Справа № 548/314/23
Провадження №1-кп/548/114/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2023 року м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області в складі :

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хорол клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, у кримінальному провадженні № 0000387 по обвинуваченню

ОСОБА_4

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч.4, 357 ч.1, 357 ч.3 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хорольського районного суду Полтавської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

В судовому засіданні прокурор заявивклопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу - тримання під вартою, яке мотивував тим, що ризики, встановлені раніше, не зменшились і на даний час продовжують існувати, обвинувачений ще до тримання його під вартою спілкувався із свідками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Крім того, прокурор вказав, що обвинувачений може вчинити і інші кримінальні правопорушення, тому просив продовжити запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 та відмовити в задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_5 .

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заявилаклопотання про зміну йому запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, яке мотивувала тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України та вказані прокурором, є необґрунтованими та заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_4 .

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника та заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 поклався на розсуд суду щодо клопотання прокурора.

Враховуючи наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 в разі звільнення його з-під варти може вчинити і інші кримінальні правопорушення, а також те, що у справі ще не допитано свідків, у суду є достатньо підстав вважати, що обвинувачений може продовжити впливати на свідків; а також враховуючи відсутність даних про зменшення ризиків, передбачених ст.177 КПК України; враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винним в інкримінованим йому злочинам,- суд приходить до твердого переконання про необхідність продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Суд враховує, що застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, на даний час унеможливить запобігання вищевказаним ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, оскільки всі вони передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, про що зазначено у вищевказаних ризиках.

Доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Одночасно, відповідно до ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінює в сукупності всі обставини, зокрема ті, що перелічені цією статтею КПК України. Так, суд враховує, зокрема, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків.

Суд враховує, що запобіжний захід має на меті, зокрема, попередження спроби особи вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя, а не бути лише наслідком такого перешкоджання.

Зважаючи на те, що пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, клопотання прокурора підлягає до задоволення. У справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Стверджувані ризики в даній справі переважають над принципом поваги до особистої свободи, на що звернув увагу Європейський суд з прав людини у справі «Борзих та інші проти України» від 25.06.2020 року.

Одночасно судом враховується практика Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Вирішуючи це питання, суд своїм рішенням забезпечує не тільки права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони суспільних прав та інтересів. Так, кримінальні правопорушення, які інкримінуються обвинуваченому ОСОБА_4 є тяжким злочином та кримінальними проступками. На думку суду конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад, спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше застосованому обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою на даний час відпала і до нього можна застосувати запобіжний захід у виді цілодобовогодомашнього арешту.

З урахуванням викладеного суд вважає, що строк тримання під вартою в даному випадку не виходить за межі розумного строку та зважаючи на відсутність доказів, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, на даному етапі, не встановлено та сторонами не доведено, суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 дію існуючого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує 60 днів, тобто до 18.02.2024 року, включно.

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим ст.177 КПК України, а тому клопотання прокурора слід задоволити.

Керуючись ст.ст. 331, 376 КПК України, суд -

УХВАЛИВ :

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження у кримінальному провадженні № 0000387 строку тримання під вартою щодо ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 186 ч.4, 357 ч.1, 357 ч.3 КК України, задовольнити.

У задоволенні клопотаннязахисника ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, відмовити за безпідставністю.

Запобіжний захід, обраний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою продовжити на строк, що не перевищує 60 днів, а саме до 18.02.2024 року, включно.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 21.12.2023 року.

Головуючий: ОСОБА_1