично дата винесення слідчим, прокурором постанови про оголошення обвинуваченого в міжнародний розшук і є початком перебування особи в міжнародному розшуку.

Крім того, слідчий суддя перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме того, що підозрюваний може переховуватися від слідства та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, та вчинити інший злочин, встановила, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, характер та ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення.

Так, враховуючи дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні нетяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, та який оголошений у міжнародний розшук, а тому з урахуванням ст. ст. 177, 178, 183, 184, 194, ч. 6 ст. 193 КПК України, з метою забезпечення виконання процесуальних рішень, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Постановою слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області від 29.04.2021 року зупинено досудове розслідування в даному кримінальному провадженні (а.с.72-73).

З огляду на те, що повідомлення про підозру відносно ОСОБА_4 було вручено його батьку ОСОБА_9 24.03.2021 року (а.с.53-54), та у подальшому 29.04.2021 року зупинено досудове розслідування в даному кримінальному провадженні і наразі не відновлено, то строк досудового розслідування не сплив.

Слід відмітити, що відповідно до ч.5 ст.280 КПК України, після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.

Перелік слідчих (розшукових) дій встановлено главою 20 КПК України.

На думку слідчого судді, обґрунтованими є доводи слідчого і прокурора, що обрання запобіжних заходів відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, а не до слідчих (розшукових) дій, а тому зупинення досудового розслідування, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 280 КПК України, не перешкоджає зверненню з клопотанням про обрання запобіжного заходу.

Крім того, клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на підставі ч.6 ст.193 КПК України спрямоване на забезпечення подальшого міжнародного розшуку підозрюваного, тобто встановлення його місцезнаходження, а тому у відповідності до вимог ч. 5 ст.280 КПК України може здійснюватися й після зупинення досудового розслідування.

При судовому розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Надані із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою матеріали доводять наявність правових підстав для обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також того, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси підозрюваного з метою забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, враховуючи наявність належних і достатніх доказів про перебування обвинуваченого у міжнародному розшуку, а також наявність обґрунтованої підозри та актуальних ризиків, зазначених в ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255 255-3 Кримінального кодексу України;

5) щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

З огляду на обставини викладені вище, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, розмір застави буде визначено слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного після його затримання і доставки до слідчого судді.

В зв`язку з цим, слідчий суддя звертає увагу, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є тотожним поняттю застосування такого, тому після затримання підозрюваного питання можливості застосування до нього обраного запобіжного заходу або його зміну на більш м`який запобіжний захід буде повторно розглядатися судом у встановленому законом порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176-178, 183, 184, 193, 395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Болградської окружної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 від 14.09.2020 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України задовольнити.

Обрати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Болград Одеської області, громадянину України, раніше не судимому, який значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , перебуває в міжнародному розшуку, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Зобов`язати компетентних службових осіб органу досудового розслідування після затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і не пізніше як через сорок вісім годин з часу доставки його до місця кримінального провадження звернутися до слідчого судді для розгляду клопотання за участю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про застосування обраного йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1