ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 січня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7 ,

представника володільця майна ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000442 за апеляційною скаргою прокурорана ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської областівід 21 грудня 2023 року про відмову в накладенні арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 , за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні керівником Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Волинської обласної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Луцького міськрайонного суду з клопотанням про накладення арешту на наступні речі та документи, які вилучені 23 серпня 2023 року в ході проведення обшуку вантажного транспортного засобу реєстраційні номерні знаки НОМЕР_1 / НОМЕР_2 , який знаходився у МП «Мамалига-Крива» Чернівецької митниці: лісопродукцію дошку дубову обрізну, нестругану, нешліфовану, не має торцевих з`єднань, сорт 4, товщина 0,035 м., ширина 0,045 м 0,160 м., довжина 0,550 м -1,350 м об`ємом 25, 492 м. куб, яка містилась на 17 піддонах 19 пачках; документи: витяг МД-2 №UA на 1 арк, CMR на 1 арк, рахунок фактура №86 від 14.08.2023 на 6 арк, пакувальний лист на 1 арк, пакувальний лист до фактури №86 від 14.08.2023 на 6 арк, сертифікат №982727 про походження лісоматеріалів на 1 арк, фітосанітарний сертифікат №13/03-6010/ЕВ-062192 на 1 арк, копія акту про проведення огляду від 23.08.2023 на 1 арк.

Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської областівід 21 грудня 2023 року в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна відмовлено.

В апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам справи та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання задовольнити та накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав зміст ухвали слідчого судді та основні доводи апеляційної скарги, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, представника володільця майна, який проти задоволення апеляційної скарги заперечив, пояснення слідчого, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається, зокрема, з метою забезпечення збереження речових доказів та в такому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, у якій наведено визначення речових доказів, якими є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.41. Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. У відповідності до вимог ст.16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню. Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст.ст.94. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Як встановлено апеляційним переглядом, за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя дійшов до законного та обґрунтованого висновку про відсутність передбачених кримінальним процесуальним законом підстав для його задоволення.

Так доводячи підставність поданого клопотання в частині накладення арешту на це майно слідчий вказував про те, що вилучене майно є предметом розслідування вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України.

Разом з тим, як вірно встановлено слідчим суддею, ні з постанови слідчого, ні з матеріалів клопотання, ні з пояснень прокурора безпосередньо в судовому засіданні не встановлено відомостей, які вказують про те, що вказані у постанові старшого слідчого речі мають значення речових доказів в даному провадженні, тобто, що вони зберегли на собі сліди протиправної діяльності є засобами або знаряддями його вчинення або ж у них містяться відомості, які потребують дослідження в ході досудового розслідування.

Так з матеріалів кримінального провадження вбачається, що Третім слідчим відділом (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000442 від 25.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що 22.07.2023 у кварталах 15 та 19, 20, 23 Цуманського лісництва Філії «Ківерцівське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», які відносяться до Ківерцівського НІШ «Цуманська Пуща» за сприяння службових осіб національного парку, а саме директора ОСОБА_9 та голови ТМР «Горинь» ОСОБА_10 , який являється власником ТзОВ «Компанія Вуд- Пром», відбулася масова самовільна рубка деревини породи «дуб» у кількості 47 дубів, віком понад 165 років, діаметром 60-100 см., чим спричинено екологічної шкоди близько 7 млн. грн.

Разом з тим слідчий суддя, розглядаючи подане клопотання, вірно встановив, що в ході дослідження матеріалів провадження встановлено, що санкція статті, щодо якої внесено відомості в ЄРДР не передбачено конфіскації майна, як додаткового покарання, а також те, що станом на час розгляду, так як і на момент подання клопотання до слідчого судді, встановленим власникам майна, а саме представникам ТОВ «Компанія Вуд-пром» не повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження №0000442 від 25.07.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України, і жодного відношення цих осіб до даного кримінального провадження протягом тривалого періоду досудового розслідування так і не встановлено.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд доходить висновку, що слідчий суддя вірно встановив що слідчим не надано належних, допустимих та достатніх доказів вважати, що зазначене в клопотанні майно, відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, а саме, що зазначене майно було знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ч. 4 ст. 246, ч. 3 ст. 365 КК України, або, що вказане майно було об`єктом кримінально-протиправних дій чи набуте кримінально протиправним шляхом.

А тому, колегія суддів повністю погоджується з висновком слідчого судді місцевого суду про відсутність законних підстав для накладення арешту на вказане в клопотанні старшого слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Луцьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_7 , з підстав, викладених в оскаржуваному судовому рішенні.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що прокурора не було повідомлено про час та місце розгляду даного провадження, то вони не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що сторона обвинувачення була повідомлена належним чином про розгяд клопотання, а саме про час та дату судового розгляду було повідомлено ініціатора клопотання старшого слідчого ОСОБА_7 , що підтверджується телефонограмою від 13.12.2023 року (а.с.16).

Таким чином порушень вимог кримінального процесуального закону, які б були підставами для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 170-173, 376, 404-405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської областівід 21 грудня 2023 року про відмову в накладенні арешту на майно залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: