06.10.2023
права № 642/2791/23
Провадження № 1-кс/642/3161/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2023 року слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові клопотання слідчого Другого СВ (з дислокацією в м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Кропивницький, громадянин України, на час вчинення злочину працюючий на посаді дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції №3 ГУ НП в Харківській обл., зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 264 КК України,

встановив:

До слідчого судді надійшло вказане клопотання.

В обгрунтування клопотання зазначено, що в провадженні Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, знаходиться кримінальне провадження №0000112 від 31.05.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 264 КК України.

Встановлено, що відповідно до наказу начальника УКЗ ГУНП у Харківській області

№ 18 о/с від 20.01.2021 лейтенанта поліції ОСОБА_4 / НОМЕР_1 / призначено на посаду дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області.

Лейтенант поліції ОСОБА_4 склав Присягу на вірність Українському народові, згідно якої присягає вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права і свободи людини, честь держави, з гідністю нести високе звання поліцейського та сумлінно виконувати свої службові обов`язки.

Згідно вимог п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про Національну поліцію» визначено, що поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватись положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції та Присяги поліцейського, професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Згідно ст. ст. 1, 2 розділу І «Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю», затвердженої наказом МВС від 01.02.2016 №70 (далі-Інструкція), ця Інструкція визначає систему заходів, спрямованих на забезпечення особистої безпеки поліцейських, запобігання загибелі, пораненням і травмуванню їх та інших осіб під час поводження з вогнепальною зброєю, ручним протитанковим і подствольним гранатометами, реактивною протитанковою і бойовою ручною гранатами. Вимоги цієї Інструкції поширюються на всіх без винятку поліцейських центрального органу управління поліції, його територіальних (у тому числі міжрегіональних) органів в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, містах, районах у містах, державних установ, навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських.

Відповідно до п. 6 ст. 3 розділу І «Інструкції», забезпечення особистої безпеки поліцейськими при поводженні зі зброєю є складовою частиною службової діяльності органів поліції і здійснюється під час постійного зберігання та носіння вогнепальної зброї і боєприпасів поліцейськими.

Відповідно до п. п. 1, 2, 3 ст. 6 розділу І «Інструкції», поліцейський повинен знати та точно виконувати вимоги, встановлені цією Інструкцією, забезпечити зберігання зброї і підтримувати її у справному та змащеному стані, а також отримавши вогнепальну зброю та боєприпаси, діяти відповідно до вимог, передбачених розділами ІІІ, ІV.

Відповідно до п. 6 ст. 10 розділу І «Інструкції», категорично забороняється залишати зброю без нагляду, а також передавати її іншим особам.

Відповідно до ст. 1 розділу ІV «Інструкції», вогнепальна зброя та боєприпаси до неї видаються поліцейському під його особисту відповідальність, який зобов`язаний берегти і підтримувати в належному стані передану йому в користування вогнепальну зброю та обачливо поводитися з нею.

Відповідно до ч. 5 розділу VІ «Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в національній поліції України», затвердженої наказом МВС від 11.10.2018 № 828, належні умови зберігання табельної вогнепальної зброї та боєприпасів передбачають наявність за місцем постійного проживання поліцейського прикріпленого до стіни або підлоги металевого ящика із внутрішнім замком, який виключав би можливість доступу сторонніх осіб до зброї, боєприпасів та спеціальних засобів.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні органи.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень, виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення, вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень, припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» дія даного Закону поширюється, з-поміж іншого, на поліцейських.

Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 18 КК України спеціальним суб`єктом злочину є фізична осудна особа, яка вчинила у віці, з якого може наставати кримінальна відповідальність, злочин, суб`єктом якого може бути лише певна особа.

Відповідно до примітки 1 статті 364 КК України службовими особами у статтях 364, 368, 368-5, 369 цього Кодексу є особи, які постійно, тимчасово чи спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, якими особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Таким чином, ОСОБА_4 є службовою особою, яка постійно здійснює функції представника влади.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , обіймаючи посаду дізнавача сектору дізнання Харківського районного управління поліції № 3 ГУНП в Харківській області, достовірно знаючи положення ЗУ «Про Національну поліцію України», «Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю», затвердженої наказом МВС від 01.02.2016 №70, успішно склавши заліки відповідно до «Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в національній поліції України», затвердженої наказом МВС від 11.10.2018 № 828, пройшовши інструктажі, 24.02.2022 отримав на постійне носіння та зберігання табельну вогнепальну зброю пістолет «Макарова», сер. НОМЕР_2 , 1962 року випуску, про що засвідчив підписом у «Книзі видачі й приймання озброєння» ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області від 01.01.2022 (інвентарний № 982).

