29.12.2023
Справа № 642/3389/23
Провадження № 1-кс/642/1930/23
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Куп`янськ-Вузловий Харківської області, громадянки України, яка на момент вчинення злочину працювала на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Куп`янськ» Харківської митниці Держмитслужби, раніше не судимої, зареєстрованої за адресою: Харківська область, м. Куп`янськ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року до слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова звернувся слідчий Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000588 від 16.08.2023.

Як вбачається з наданих матеріалів кримінального провадження, Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000588 від 16.08.2023 за підозрою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що після незаконного вторгнення на територію України збройних сил російської федерації, тобто після 24.02.2022, у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не раніше середини травня 2022 року, громадянка України ОСОБА_4 , яка перебувала на тимчасово окупованій військами російської федерації території Куп`янського району Харківської області, будучи на той час працівником правоохоронного органу Державної митної служби України, обіймаючи з 01.07.2021 до 23.01.2023 посаду старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Куп`янськ» Харківської митниці, діючи протиправно, умисно, за власним бажанням, не маючи на те відповідних встановлених законодавством повноважень, з метою надання допомоги ворожій державі рф та заподіяння шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, державній, економічній та інформаційній безпеці України, в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, вступила у контакт з невстановленими в ході досудового розслідування представниками збройних формувань рф.

У подальшому, в м. Куп`янську Харківської області, в невстановлені дату та час, але не раніше середини травня 2022 року, ОСОБА_4 отримала та прийняла від вказаних осіб пропозицію про співпрацю з представниками рф, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади рф та недопущення контролю України над територією м. Куп`янська Харківської області, тобто перехід на бік ворога, що виразилося у зайнятті нею посади в незаконній окупаційній адміністрації, здійсненні закликів та агітації місцевого населення про перехід на бік ворога та залученні інших осіб, зокрема ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на роботу до незаконної окупаційної адміністрації.

Так, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на вчинення державної зради шляхом переходу на бік ворога в період збройного конфлікту, в умовах воєнного стану, діючи добровільно, погодилася активно співпрацювати з представниками держави-агресора рф та наприкінці червня на початку липня 2022 року, більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території тимчасово окупованого у період з 24.02.2022 до 09.09.2022 збройними формуваннями російської федерації м. Куп`янська Харківської області, будучи громадянкою України, працівником правоохоронного органу, добровільно, на пропозицію невстановлених досудовим розслідуванням представників незаконного органу влади - «военно-гражданской администрации Купянского района Харьковской области», що була створена представниками держави-агресора - російської федерації на тимчасово окупованій території м. Куп`янська Харківської області, погодилася на зайняття посади «и.о. ведущего специалиста отдела торговли Управления промышленности и торговли ВГА Харьковской области».

Після цього, ОСОБА_4 , обіймаючи вказану посаду в незаконній окупаційній адміністрації держави-агресора, виконувала наступні функціональні обов`язки: здійснювала прийом документації та кореспонденції у незаконному органі влади; організовувала роботу із прийому документів для отримання виплат від рф місцевому населенню; здійснювала збір інформації та заяв від мешканців м. Купянська Харківської області з приводу вирішення питань організаційного та гуманітарного характеру; брала участь у проведенні незаконних перевірок торгівельних підприємств тощо.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 , перебуваючи з 01.07.2021 до 23.01.2023 на посаді старшого державного інспектора відділу митного оформлення «Вантажний» митного поста «Куп`янськ» Харківської митниці, будучи працівником правоохоронного органу України, порушуючи вимоги ст. ст. 17, 19, 65 Конституції України, якими передбачено обов`язок громадян України щодо захисту Вітчизни, суверенітету, незалежності й територіальної цілісності України, та зобов`язання діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, забезпечила становлення і зміцнення окупаційної влади рф, з метою недопущення здійснення контролю українською владою на території м. Куп`янська Харківської області, здійснивши тим самим перехід на бік ворога в період збройного конфлікту з рф, в умовах воєнного стану, тобто умисно вчинила діяння на шкоду суверенітетові та територіальній цілісності та недоторканості, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а саме у державній зраді, тобто діянні, умисно вчиненому громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній та інформаційній безпеці України: перехід на бік ворога в період збройного конфлікту, вчинений в умовах воєнного стану.

18.05.2023 із дотриманням вимог ст. ст. 40, 135, 276 - 278 КПК України ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України підтверджується: показаннями свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , з приводу обстави кримінального правопорушення; висновком судово комп`ютерно-технічної експертизи мобільних телефонів та USB-накопичувачів, вилучених у підозрюваного ОСОБА_12 (висновок експерта № СЕ-19/121-22/17285-КТ від 23.12.2022); протоколом огляду оптичного носія інформації, який є додатком до висновку експерта № СЕ-19/121-22/17285-КТ від 23.12.2022, на якому виявлено файли з документами незаконної окупаційної влади; показаннями підозрюваного ОСОБА_12 , з приводу обстави кримінального правопорушення.

