Справа № 185/5208/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2024 року м.Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд

Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Павлограді кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000555 від 09.12.2022 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кузнецовськ, Рівненської області, громадянина України, водія групи інженерного облаштування , солдата ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 КК України,

за участі прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_3 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

На підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в України» від 24 лютого 2022 року N?64/2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року N?2102-IX, в Україні із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено воєнний стан. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року N? 133/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14 березня 2022 року N? 2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 18 квітня 2022 року N? 259/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 21 квітня 2022 року N? 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року N? 341/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22 травня 2022 року N? 2263-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 12 серпня 2022 року N? 573/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 серпня 2022 року N? 2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07.11.2022 N? 757/2022, затвердженого Законом України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 N? 2738-Іх, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21.11.2022 року строком на 90 діб. Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 2 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України (далі за текстом - Статут) захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Водночас, ст. 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Відповідно до ст. 28 Статуту, єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця, наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази, а також в забезпеченні

виконання

зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України.

Статтями 29, 31 Статуту також передбачено, що за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Статтею 32 Статуту також передбачено, що капітани за своїми військовим званням є начальниками для військовослужбовців рядового, молодшого і старшого сержантського і старшинського складу.

Відповідно до розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ?159-р від 18.06.2022 року було створено ІНФОРМАЦІЯ_7 (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_8. До вказаного загону було зараховано 343 військовослужбовців, в тому числі інспектора прикордонної служби 2 категорії - снайпера 4 відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_9 (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_8, солдата ОСОБА_3 , та заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 по роботі з персоналом ВПС (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_8 капітана ОСОБА_7 .

Згідно посадової інструкції заступник начальника прикордонної застави складу прикордонної застави. відділу прикордонної служби (тип С) є прямим начальником для усього особового складу.

Таким чином, заступник начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 по роботі з персоналом ІНФОРМАЦІЯ_11 ВПС (тип С) капітан ОСОБА_7 , по відношенню до військовослужбовця - інспектора прикордонної служби 2 категорії - снайпера 4 відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_9 (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_8, солдата ОСОБА_3 був прямим начальником за своїм службовим становищем та начальником за військовим званням, а останній - підлеглим капітану ОСОБА_7 .

Поряд із цим, статтею 35 Статуту, серед іншого, передбачено, що накази віддаються, як правило, в порядку підпорядкованості, наказ можна віддавати одному чи групі військовослужбовців усно або письмово, наказ повинен бути сформульований чітко і не може допускати подвійного тлумачення.

Згідно ст. 36 Статуту, командир (начальник) відповідає за відданий наказ, його наслідки та відповідність законодавству, а також за невжиття заходів для

його виконання, за зловживання, перевищення влади чи службових повноважень.

Стаття 37 Статуту визначає, що військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його, військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання.

Крім того, Статутом визначений зміст військової присяги, згідно якого кожний військовослужбовець, вступаючи на військову службу урочисто присягає

Українському народові завжди бути йому вірним і відданим, обороняти Україну, захищати її суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно додержуватися Конституції України та законів України, зберігати державну таємницю, а також присягає виконувати свої обов`язки в інтересах співвітчизників та ніколи не зраджувати Українському народові.

Згідно ст.ст. 6, 11, 16, 127, 128 Статуту, ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України також передбачено, що кожен військовослужбовець зобов`язаний знати й сумлінно виконувати вимоги цього Статуту, свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України, вести бойові дії наполегливо, до повного виконання поставленого завдання, виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни. владних функцій,

Під наказом у ст. 401 КК України розуміється одна із форм реалізації організаційно-розпорядчих адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або не вчинення

підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі. В контексті ст. 402 КК України під наказом розуміється також пряма вимога у вигляді розпорядження, вказівки, команди тощо.

Особа, яка одержала законний наказ, зобов`язана його виконати. За своєю юридичною природою виконання законного наказу - це виконання особою свого юридичного (службового) обов`язку.

Наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

В свою чергу, солдат ОСОБА_3 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, у зв`язку з виконанням завдань за призначенням, пов`язаних із захистом незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України ІНФОРМАЦІЯ_14 (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_8 виконує завдання за призначенням на території Луганської області.

Відповідно до бойового розпорядження командира оперативно тактичного угрупування " ІНФОРМАЦІЯ_4 " бригадного генерала ОСОБА_9 ЛоБР-1264т від 28.11.2022 31 зведений прикордонний загін ВПС (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_8 передано в оперативне підпорядкування командиру ІНФОРМАЦІЯ_12.

Згідно до бойового розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_12 полковника ОСОБА_10 N ?1176/КП/4 від 04 грудня 2022 року командиру зведеного загону ІНФОРМАЦІЯ_8 ДПС України необхідно передати в оперативне підпорядкування та завести на позиції ІНФОРМАЦІЯ_13 90 військовослужбовців, серед яких було визначено інспектора прикордонної служби 2 категорії - снайпера 4 відділення інспекторів прикордонної служби ІНФОРМАЦІЯ_9 (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_8 солдата ОСОБА_3 , та заступника начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 по роботі з персоналом ВПС (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_8, капітана ОСОБА_7

07.12.2022 року солдат ОСОБА_3 разом з іншими військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_8, перебували поблизу АДРЕСА_2 , де йому та іншим військовослужбовцям близько 10 год. 28 хв. заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 по роботі з персоналом ВПС (тип С) ІНФОРМАЦІЯ_8 капітаном ОСОБА_7 доведено усний наказ про те, що згідно до бойового розпорядження командира ІНФОРМАЦІЯ_12 полковника ОСОБА_10 N ?1176/КП/4 від 04 грудня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_15 передана в підпорядкування ІНФОРМАЦІЯ_13, із завданням не допустити прориву окупаційних військ на напрямку Райгородка - Чернещина, та наказав висунутися на визначений рубіж оборони з метою зайняття ВОП 33 та на місці організувати бойове чергування.

