Справа № 349/1972/23
Провадження № 1-кп/349/51/24
В И Р О К

іменем України

24 січня 2024 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження , яке було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000136 щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Львові, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, одружений, має неповнолітню дитину щодо якої позбавлений батьківських прав, який не працює, військовозобов`язаний, згідно ст.89 КК України несудимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України,

учасники судового провадження:

прокурори ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_3 вчинив умисні дії, які виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Кримінальне правопорушення вчинено за таких встановлених судом обставин.

Статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Частиною другою статті 17 Закону України "Про оборону України" визначено, що громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством.

За змістом ч. 10 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України зобов`язані прибувати за викликом районного (об`єднаного районного) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Указом Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24 лютого 2022 року в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до ч.2 ст. 102, п.п. 1, 17, 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України було оголошено про проведення загальної мобілізації.

08 серпня 2023 року ОСОБА_3 , будучи військовозобов`язаним, прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 , з метою проходження військово-лікарської комісії. Цього ж дня за результатом проведеного військово-лікарською комісією медичного огляду , ОСОБА_3 був визнаний придатним до військової служби, та під розписку йому було вручено офіційне застереження про відповідальність за ухилення від військової служби.

Оскільки відсутні були підстави, передбачені ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», які б надавали ОСОБА_3 право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, 08 серпня 2023 року йому було вручено бойову повістку про необхідність прибуття о 09 год 00 хв. 09 серпня 2023 року до ІНФОРМАЦІЯ_2 , для подальшого відправлення до Збройних Сил України для проходження військової служби.

Отримавши бойову повістку, а також будучи письмово попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від призову під час мобілізвції, ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, без поважних причин не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 у вказаний день та час, чим ухилився від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Позиція обвинувачених щодо пред`явленого обвинувачення.

Обвинувачений ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушені, передбаченому ст.336 КК України, визнав себе виним повністю за обставин, які викладені в обвинувальному акті, а інші учасники судового провадження не заперечували щодо розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст.349 КПК України, а тому суд, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Дослідження фактичних обставин справи було обмежено допитом обвинуваченого.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 надав показання про те, що він є військовозобов`язаним та в першій декаді серпні 2023 року, точної дати не пам`ятає, після проходження військово-лікарської комісії, де його визнано придатним до військової служби, у призначений день та час не прибув до цетру комплектування та соціальної підтримки, оскільки багато його друзів загинуло на війні, а тому мав страх, що теж може загинути . Розуміє, що вчинив не правильно та підтвердив у судовому засіданні, що у випадку повторного призову на військову службу не ухилятиметься від призову.

На підставі наведеного, суд дійшов висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 необхідно кваліфікувати за ст.336 КК України, оскільки він вчинив умисні дії, які виразились в ухиленні від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання. Мотиви призначення покарання.

Згідно ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За загальними положеннями призначення покарання, які зазначені в приписах частин 1 та 2 статті 65 КК України суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченому, суд визнає: щире каяття, визнання вини.

Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

Згідно з досудової доповіді, складеної 29 листопада 2023 року Івано-Франківським районним сектором №3 в Івано-Франківській області філії державної установи «Центр пробації», ризик вчинення ОСОБА_3 повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінюється як середній. Можливе виправлення його без ізоляції від суспільства з покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76 та п.2 ч.3 ст.76 КК України.

Враховуючи висновок з досудової доповіді щодо можливості виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, дані про особу винного, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, однак згідно п.5 ч.1 ст.89 КК України судимість погашена, має неповнолітню дитину, скарг на його поведінку по місцю проживання не поступало, на обліку в психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, суд дійшов висновку про призначення ОСОБА_3 покарання в межах мінімальної санкції, передбаченої ст. 336 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 роки із застосуванням ст.75 КК України.

Згідно ч.1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Враховуючи особу винного, щире його каяття, а також усвідомлення ним як громадянином України конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, суд вважає можливим виправлення його без відбування покарання з випробуванням.

Відповідно до ч.4 ст.75 КК України іспитовий строк встановлюється судом тривалістю від одного року до трьох років.

При визначені тривалості іспитового строку та обов`язків, які необхідно покласти на обвинуваченого, суд враховує характер і тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, вид і строк призначеного покарання, наведені дані, що характеризують особу обвинуваченого та обставини, які пом`якшують покарання.

На підставі наведеного, суд визначає для обвинуваченого іспитовий строк тривалістю один рік шість місяців, який буде достатнім стримуючим фактором вчинення ним повторно кримінального правопорушення з покладенням на нього обов`язків передбачених ч.1 ст.76 КК України та додатковим покладенням обов`язку передбаченого п.2 ч.3 ст.76 КК України, а саме: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Таке призначене покарання з подальшим звільненням від відбування призначеного покарання з випробуванням на іспитовий строк з покладенням обов`язків передбачених ч.1 ст.76, п.2 ч.3 ст.76 КК України на думку суду є справедливим та законним з врахуванням всіх фактичних обставин в кримінальному провадженні у їх сукупності, та буде відповідати ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого і є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд звертає увагу, що згідно ст.ст. 14, 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», звільнення військовозобов`язаного ОСОБА_3 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання за вчинення злочину, передбаченого ст.336 КК України, який є нетяжким злочином, не є перешкодою для подальшого його призову на військову службу під час мобілізації у разі відсутності в нього права на відстрочку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Крім цього суд зазначає, що вчинення обвинуваченим протягом іспитового строку нового злочину, для прикладу - повторне ухилення від призову на військову службу під час мобілізації є підставою для призначення йому реального покарання за сукупністю вироків за правилами, передбаченими в статтях 71,72 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішувались судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Питання речових доказів необхідно вирішити згідно вимог ст.100 КПК України.

Під час судового провадження учасники процесу не заявляли клопотань стосовно грошового розміру процесуальних витрат, які повинні бути їм компенсовані.

На час ухвалення вироку до обвинуваченого не застосований жоден вид запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 368 -370, 373- 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки .

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три ) роки з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один ) рік 6 ( шість ) місяців.

На підставі ч.1 ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покласти такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п.2 ч.3 ст.76 КК України на ОСОБА_3 додатково покласти обов`язок: не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: облікову картку на ім`я ОСОБА_3 , акт доведення вимог законодавства України з питань оборони ( офіційне попередження) на ім`я ОСОБА_3 , довідку військово-лікарської комісії на ім`я ОСОБА_3 , карту обстеження та медичного огляду на ім`я ОСОБА_3 , розписку про отримання бойової повістки на ім`я ОСОБА_3 - залишити у матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1