Провадження №1-кс/522/7407/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2023 року місто Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Суворове Ізмаїльського району Одеської області, українця за національністю, громадянина України, з середньою освітою, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимого,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,-

УСТАНОВИВ:

Слідчим відділенням Відділення поліції № 1 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000444 відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 23.08.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно клопотання, відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Відповідно до ст. 1 Закону України від 04.11.1991 № 1777-XII «Про державний кордон України» (далі Закон № 1777-XII) де зазначено, що Державний кордон України є лінія і вертикальна поверхня, що проходить по цій лінії, які визначають межі території України - суші, вод, надр, повітряного простору.

Згідно ст. 3 Закону № 1777-XII державний кордон України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, встановлюється:

1) на суші - по характерних точках і лініях рельєфу або ясно видимих орієнтирах;

2) на морі - по зовнішній межі територіального моря України;

3) на судноплавних річках по середині головного фарватеру або тальвегу річки; на несудноплавних річках (ручаях) по їх середині або по середині головного рукава річки; на озерах та інших водоймах - по прямій лінії, що з`єднує виходи державного кордону України до берегів озера або іншої водойми. Державний кордон України, що проходить по річці (ручаю), озеру чи іншій водоймі, не переміщується як при зміні обрису їх берегів або рівня води, так і при відхиленні русла річки (ручаю) в той чи інший бік;

4) на водосховищах гідровузлів та інших штучних водоймах відповідно до лінії державного кордону України, яка проходила на місцевості до їх заповнення;

5) на залізничних і автодорожніх мостах, греблях та інших спорудах, що проходять через прикордонні ділянки судноплавних і несудноплавних річок (ручаїв), - по середині цих споруд або по їх технологічній осі, незалежно

від проходження державного кордону України на воді».

Відповідно до ст. 9 Закону № 1777-XII, перетинання державного кордону України здійснюється на шляхах сполучення через державний кордон з додержанням встановленого порядку.

Залізничне, автомобільне, морське, річкове, поромне, повітряне та пішохідне сполучення через державний кордон України здійснюється в пунктах пропуску, що встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до законодавства і міжнародних договорів України, а також поза пунктами пропуску через державний кордон України у випадках, визначених законодавством.

Пункт пропуску через державний кордон України це спеціально виділена територія на залізничних та автомобільних станціях, у морських і річкових портах, аеропортах (аеродромах) з комплексом будівель, споруд і технічних засобів, де здійснюються прикордонний, митний та інші види контролю і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів, вантажів та іншого майна.

Порушенням державного кордону України є також перетинання його будь-якими технічними або іншими засобами без відповідного на те дозволу чи з порушенням встановленого порядку.

Також, у відповідності до ст. 11 вказаного Закону № 1777-XII, зазначено, що особи, транспортні засоби, вантажі та інше майно, що перетинають державний кордон України, підлягають прикордонному і митному контролю. Контроль організується і здійснюється у встановленому актами законодавства України порядку.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України від 05.11.2009 № 1710-VI «Про прикордонний контроль» (далі Закон № 1710-VI), прикордонний контроль державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1710-VI, прикордонний контроль і пропуск через державний кордон осіб, транспортних засобів та вантажів здійснюються: 1) у пунктах пропуску через державний кордон; 2) поза пунктами пропуску у випадках, передбачених частиною третьою цієї статті; 3) на території суміжних держав у порядку, передбаченому статтею 26 цього Закону.

Перетинання особами, транспортними засобами державного кордону і переміщення через нього вантажів здійснюються у пунктах пропуску через державний кордон протягом часу роботи такого пункту. Час роботи пункту пропуску через державний кордон, який не працює цілодобово, зазначається на інформаційному стенді перед в`їздом до нього.

Крім того, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Термін дії воєнного стану в подальшому неодноразово продовжено, останній раз відповідно до Указу Президента України від 06.11.2023 № 734/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 08.11.2023 № 3429-ІХ з 05 години 30 хвилин 16 листопада 2023 року строком на 90 діб.

Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» Військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_2 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, п. 3 вказаного Указу зазначено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені, зокрема, ст. 33 Конституції України, згідно з якою кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 № 1455, якою затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан», визначено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Виключний перелік громадян України, які наділені правом перетинання державного кордону, у період воєнного стану, передбачений Правилами перетинання державного кордону громадянами України», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 № 57.

Невстановлена органом досудового розслідування особа, на ім`я ОСОБА_7 в листопаді 2023 року, більш точну дату та час в ході досудового розслідування встановити не надалося можливим, розуміючи, що на території України введено воєнний стан та наявна заборона виїзду з території України особам чоловічої статі у віці від 18 до 60 років, заздалегідь вступивши в злочинну змову з ОСОБА_6 , та іншою невстановленою органом досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_8 , спрямовану на незаконне переправлення осіб через державний кордон України до Республіки Молдова та Республіки Румунія поза межами офіційних пунктів пропуску громадян України та, діючи відповідно до заздалегідь спланованих дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України і бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, став на злочинний шлях і умисно вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

В ході проведення досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовими розслідуванням час та місце, однак не пізніше кінця жовтня 2023 року, невстановлена органом досудового розслідування особа на ім`я ОСОБА_7 , разом з іншими особами, які діяли за попередньою змовою між собою, керуючись єдиним злочинним умислом спрямованим на власне незаконне збагачення та незаконне збагачення осіб, які перебували з ним у змові, розуміючи суспільно-небезпечний характер своїх діянь та бажаючи настання таких наслідків, розробила єдиний стійкий злочинний план, згідно якого здійснювала ряд дій спрямованих на організацію незаконного переправлення особи через державний кордон України та доведення таких дій до кінцевого результату, керівництво такими діями, сприяння вчиненню в тому числі порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

Отже, у невстановленому досудовим розслідуванням часі та місці, невстановлена органом досудового розслідування особа на ім`я ОСОБА_7 , діючи відповідно до розробленого плану, вступив у злочину змову з ОСОБА_6 та невстановленою органом досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_8 , яким він повідомив про свої злочинні плани щодо незаконного перетинання особами державного кордону України за грошові кошти та наявної реальної можливості організувати таке переправлення.

Так, на початок листопада 2023 року, більш точного часу органом досудового розслідування не встановлено, з метою реалізації спільного злочинного плану, невстановлена органом досудового розслідування особа на ім`я ОСОБА_7 , із застосуванням кросплатформової системи миттєвого обміну дзвінками «Телеграм» зателефонувала ОСОБА_9 та ОСОБА_10 . В ході телефонної розмови невстановлена особа на ім`я ОСОБА_7 повідомила ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про те, що має зв`язки та може організувати і здійснити їх незаконний перетин державного кордону України.

Однак, з метою роз`яснення вказаного плану та оголошення вартості такого переправлення, невстановлена органом досудового розслідування особа на ім`я ОСОБА_7 разом із ОСОБА_6 та невстановленою органом досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_8 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу направленого на своє особисте збагачення, шляхом вчинення дій щодо незаконного переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України, повідомила останнім, що за грошову винагороду організує незаконне переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України на територію Республіки Молдова з подальшим переправленням до Республіки Румунії. В подальшому невстановлені особи, з метою доведення свого умислу до кінця, в ході телефонних розмов, демонстрували свою обізнаність щодо різних способів незаконного перетину кордону, можливість усунення перешкод щодо незаконного перетину кордону через свої міцні зв`язки, надавали поради та вказівки щодо дій ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в момент самого перетинання кордону, піший шлях перетину через державний пункт пропуску з конкретним зазначенням послідовних дій, а також інші поради незаконного перетину державного кордону, за що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 повинні буде заплатити їм грошові кошти в сумі по 3000 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 21.11.2023 становило 108 147 гривень) за кожного, на що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надали свою згоду та невстановлена органом досудового розслідування особа на ім`я ОСОБА_7 запропонувала їм приїхати в місто Одесу, де зустрітися неподалік міжнародного автовокзалу «Одеса», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Колонтаївська, 58, для вирішення організаційних питань.

Так, 20 листопада 2023 року приблизно о 08:00 годині, ОСОБА_6 , діючи разом із невстановленою органом досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_8 , відповідно до плану злочинної діяльності та визначених ролей, реалізуючи спільний злочинний умисел, направлений на вчинення дій щодо організації незаконного переправлення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 через державний кордон України, сприяння його вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод під керівництвом невстановленої органом досудового розслідування особи на ім`я ОСОБА_7 , керуючись корисливим мотивом, намагалися організувати останнім перетин державного кордону України в пункті пропуску «Маяки-Удобне» шляхом вивезення невстановленим транспортним засобом з міста Одеси, за що просили грошові кошти в сумі 2500 доларів США за кожного (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.11.2023 становило 90 347,5 гривень).

Далі, 20.11.2023 приблизно о 15 годині 30 хвилин, ОСОБА_6 , діючи разом із невстановленою органом досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_8 , використовуючи транспортний засіб «KIA MAGENTIS» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 та інший невстановлений органом транспортний засіб легковий автомобіль, приїхали неподалік будинку № 19 по вул. Дерибасівська в м. Одесі, де викликали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з метою їх подальшого переправлення через державний кордон.

Далі, наявна на місці, невстановлена органом досудового розслідування особа на ім`я ОСОБА_8 , сіла в автомобіль«KIA MAGENTIS» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_6 , та в його присутності забрала у ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 2500 доларів США (що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.11.2023 становило 90 347,5 та уїхала в невідому напрямку на невстановленому органом досудового розслідування транспортному засобі, повідомивши останнім, що ОСОБА_6 , використовуючи свій транспортний засіб «KIA MAGENTIS» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 вивезе їх на околицю міста Одеси, де вже чекають їх водії вантажних транспортних засобів які здійснять їх перевезення через державний кордон України в пункті пропуску «Маяки-Удобне».

Далі, ОСОБА_6 , використовуючи свій транспортний засіб «KIA MAGENTIS» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , вивіз ОСОБА_9 та ОСОБА_10 на АЗС «ОККО» за адресою: м. Одеса, Об`їзна дорога, 5, однак з невідомих причин та обставин, виконати обіцянку ОСОБА_6 не зміг та невстановлена органом досудового розслідування особа на ім`я ОСОБА_7 , разом із ОСОБА_6 та ще невстановленою органом досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_8 , надали вказівку ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишатися до 21.11.2023 в місті Одесі та чекати дзвінка від них для призначення місця зустрічі для повторної організації та подальшого перетину державного кордону України та відвіз їх в хостел неподалік перехрестя вул. Осипова та вул. Велика Арнаутська в м.Одесі.

Далі 21.11.2023 приблизно о 06 годині 00 хвилин ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_9 та повідомив що приїхав їх забирати на транспортному засобі з хостелу в якому вони проживають.

Далі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 приблизно о 06 голині 10 хвилин вийшли з хостелу та сіли в транспортний засіб «KIA MAGENTIS» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 на якому під`їхав ОСОБА_6 та поїхали в напрямку АЗС «ОККО» за адресою: м. Одеса, Об`їзна дорога, 5.

Після, приблизно о 07 годині 40 хвилин, ОСОБА_6 з метою доведення єдиного умислу до кінця, домовився із невстановленою особою, яка є водієм транспортного засобу марки DAF з державним реєстраційним номером НОМЕР_2 із полупричепом з реєстраційним номером НОМЕР_3 щодо перевезення ОСОБА_9 через державний кордон на пункті пропуску «Маяки-Удобне», на що водій погодився та взявши останнього в машину, виїхав з м. Одеси в напрямку пункту пропуску «Маяки-Удобне».

Далі, ОСОБА_6 , діючи разом із невстановленою органом досудового розслідування особою на ім`я ОСОБА_8 та невстановленою особою на ім`я ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що переправлення ОСОБА_9 через державний кордон виконано та буде завершено, вирішили таким же чином здійснити і переправлення через державний кордон України ОСОБА_10 .

Після цього, ОСОБА_6 , діючи єдиним спільним умислом із невстановленими особами на ім`я ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , знаходячись на АЗС «ОККО» за адресою: м. Одеса, Об`їзна дорога, 5 почав підшукати інших водіїв вантажних транспортних засобів, з метою організації для ОСОБА_10 незаконного перетинання державного кордону України в пункті пропуску «Маяки-Удобне» з подальшим пересиланням в Республіку Румунію, однак був затриманий оперативними співробітниками ГОРВ ІНФОРМАЦІЯ_3 , а противоправну діяльність припинено.

Слідчий звернувся до суду із клопотанням про застосування стосовно підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з тим, що останньому було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та існують ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими.

Також зазначив, що наявні докази за результатом проведення НСРД, але на час розгляду клопотання у суді не розсекречені та не можуть бути долучені на даний час до матеріалів клопотання.

Пояснив, що ОСОБА_6 безпосередньо був затриманий під час підшукування на АЗС водіїв вантажних транспортних засобів з метою організації незаконного перетинання державного кордону, що на його думку, безсумнівно вказує на об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення.

Також, прокурор просив визначити розмір застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб відповідно до 3 ч. 5 ст. 182 КПК України не виходячи за її межі.

Захисник заперечувала проти клопотання. Просила застосувати менш суворий захід не пов`язаний із позбавленням волі. Вказала на помилку у зазначенні адреси проживання, яка зазначена у повідомлені про підозру, а саме: м. Одеса, замість вірного смт Авангард.

Поставила під сумнів обґрунтованість підозри та перелічених у клопотанні ризиків. Та за наслідком чого вказує, що обраний запобіжний захід не обґрунтований, ризики не підтверджені матеріалами клопотання.

