Номер провадження: 11-кп/813/427/24
Справа № 521/9174/22
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.01.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий - суддя ОСОБА_2 ,

судді ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника потерпілого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_10 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2023 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_11 , якому інкримінується вчинення суспільно небезпечного діяння, яке передбачене ч. 1 ст. 125 КК України,

установив

Зміст оскарженого судового рішення.

В провадження Малиновського районного суду м. Одеси надійшли матеріали кримінального провадження та додані до нього документи відносно ОСОБА_11 , якому інкримінується вчинення суспільно небезпечного діяння, яке передбачене ч. 1 ст. 125 КК України.

Із змісту клопотання вбачається, що 25 травня 2022 року, приблизно о 16 годині 00 хвилин, ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи у дворі будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті особистих неприязних відносин, в ході раптово виниклого словесного конфлікту з його сусідом ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з метою заподіяння тілесних ушкоджень, безпричинно, діючи у стані неосудності, тобто вчиняючи суспільно небезпечне діяння, пов`язане з ігноруванням встановлених у суспільстві норми поведінки та порушенням громадського порядку, коли він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, не усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, з метою заподіяння шкоди здоров`ю останньому, наніс один удар кулаком правої руки в праве вухо ОСОБА_8 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани правої вушної раковини, зазначене ушкодження не було небезпечним для життя, має незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм згідно з п.п. 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995р., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2023 року застосовано до ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку із вчиненням ним суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним режимом нагляду.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

На дану ухвалу суду прокурор Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що вважає ухвалу незаконною та такою, що винесена з істотним порушенням вимог кримінально процесуального закону.

В апеляційній скарзі посилається на те, що судом в порушення вимог КПК України розглянуто клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_11 в порядку ч.3 ст.349 КПК України, тоді як виникає сумнів щодо того, як само суд з`ясував , чи правильно розуміє особа, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру, зміст обставин які ніким не оспорюються, якщо особа є неосудною та має психічне захворювання.

На підставі цього, прокурор просить оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Позиції учасників судового розгляду стосовно поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити.

Представник потерпілого адвокат ОСОБА_9 заперечувала проти апеляційної скарги прокурора на підставах, викладених в письмових запереченнях, просила ухвалу суду залишити без змін.

Захисник ОСОБА_7 також заперечував проти апеляційної скарги прокурора.

Також в судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 наполягав на особистій участі в апеляційному суді ОСОБА_11 та його законного представника, та вважав неможливим продовження розгляду справи за їх відсутності.

Захисник ОСОБА_7 вважав, що проведення апеляційного розгляду за відсутності особи, стосовно якої застосовані примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_11 та його законного представника - ОСОБА_12 не буде порушенням їх прав.

Вирішуючи питання щодо можливості продовження апеляційного розгляду за відсутності вказаних осіб, апеляційний суд враховує, що судові засіданні призначались судом на 05.10.2023 року, 05.12.2023 року, 25.01.2024 року та не відбулись у зв`язку з неявкою ОСОБА_11 та його законного представника.

В судовому засіданні від 05.12.2023 року прокурора, який наполягав на необхідності їх обов`язкової явки до апеляційного суду, було зобов`язано забезпечити явку ОСОБА_11 в наступне судове засідання. Проте, прокурор, не зміг забезпечити присутність ОСОБА_11 в судовому засіданні, а заявив клопотання про його примусовий привід, в задоволенні якого ухвалою суду було відмовлено з підстав того, що ОСОБА_11 має процесуальний статус особи, відносно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, тому відносно нього не може бути застосований примусовий привід.

Згідно ч. 1 ст. 512 КПК України судовий розгляд щодо застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється одноособово суддею в судовому засіданні за участю прокурора, обов`язковою участю фізичної особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру, її законного представника та захисника згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Питання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_11 , було вирішено ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2023 року, тоді як апеляційним судом розглядаються вимоги прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_10 про призначення нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції, а не про застосування примусових заходів.

З урахуванням цих обставин, подальше відкладення розгляду справи буде носити формальний характер та призведе до порушення прав ОСОБА_11 на розгляд провадження в розумні строки, а тому колегія суддів вважає недоцільним відкладення судового розгляду та, з урахуванням думки захисника ОСОБА_7 , який вважав, що проведення апеляційного розгляду за відсутності особи, стосовно якої застосовані примусові заходи медичного характеру - ОСОБА_11 та його законного представника - ОСОБА_12 не буде порушенням їх прав, тому колегія суддів дійшла висновку про продовження апеляційного розгляду за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, думки учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Згідно ч.1 ст. 404 КПК України - суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

В ході апеляційної перевірки матеріалів кримінального провадження встановлено, що дізнавач, за погодженням із прокурором, звернувся до місцевого суду із клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_11 , в якому йшлося, що останній вчинив в стані неосудності суспільно небезпечне діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК.

Суд 1-ої інстанції, за результатами розгляду вказаного клопотання, дійшов висновку про необхідність кримінально-правової оцінки дій ОСОБА_11 як суспільно небезпечного діяння, що містить ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Під час апеляційного розгляду встановлені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які є підставами для скасування судового рішення та призначення нового розгляду кримінального провадження у суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Так, ч. 1 ст. 9 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

У відповідності до положень ст. 2 КПК України, одним із завдань кримінального провадження - є застосування до кожного учасника кримінального провадження належної правової процедури.

