Справа № 487/8449/23
Провадження № 1-кс/487/4667/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.11.2023 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002131 від 14.11.2023 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Загвіздя Тисменицького району Івано-Франківської області, громадянина України, одруженого, з вищою освітою, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, гранатометника 3 десантно-штурмового відділення 3 десантно-штурмового взводу десантно-штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

встановив:

16.11.2023 слідчий відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 за погодженням з прокурором Херсонської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину та під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила про його задоволення.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання, просив обрати відносно його підзахисного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, посилаючись на те, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, тобто стійкі соціальні зв`язки та дотримується належної процесуальної поведінки.

Підозрюваний у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника. Крім того з приводу підозри вказав, що він та ще декілька співслужбовців поїхали у магазин, після чого вирішили прокотитися та він сів за кермо. Раптом на дорогу щось вибігло та він загальмував, проте падав дощ, дорога була слизька, в результаті чого машину перекинуло декілька разів. Коли він виліз з автомобіля поруч нікого не було, та він пішов пішки до ВЧ щоб покликати на допомогу та повідомити про скоєне. Прийшовши у ВЧ дізнався, що командиру вже відомо про те, що трапилася ДТП та останній виїхав на місце пригоди.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку учасників кримінального провадження, слідчий суддя дійшов до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання вбачається, що ВРЗСТ СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0002131 від 14.11.2023 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

16.11.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України за таких обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 листопада 2023 року приблизно о 18 годині 50 хвилин, у темний час доби, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «Ford Ranger», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись по автодорозі Херсон - Снігурівка з боку сел. Наддніпрянське Херсонського району Херсонської області в напрямку с. Олександрівка Баштанського району Миколаївської області, на ділянці вказаної автодороги 2700 м від сел. Наддніпрянське Херсонського району Херсонської області (за фактичної організації двостороннього руху, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку), діючи з кримінальною протиправною недбалістю, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків свого діяння, хоча повинен був і міг їх передбачити, маючи об`єктивну можливість спостерігати за дорожньою обстановкою, а також своєчасно реагувати на її зміни, в порушення вимог п. 2.3 б, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, яка склалась, не обрав безпечну швидкість свого транспортного засобу, щоб мати можливість постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, у результаті чого не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху з подальшим виїздом за межі проїзної частини та перекиданням транспортного засобу.

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Ford Ranger», реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, що спричинили смерть на місці події.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця ДТП від 14.11.2023; речовими доказами долученими до матеріалів провадження у вигляді транспортного засобу «Ford Ranger», р.н. НОМЕР_4 ; протоколом огляду трупа ОСОБА_7 від 15.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 15.11.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 .

Так у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного слідчий суддя доходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення, у своїй сукупності, доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, прокурор у судовому засіданні, як на підставу застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилався на існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризик переховування ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, враховуючи тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється; ризик впливати на свідків, яким відомі обставини зазначеного кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти до відмови давати свідчення, які йому достовірно відомі; ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, враховуючи, що останній після вчинення злочину не повідомив командування ВЧ та правоохоронні органи, що свідчить про його небажання додержуватися вимог чинного законодавства.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підозрюваного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови)).

Таким чином, враховуючи, що ОСОБА_4 одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, постійне місце реєстрації та проживання, тобто стійкі соціальні зв`язки, а також те, що підозрюваний від слідства та суду не переховувався, слідчий суддя доходить до переконання про не доведення прокурором у судовому засіданні ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Крім того слідчий суддя доходить до переконання про не доведення прокурором ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний в силу ст. 89 КК України раніше не судимий та доказів, що підтверджують існування вказаного ризику прокурором під час судового розгляду не зазначено.

При цьому, що стосується іншого ризику, слідчий суддя доходить до переконання про доведення його існування прокурором.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, у разі якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті.

Прокурором під час розгляду клопотання не доведено достатніх підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме недостатності застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання встановленим ризикам.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яким запобіжним заходом, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_4 в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, військослужбовець військової служби за призивом під час мобілізації, має постійне місце реєстрації та проживання.

Враховуючи викладені обставини, дані про особу підозрюваного, слідчий суддя доходить до переконання, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти встановленим ризикам, можливо шляхом застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Строк дії запобіжного заходу встановлюється в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

постановив:

Клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері траспорту СУ ГУНП в Херсонській області ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід особисте зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 строком до 16.01.2024 року наступні обов`язки:

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання чи роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілими у даному крмінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_4 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обов`язки по контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_4 покласти на працівників СУ ГУНП в Херсонській області.

Ухвала слідчого судді діє до 16.01.2024 року (включно).

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1