10.05.2022 ОСОБА_4 заступив на добове чергування в складі чергової зміни, де під час заступу приблизно о 09.00 відповідальним від керівництва ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області йому додатково проведено інструктаж та доведено про необхідність дотримання вимог визначених вказаними «Інструкціями» та ЗУ «Про національну поліцію України», в тому числі, щодо категоричної заборони залишати зброю без нагляду, а також передавати її іншим особам.

12.05.2022 приблизно о 07.00, перебуваючи за місцем постійного проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , в супереч вимог визначених п.п. 1, 2, 3 ст. 6, п. 6 ст. 10 розділу І «Інструкції із заходів безпеки при поводженні зі зброєю», затвердженої наказом МВС від 01.02.2016 №70, а також ч. 5 розділу VІ «Інструкції з організації забезпечення, зберігання та експлуатації озброєння в національній поліції України», затвердженої наказом МВС від 11.10.2018 № 828, не вживши заходів щодо належного зберігання зброї та боєприпасів, тобто не розмістивши у прикріпленому до стіни або підлоги металевому ящику із внутрішнім замком, який виключав би можливість доступу сторонніх осіб до зброї, боєприпасів, залишив отриману на постійне носіння та зберігання табельну вогнепальну зброю пістолет «Макарова», сер. НОМЕР_2 , 1962 року випуску без нагляду, в результаті чого співмешканка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , безперешкодно отримавши доступ, заволоділа табельною вогнепальною зброєю ОСОБА_4 та здійснила з неї постріл у праву скроневу ділянку своєї голови та внаслідок отриманих тілесних ушкоджень загинула.

05.10.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ст. 264 КК України тобто у недбалому зберіганні вогнепальної зброї та бойових припасів, що спричинило загибель людини.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у скоєнні вказаного кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними відповідно до вимог кримінального процесуального кодексу України у ході досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: матеріалами службового розслідування проведеного на підставі наказу ГУНП в Харківській області від 16.05.2022, протоколом огляду матеріалів кримінального провадження № 0001428 від 12.05.2022 за ч. 1 ст. 115 КК України, документами наявними у вилучених в ході тимчасового доступу до речей і документів матеріалах кримінального провадження № 0001428 від 12.05.2022 (в тому числі оглядом місця події, допитами свідків, висновками за результатами проведення судово-медичної та балістичної експертизи, тощо), протоколами допитів свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , відповідями з ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області, іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, у тому числі:

- переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що може бути виражено у неявці підозрюваного на виклики до відповідних органів, зокрема, підставою застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підозрюваному ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, яка в аспекті кримінально-правової кваліфікації відноситься до категорії не тяжких, та санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років. Враховуючи тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 злочину та у разі доведення перед судом його винуватості застосування до останнього покарання, передбаченого Законом, є обґрунтованим ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, що може призвести до тяганини у справі та порушення вимог ст. 28 КПК України щодо прийняття остаточного процесуального рішення в розумні строки.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини.

Підозрюваний заперечував проти клопотання слідчого, вказуючи, що не має наміру нікуди приховуватись.

Слідчий суддя, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали провадження, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ст..178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Додані до клопотання матеріали свідчать про вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_4 вищезазначеного кримінального правопорушення.

Європейський Суд з прав людини у справі «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Тобто, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя виходить не з точки зору їх доведеності, а з точки зору допустимості прийти до висновку, що підозрювана особа могла вчинити кримінальні правопорушення за викладених обставин.

Відповідно до приписів ч.1 ст.179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

На даній стадії кримінального провадження слід визнати підозру у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 264 КК України, обґрунтованою та достатньою для того, щоб прийти до висновку про наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, а тому слідчий суддя приходить до переконання про необхідність вирішення питання про застосування запобіжного заходу.

З врахуванням наведеного, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання є виправданим і таким, що відповідає кримінально-процесуальному закону та суспільним інтересам, у зв`язку з чим дане клопотання підлягає задоволенню, з покладенням на підозрюваного передбачених ст.194 КПК України відповідних обов`язків.

Керуючись вимогами ст. ст.40, 131,132,176-179,184, ст.194 КПК України, слідчий суддя, -

ухвалив:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком на два місяці, а саме до 04.12.2023 включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчих, які здійснюють досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000112, прокурора або суду;

- не відлучатися за межі Харківської області без дозволу слідчого, який здійснює досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000112, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Строк дії ухвали до 04.12.2023 включно.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали суду покласти на слідчого Другого СВ (з дислокацією в м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в м. Полтаві, ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя