Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/84/24 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 121 (101) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2024 року. колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому кримінальне провадження №0003280 за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Кіровського районного суду м.Кіровограда від 20 жовтня 2023 року.

Цим вироком:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровограда, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, із середньою освітою, проживаючого АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винним та призначено покарання за ч.2 ст.121 КК України у виді 8 років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили залишено ОСОБА_8 запобіжний захід тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь держави 9260 грн. 58 коп. витрат за проведені судові експертизи.

Долю речових доказів вирішено відповідно ст.100 КПК України.

В С Т А Н О В И Л А :

Вироком суду першої інстанції ОСОБА_8 визнано винним в умисному тяжкому тілесному ушкоджені, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого, за таких обставин.

Так, 18.05.2020 року, близько 14:30 год. ОСОБА_8 , знаходився за місцем свого проживання в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , де спільно із знайомою ОСОБА_10 , племінниками ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та його цивільною дружиною ОСОБА_13 , вживали спиртні напої, Після спільного вживання спиртних напоїв потерпіла ОСОБА_10 вийшла з подвір`я домоволодіння на вулицю та присіла на фрагмент стовбура. В цей час вслід, за нею вийшов ОСОБА_8 , та між ним і потерпілою ОСОБА_10 на побутовому ґрунті виникла сварка. В ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, ОСОБА_8 виник умисел на нанесення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_10 . Реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 підійшов до потерпілої ОСОБА_10 , та наніс потерпілій численні удари руками та ногами в область тулуба та голови, в результаті чого у потерпілої ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи №526 від 19.06.2020 року, утворилися тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми трудної клітини: переломи ребер: зліва 4 ребро по передній під паховій лінії, 7,8,9,10 ребра по задній під паховій лінії. 10 ребро по лопатковій лінії, крововиливи в навколишні м`які тканини: закрита травма живота з розривом селезінки, крововиливи в навколишні м`які тканини, в хвіст підшлункової залози, крововилив в заочеревинний простір зліва. Тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом селезінки відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя у своєму клінічному перебігу. Інші тілесні ушкодження у вигляді у вигляді закритої тупої травми грудної клітини мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм розладу здоров`я строком понад 21 добу.

Причиною смерті ОСОБА_10 стала закрита тупа травма живота з пошкодженням селезінки, що ускладнилася внутрішньочеревною кровотечею та подальшим розвитком геморагічного шоку. В подальшому, від вказаних ушкоджень потерпіла ОСОБА_10 померла в лікарні.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні, не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та юридичної кваліфікації дії обвинуваченого, просив вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винним за ч. 2 ст. 121 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. Включити до мотивувальної частини обставину, яка обтяжує покарання: вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння. В решті вирок залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтував тим, що згідно до обвинувального акту переданого на розгляд суду ОСОБА_8 висувалося обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України вчиненого в стані алкогольного сп`яніння. При постановлені вироку судом залишено без уваги та не мотивовано, відсутність обтяжуючої обставини у вигляді вчинення злочину особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння, яка є доведеною належними та допустимими доказами у справі та повинна бути врахована судом.

Вказав, що суд при призначенні покарання ОСОБА_8 не врахував, що виправлення засудженого є таким впливом покарання на його свідомість за допомогою якого усуваються ті негативні риси, що призвели до вчинення кримінального правопорушення. Виправлення виявляється у внесенні коректив у соціально-психологічні характеристики засудженого, нейтралізації негативних криміногенних настанов, вихованні законо слухняності та поваги до положень закону, в тому числі і кримінального.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_8 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України не визнав, пояснивши те, що він не причетний до спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , які спричинили її смерть. Отже, обвинувачений не вважає свої кримінально карані дії протиправною поведінкою та не надає їм критичної оцінки, не погоджується з оцінкою її дій як суспільно-небезпечних, не засуджує їх, тим самим не висловлює готовності понести за вчинене передбачену законом відповідальність, а навпаки заперечує свою причетність до вчинення злочину.

Дані обставини в своїй логічній сукупності явно свідчать про занадто м`яке покарання та неможливість виправлення ОСОБА_8 , а також не врахування судом конкретних обставин заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , що спричинили її смерть за наявності обтяжуючої обставини - вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 , просив вирок суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_8 складу кримінального правопорушення. Свої вимоги обґрунтував тим, що даному випадку є мотив оговорити його підзахисного свідками, оскільки навіть, якщо право власності не перейде до свідків (племінників обвинуваченого), це дає їм можливість користуватися будинком під час перебування в місцях позбавлення волі ОСОБА_8 досить тривалий час. Вказав, що у суді першої інстанції заявлялося клопотання про призначення судової психологічної експертизи, проте суд першої інстанції залишив клопотання без розгляду, та пояснив, що скоріш за все експерт не зможе надати відповідь на поставлені питання із-за неякісної камери, яка фіксує судовий процес. Крім того, до суду першої інстанції викликалась свідок ОСОБА_14 , але її так і не було допитано.

В обвинувальному акті нічого не вказано, які дії були у мого підзахисного після нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень, в судовому засіданні було стороною обвинувачення озвучено, ОСОБА_8 з місця злочину зник, що не відповідає дійсності. Сам ОСОБА_8 надавав медичну допомогу ОСОБА_10 , допомагав погрузити її до автомобіля спілкувався з патрульною поліцією. Інформацію щодо лікаря, який виїздив на виклик було встановлено, але суд першої інстанції його так і не допитав.

Під час дослідження письмових доказів зверталася увага на медичну картку стаціонарного хворого №5998 на ім`я ОСОБА_15 .

18.05.2020 року близько 14-30 викликалася карета швидкої медичної допомоги. Згідно лікарського свідоцтва про смерть №579 від 21.05.2020 року, ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 від геморагічного шоку. Тобто смерть ОСОБА_10 настала в результаті неналежного виконання своїх обов`язків медичними працівниками.

Заслухавши доповідача, прокурора, який просив задовольнити подану апеляційну скаргу та залишити без задоволення апеляційну скаргу захисника, обвинуваченого ОСОБА_8 та в його інтересах захисника адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає та апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Досудове розслідування та судове слідство у даному кримінальному провадженні проведено відповідно до вимог кримінального процесуального закону, а викладені у вироку суду висновки про наявність в діях ОСОБА_8 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які у повному обсязі, відповідно до вимог параграфу 3 гл.28 КПК України, досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду справи, та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Належність та допустимість доказів у кримінальному провадженні, а також правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.2 ст.121 КК України, судом першої інстанції у колегії суддів сумнівів не викликає.

Так, обвинувачений ОСОБА_8 в судових засіданнях суду першої та апеляційної інстанції свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та вказав, що 18.05.2020 року він перебував в дома по АДРЕСА_1 . До нього прийшли ОСОБА_11 та ОСОБА_10 . Вони сіли на городі. ОСОБА_10 розповіла ОСОБА_8 , що 15.05.2020 року її сильно побив співмешканець, вона сутки пролежала в посадці, а потім зустріла ОСОБА_16 та пішла з ним на прийомку. Після чого прийшла в гості до ОСОБА_8 . ОСОБА_10 постійно скаржилася на біль, говорила що в неї зламані ребра. Пізніше до них приєдналися ОСОБА_17 та ОСОБА_13 . Вони розпивали спиртні напої. ОСОБА_8 алкоголь того дня не вживав. Потім ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 пішли в дім. ОСОБА_8 з ними не пішов, а пішов до сусідки ОСОБА_14 допомогти носити воду. Приблизно, через три години ОСОБА_8 повернувся додому і побачив на городі лежала ОСОБА_10 . Він підійшов запитати, що сталося. ОСОБА_10 повідомила, що її побив ОСОБА_18 . Потім з хати всі вийшли на город і ОСОБА_18 сказав, що ОСОБА_10 уже «жмур». ОСОБА_10 сказала ОСОБА_8 , що їй погано. ОСОБА_8 пішов до ОСОБА_14 попросив, щоб викликали швидку допомогу. Після чого, ОСОБА_8 запропонував Славінському Василеві винести ОСОБА_10 на вулицю, щоб швидка змогла їй там надати допомогу. ОСОБА_17 виніс її на вулицю та положив на колоду, що знаходиться біля хвіртки. Після чого прийшла сусідка ОСОБА_14 запитала в нас що сталося, ОСОБА_8 відповів, що її побив співмешканець. ОСОБА_14 почала надавати останній медичну допомогу. ОСОБА_8 , був до останнього вдома та дочекався коли приїхала швидка допомога. Він стверджує, що ОСОБА_10 була без курточки, без светру, без взуття. Вважає, що його племінники, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 його оговорили, щоб заволодіти будинком. ОСОБА_14 бачила того дня і ОСОБА_8 і ОСОБА_16 біля ОСОБА_10 , яка лежала на колоді.

Незважаючи на не визнання вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, і на це правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, вина ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення ч.2 ст.121 КК України повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами і, зокрема:

- показаннями свідка ОСОБА_12 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що 18.05.2020 року близько 13-ої години він спільно з цивільною дружиною ОСОБА_13 прийшов в гості до ОСОБА_8 . Останній, разом з ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , сиділи на городі та вживали спиртні напої. Він, ОСОБА_11 , та ОСОБА_13 приєдналися до компанії та спільно вживали горілку та спілкувалися. Приблизно через 2 години, ОСОБА_10 сказала, що піде додому, встала, пішла до хвіртки і сіла на дерев`яну колоду, яка лежала поряд. Через короткий проміжок часу він, ОСОБА_11 , пішов купити ще горілки, а ОСОБА_8 пішов до ОСОБА_10 . Через який час, він, ОСОБА_12 , пішов закрити хвіртку і побачив, що ОСОБА_8 наносить удари по животу та обличчю потерпілій ОСОБА_10 ногами і руками. Коли він, ОСОБА_11 , підійшов до хвіртки, - обвинувачений ОСОБА_8 втік у невідомому напрямку. Він, ОСОБА_11 , попросив ОСОБА_13 принести води, вони намагалися привести до тями потерпілу, але безрезультатно. Тому викликали швидку допомогу та поліцію. Зазначає, що в період спільного вживання спиртних напоїв ОСОБА_10 почувала себе нормально, будь-яких видимих ознак тілесних ушкоджень у неї не було, на стань здоров`я не скаржилася;