Пояснила, що у підзахисного наявне житло у м. Одесі, де на його думку ОСОБА_6 зможе виконувати обраний йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, про що надала Витяг про належність майнових прав в об`єкті будівництва, дружини ОСОБА_11 на квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Надала докази на підтвердження того, що ОСОБА_6 одружений та має дитину ІНФОРМАЦІЯ_4 . Надала копії позитивних характеристик, складених сусідами, за адресою його мешкання: АДРЕСА_3 .

Підозрюваний ОСОБА_6 пояснив, що не мав на меті організацію незаконного перетинання державного кордону, а підшукував на АЗС водіїв вантажних транспортних засобів для допомоги товаришу проїхати блокпост де вручають повістки до ТЦК, з метою останньому дістатися місця роботи у м. Татарбунари, Одеської області.

Дослідивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують його доводи, заслухавши учасників судового розгляду, приходжу до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

21 листопада.2023 року ОСОБА_6 затримано у порядку ст. 208 КПК України.

22 листопада 2023 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме сприяння у незаконному переправленні осіб через державний кордон України порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами обшуку; протоколами допиту свідків; протоколами огляду місця події, оглядами предметів та іншими зібраними у провадженні доказами в сукупності.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_6 із вчиненням кримінального правопорушення та виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування вказані докази наявні в матеріалах кримінального провадження є вагомими та такими, що об`єктивно зв`язують підозрюваного з інкримінованим йому злочином.

Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до ст.89 КПК України, визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя, не надаючи оцінку щодо допустимості чи не допустимості доказів зібраних під час досудового розслідування кримінального провадження, приходить до висновку, що аналіз змісту повідомлення про підозру ОСОБА_6 , дає підстави вважати що висунута підозра містить виклад обставин та обґрунтування, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в можливій причетності (пов`язаності) даної особи з інкримінованим йому кримінальним правопорушенням. Також, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_6 при оголошенні захисної позиції не називає особу, якій, за його версією, мав на меті допомогти та особу за чиїм проханням підшукував водіїв, тобто не співпрацює зі слідством.

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

На цей час у кримінальному провадженні виконуються необхідні слідчі та процесуальні дії.

У відповідності з вимогами п. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до дев`яти років з конфіскацією майна.

Вивченням характеристики підозрюваного встановлено, що він є громадянином України, офіційно не працевлаштований, джерела доходів для існування його не відомі, водночас наявні міцні соціальні зв`язки.

Вищевказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 будучи обізнаним, що йому може бути призначена реальна міра покарання, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою його уникнення, в тому числі шляхом виїзду на тимчасово окуповану території України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлено, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, показання яких вказують на причетність до вчинення злочину саме ОСОБА_6 , тобто перебуваючи на волі може чинити тиск на свідків, що перешкоджатиме органу досудового розслідування у встановленні істини у провадженні та в повному обсязі всебічному дослідженні всіх доказів.

Враховуючи, що по справі є невстановлена особа, слудчий суддя вважає, що ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню за допомогою цієї особи, що також вказує на наявність ризику передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В обґрунтування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, встановлено, що ОСОБА_6 може вчиняти інші аналогічні кримінальні правопорушення, так як офіційно не працевлаштований, джерела доходів для існування його не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Жоден із більш м`яких запобіжних заходів (домашній арешт, особисте зобов`язання, особиста порука), не здатен забезпечити виконання ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України а саме, своєчасне з`явлення до слідчого та суду на виклик для проведення слідчих та інших процесуальних дій, виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.

Обставин, передбачених ч. 2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 є забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання зазначеним ризикам.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Пунктом 3 ч. 5 ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Під час судового засідання прокурор послався на необхідність визначення розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб відповідно до 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Рішення про суму застави має прийматися з урахуванням обставин справи, особи підозрюваного та його майна (справа «Маргаретич проти Хорватії» п. 92).

Тому, з урахуванням зазначених обставин справи, а також особи самого підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави заявлений стороною обвинувачення в судовому засіданні, є помірним для підозрюваного ОСОБА_6 , членів його сім`ї та близьких родичів.

Керуючись ст.ст.132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Відділення поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Приморської окружної прокуратури міста Одеси ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати стосовно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку досудового розслідування, тобто до 19 січня 2024 року, після чого, ухвала слідчого судді про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію.

Строк дії ухвали слідчого судді обчислюється з 21 листопада 2023 року.

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, у розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на рахунок ТУ ДСА України в Одеській області, призначенням платежу: застава за підозрюваного ОСОБА_6 , провадження по справі №1-кс/522/7407/23.

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на підозрюваного обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

2) не відлучатися за межі Одеської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання вказаних обов`язків, а саме: у разі, якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, без поважних причин не повідомив про причину своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1