Отримавши зазначений наказ прямого начальника солдат ОСОБА_3 в усній формі відкрито відмовився від його виконання.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав у повному обсязі, та на запитання суду пояснив, що з обставинами, які зазначені в обвинувальному акті, він повністю згоден. Дійсно у грудні 2022 року він разом з іншими військовослужбовцями перебували поблизу АДРЕСА_2 , де йому та іншим військовослужбовцям заступником начальника ІНФОРМАЦІЯ_10 по роботі з персоналом ВПС капітаном ОСОБА_7 було доведено усний наказ із завданням не допустити прориву окупаційних військ, наказав висунутися на визначений рубіж оборони, та на місці організувати бойове чергування. Від виконання наказу він відмовився, так як був втомлений після повернення з позиції де відбувалися бойові дії. У скоєному він щиро кається, та бажає в подальшому проходити службу в лавах ЗСУ для захисту територіальної цілісності України від держави агресора.

Крім показів обвинуваченого, його провина також підтверджується наступними доказами, а саме:

- наказом № 4217-АГ від 08.12.2022 року про призначення службового розслідування по факту відмови ОСОБА_3 виконання бойового завдання ( Том 1 а.с. 50-51) ;

- наказом № 4399-АГ від 17.12.2022 року про результати службового розслідування по факту відмови ОСОБА_3 виконання бойового завдання ( Том 1 а.с. 52-53) ;

- висновком службового розслідування по факту відмови ОСОБА_3 виконання бойового завдання, згідно якого комісія постановила про підтвердження за результатами розслідування факту відмови ОСОБА_3 виконувати бойове завдання ( Том 1 а.с. 54-58) ;

- протоколом огляду предмета від 25.12.22 року з додатками до нього, згідно якого, вбачається з відеозапису пряма відмова ОСОБА_3 від виконання висунутого наказу ( Том 1 а.с. 95-98).

Допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що він винний у непокорі, тобто відкритій відмові виконати наказ начальника, в умовах воєнного стану.

Його дії кваліфікуються за ч.4 ст. 402 КК України.

Під час визначення покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ст. 66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання, є щире каяття обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення.

Згідно ст. 67 КК України, обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення яке відноситься до категорії тяжких злочинів, раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, вину визнав у повному обсязі.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з урахуванням ступеню тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи винного та обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання. Особі, який вчинив злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до положень ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також не має на меті фізичних страждань або принизити людську гідність.

За правилами кримінального закону покарання, призначене особі за вчинений злочин, має бути законним і справедливим. Законність покарання означає, що його має бути призначено особі відповідно до вимог цього закону, а справедливість покарання визначається принципом його домірності, тобто необхідності його визначення судом саме у тому виді й розмірі, яке з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, буде необхідним та достатнім для її виправлення й попередження нових злочинів.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який в своїх рішеннях зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було «свавільним» («Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року). У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський Суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст. 69 КК України суд вважає можливим призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 402 КК України, так як обвинувачений має на утриманні матір - ОСОБА_8 , 1956 року народження, пенсіонерку, яка проживає із обвинуваченим, та знаходиться на його утриманні, є добровольцем, та військовослужбовцем ЗСУ, а саме проходить службу в ІНФОРМАЦІЯ_16 ОСОБА_4 , бажає в подальшому проходити службу в лавах ЗСУ для захисту територіальної цілісності України від держави агресора, та щиро кається в тім, що сталося.

Крім того, за змістом приписів ст.58 КК України покарання у виді службового обмеження застосовується до засуджених військовослужбовців, крім військовослужбовців строкової служби, на строк від шести місяців до двох років у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, а також у випадках, коли суд, враховуючи обставини справи та особу засудженого, вважатиме за можливе замість обмеження волі чи позбавлення волі на строк не більше двох років призначити службове обмеження на той самий строк. Із суми грошового забезпечення засудженого до службового обмеження провадиться відрахування в дохід держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.

Беручи до уваги обставини справи та особу обвинуваченого, суд вважає можливим на підставі ст. 58 КК України замість основного покарання у вигляді позбавлення волі, призначити обвинуваченому ОСОБА_3 службове обмеження на строк один рік, із відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 відсотків у дохід держави.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правам особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, та воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного обвинуваченого такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази слід розподілити в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст.ст. 69,58 КК України у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 (один) рік з відрахуванням із суми грошового забезпечення 20 (двадцяти) відсотків в дохід держави.

Цивільний позов не заявлений.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Речові докази: ДВД диск з показів технічних приладів фіксації - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

На вирок може бути подана апеляційна скарга з підстав, передбачених ст. 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається сторонам кримінального провадження. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1