Так, здійснюючи кримінально правову оцінку дій неосудної особи, суд має виходити із зовнішнього прояву вчиненого діяння, в тому числі, якщо мало місце посягання на життя, враховувати характер, локалізацію, кількість спричинених ушкоджень, знаряддя, які було застосовано в ході спричинення шкоди тощо. Сукупність таких об`єктивних даних дозволить правильно здійснити оцінку вчиненого неосудною особою суспільно небезпечного діяння.

Виходити лише із фактичних наслідків, які настали у результаті дій неосудної особи не можна, скільки існує високий ризик неправильної оцінки самої суспільно небезпечної поведінки такої неосудної особи, що в свою чергу впливає на обрання для такої особи певних примусових заходів медичного характеру, визначення того факту чи мало місце суспільно небезпечне посягання на життя або здоров`я інших осіб взагалі.

Правильна кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого особою в стані неосудності, впливає на обрання виду примусових заходів медичного характеру та на правильну кваліфікацію дій особи, яка є суб`єктом кримінального правопорушення і вчинила кримінальне правопорушення спільно з неосудною особою, обрання їй правильної форми та міри кримінальної відповідальності.

Отже, суспільна небезпека діяння, вчиненого в стані неосудності, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, має також оцінюватись за загальними критеріями характером і ступенем з урахуваннях всіх вищезазначених елементів, які їх визначають (характером суспільних відносин, на які діяння посягає, об`єктивними ознаками діяння, а саме місцем, часом, обстановкою, способами й засобами його вчинення, знаряддям, кількістю осіб, характером суспільно небезпечних наслідків, інтенсивністю посягання, видом і розміром шкоди, яка заподіюється діянням охоронюваним кримінальним законом суспільним відносинам чи ставить їх під загрозу реального заподіяння такої шкоди).

Колегія суддів звертає увагу, що зі змісту ухвали суду першої інстанції слідує, що суд урахував позицію законного представника та захисника, які не заперечували фактичні обставини та погодилися із недоцільністю їх повного дослідження, і фактично здійснив судовий розгляд клопотання сторони обвинувачення щодо ОСОБА_11 у спрощеному порядку, що підтверджується журналом судового засідання (а.с. 82-83). Проте кримінальний процесуальний закон дозволяє будь-які спрощення під час судового розгляду лише у тому разі, якщо учасники судового розгляду, передусім обвинувачений, не оспорюють фактичних обставин вчиненого. Вочевидь така процедура незастосовна щодо неосудних осіб. Застосування спрощених підходів у поєднанні зі зміною кримінально-правової оцінки дій неосудної особи судом без дослідження доказів у цьому провадженні є неприпустимим.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 КПК під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує такі питання: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

З системного аналізу вказаних норм КПК слідує, що законодавець покладає на суд обов`язок під час розгляду клопотання про застосування до особи примусових заходів медичного характеру, ураховуючи те, що така особа є неосудною і не усвідомлює свої дії та події, що відбуваються з нею, здійснити повне та всебічне дослідження матеріалів, якими обґрунтовується дане клопотання, а також на підставі такого дослідження встановити усі обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Вказана позиція апеляційного суду узгоджується із позицією, викладеною в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 02 лютого 2023 року, справа № 570/816/21 (провадження №51-3563км22).

Як передбачено статтею 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями і застосовується цей принцип з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Також апеляційний суд виходить з положень ч. 1 ст. 9 КПК України, за якими під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, тобто суд під час розгляду кримінального провадження повинен дотримуватися засад законності.

В той же час, відповідно ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тобто, значення загальних засад кримінального провадження, як норм вищого ступеня нормативності, є підґрунтям для тлумачення норм кримінального процесуального права та подолання прогалин у правовому регулюванні кримінальних процесуальних правовідносин.

Пунктом шостим частини першої ст. 407 КПК України передбачено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Відповідно до ч. 2 ст.415 КПК, призначаючи новий розгляд у суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому доводи прокурора про порушення судом вимог кримінального закону та КПК щодо ненадання оцінки дослідженим доказам на підтвердження встановлених судом обставин, або зазначення мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення, у разі наявності таких підстав, мають бути обов?язково перевірені судом під час нового розгляду.

Висновки і мотиви, з яких скасовані судові рішення, є обов`язковими для суду першої інстанції при новому розгляді.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції допущено істотні порушення норм кримінального процесуального законодавства, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, ухвала суду підлягає скасуванню із призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, в іншому складі.

Під час нового розгляду справи, неухильно дотримуючись вимог КПК України, суду першої інстанції, у відповідності до положень закону та з урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, необхідно ретельно перевірити доводи прокурора про допущення судом спрощеного порядку розгляду кримінального провадження,прийняти законне, обґрунтоване і справедливе рішення, вмотивувавши його належним чином.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню, з призначенням нового розгляду у суді першої інстанції в іншому складі суду, зі стадії підготовчого судового провадження.

Керуючись ст. ст. 24, 370, 376, 403, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

ухвалив

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури ОСОБА_10 задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 16.05.2023 року про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_11 , якому інкримінується вчинення суспільно небезпечного діяння, яке передбачене ч. 1 ст. 125 КК України - скасувати та призначити новий судовий розгляд клопотання у тому ж суді першої інстанції, зі стадії підготовчого судового розгляду, в іншому складі суду.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4