Дослідивши матеріали кримінального провадження встановлено, що підозрювана ОСОБА_4 вчинила особливо тяжкий умисний злочин проти основ національної безпеки України, за який передбачено покарання у вигляді довічного позбавлення волі, з конфіскацією майна.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Необхідність обрання стосовно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Метою обрання стосовно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є: забезпечення виконання покладених на неї процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: - переховуватись від органів досудового розслідування та суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_4 може здійснити вищезазначені дії:

-переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі обвинуваченого настільки, що його неможливо відвернути не взявши особу під варту.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконний вплив на свідків та перешкоджання розгляду судом справи іншим чином унеможливлює обрання їй іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою.

Враховуючи, що підозрювана ОСОБА_4 на виклики слідчого на 25.05.2023; 26.05.2023 та 27.05.2023 не з`явилася, про причини неявки не повідомила, будь-яких підтверджень наявності поважних причин не прибуття на виклик до органу досудового розслідування не надала; тривалий час перебувала на окупованій ЗС РФ території Харківської області, яку добровільно, з іншими працівниками митниці, не залишила, є всі підстави вважати, що вона і надалі намагатиметься переховуватися від органу досудового розслідування. Також, тривалий час ОСОБА_4 була працівником митниці, володіє тактикою і методами правоохоронної діяльності, може використати свої знання та досвід на шкоду органу досудового розслідування.

При цьому, постановою слідчого від 29.05.2023, підозрювану ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Згідно практики Європейського Суду з прав людини, вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Тому, у даному випадку інший, більш м`який запобіжний захід не тільки унеможливить забезпечення виконання підозрюваним покладених на неї процесуальних обов`язків, а навпаки є підґрунтям для подальшого переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування та суду.

Для запобігання переховуванню підозрюваного від органів досудового розслідування, прокуратури та суду, з метою недопущення його ухилення від кримінальної відповідальності, об`єктивно необхідним є застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.;

-знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, зокрема, у тому, що вона перейшла на бік ворога ЗС РФ в умовах воєнного стану. Зазначене обумовлює те, що підозрювана, імовірно, може вживати заходів (як на окупованій, так і підконтрольній Україні території) з тим, щоб знищити службові документи, які вказують на факти його протиправної діяльності.

Зазначене обумовлює необхідність обрання відносно підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою;

-незаконно впливати на свідків, з огляду на це, під ґрунтом несення кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину, не може виключати об`єктивного ризику здійснення ОСОБА_4 (або іншими особами, в інтересах ОСОБА_4 ) тиску та впливу на свідків, з метою схилення їх до надання неправдивих показань, у тому числі висуненням погроз спричинення шкоди здоров`ю або позбавленням життя;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, підозрюваній ОСОБА_4 достовірно відомі способи і методи проведення оперативно-розшукової діяльності і досудового розслідування. Не можна виключати існування об`єктивного ризику того, що підозрювана може використати свої знання і навички не для здійснення свого захисту у встановленому законом порядку, а з метою штучного створення доказів своєї невинуватості, у тому числі виготовлення документів, які спростовуватимуть підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, впливу на сторонніх осіб з метою їхнього подальшого допиту з тим, щоб вони надали недостовірні показання, тощо;

-вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, на сьогоднішній день, ОСОБА_4 співпрацює з ЗС РФ і перебуває на території держави-агресора. Існує цілком обґрунтоване припущення, що в ході співпраці з ворогом, підозрювана може вчиняти кримінальні правопорушення проти населення, зокрема, патріотично налаштованих громадян, у тому числі вчиняти злочини проти їх життя і здоров`я, власності тощо.

У відповідності до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, запобіжним заходом є, зокрема, тримання під вартою.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років

Також, в абзаці 8 частини 4 ст. 183 КПК України встановлено, що під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-1, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України.

З урахуванням викладеного, вбачається необхідним обрання відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить виконання підозрюваною її обов`язків та не сприятиме запобіганню протиправних дій, які може вчинити ОСОБА_4 .

В судове засідання прокурор не з`явився, клопотання не підтримав, про дату та час розгляду клопотання сповіщався належним чином, причини неявки суду невідомі.

Підозрювана в судове засідання також не з`явилася, на виконання ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 27 червня 2023 року, якою було надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доставлена не була.

На підставі ч.4 ст.107 КПК України, враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, дослідивши надані матеріали, приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого, або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

Згідно до ч. 1 ст. 193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених ч. 6 цієї статті. При цьому, ст. 193 ч. 6 КПК України передбачає що слідчий суддя, суд може розглядати клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише в разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений в міжнародний розшук, однак будь-які відомості про оголошення підозрюваного в міжнародний розшук у клопотанні відсутні.

Враховуючи вищевикладене, та з метою недопущень порушень ст. 5, 6 «Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, оскільки внесене без передбачених діючим законодавством обґрунтувань та не може бути розглянуто за відсутності особи, щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до вимог ст. 193 КПК України, відсутності прокурора, який би підтримав доводи клопотання та надав пояснення в обґрунтування заявлених вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193-194, 196, 369-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 111 КК України, в рамках кримінального провадження №0000588 від 16.08.2023 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1