- показаннями свідка ОСОБА_13 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, яка показала, що спільно з обвинуваченим ОСОБА_8 , братами ОСОБА_19 та ОСОБА_10 18.05.2020 року вживали на городі спиртні напої. Через деякий час, ОСОБА_18 пішов по горілку, ОСОБА_10 сказала, що теж іде додому, вийшла з двору та присіла на колоду біля хвіртки. За нею пішов обвинувачений ОСОБА_8 , а через деякий час ОСОБА_17 . Зазначає, що бачила кілька ударів, які обвинувачений ОСОБА_8 наніс потерпілій в плече, живіт та ногу. Підійшовши до потерпілої ОСОБА_10 , облили обличчя водою, намагаючись привести її до тями, однак, в подальшому сказала ОСОБА_20 викликати швидку допомогу;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , наданими у судовому засіданні суду першої інстанції, який показав, що спільно з обвинуваченим ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 та ОСОБА_12 сиділи на городі домоволодіння, що належить ОСОБА_8 та вживали горілку. Коли горілка закінчилася, обвинувачений ОСОБА_8 дав кошти та послав його придбати ще горілки. Повертаючись назад помітив, що ОСОБА_8 біля хвіртки б`є ОСОБА_10 , наносячи удари руками та ногами. Він ОСОБА_11 негативно висловився з приводу бійки на адресу ОСОБА_8 , однак, останній вдарив його, ОСОБА_11 , в обличчя та наказав іти додому, що він і зробив.

Крім того, вина обвинуваченого, і на це також правильно послався у своєму вироку суд першої інстанції, підтверджується іншими зібраними у справі доказами і, зокрема:

- протоколом огляду місця події від 18.05.2020 року в ході якого оглянуто в «спеціальній кімнаті» трупу ОСОБА_10 вилучено одяг потерпілої (т.1 а.с. 10-12);

- протоколом огляду місця події від 18.05.2020 року в ході якого оглянуто прилеглу територію біля будинку 32 по вул. Л. Українки в м. Кропивницькому та виявлено і вилучено сліди пальців рук (т.1 а.с. 13-17);

- протоколом слідчого експерименту від 19.05.2020 року з участю свідка ОСОБА_12 , який на місці пояснив та показав, як відбувалися події 18.05.2020 року (т. 1 а.с. 28-30);

- протоколом слідчого експерименту від 19.05.2020 року з участю свідка ОСОБА_11 , який на місці пояснив та показав, як відбувалися події 18.05.2020 року (т. 1 а.с.33-35);

- висновком судово-медичної експертизи №526 від 19.06.2020 року, яким встановлено тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми трудної клітини: переломи ребер: зліва 4 ребро по передній під паховій лінії, 7,8,9,10 ребра по задній під паховій лінії. 10 ребро по лопатковій лінії, крововиливи в навколишні м`які тканини: закрита травма живота з розривом селезінки, крововиливи в навколишні м`які тканини, в хвіст підшлункової залози, крововилив в заочеревинний простір зліва. Тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом селезінки відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя у своєму клінічному перебігу. Інші тілесні ушкодження у вигляді у вигляді закритої тупої травми грудної клітини мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм розладу здоров`я строком понад 21 добу (т.1 а.с. 48-52);

- висновком судово-медичної експертизи №526 від 22.06.2020 року, згідно якого, враховуючи локалізацію, характер та механізм утворення зазначених вище тілесних ушкоджень, вони не суперечать таким, що вказані в протоколі проведення слідчих експериментів від 19.05.2020 року за участю ОСОБА_12 та ОСОБА_11 (т.1 а.с. 68-75);

- висновком експерта №2979/23-27 від 18.10.2023 року згідно якого ОСОБА_8 під час допиту в судовому засіданні про події, які відбулися 18.05.2020 року виявляє повний комплекс ознак нещирості. Даний комплекс ознак, за своєю суттю є психологічними ознаками у вірогідній безпосередній участі ОСОБА_8 в досліджуваних подіях та повному усвідомленні своїх дій (т.3 а.с. 108-112);

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121КК України, за, що його засуджено, колегія судів доходить висновку, що дані висновки ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам справи.

Дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковані за ч.2 ст.121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Доводи захисника викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального та кримінального закону, зокрема, судом допущена неповнота та однобічність судового розгляду, суд надав неправильну оцінку зібраним по справі доказам є необґрунтованими та безпідставними.

Так, як вбачається із матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження дотримався вимог кримінального процесуального та кримінального закону, повно, всебічно та неупереджено розглянув кримінальне провадження, та надав у вироку зібраним по справі доказам належну правову оцінку, суперечності у вироку відсутні, порушень закону при розгляді кримінального провадження суд при цьому не допустив.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника щодо того, що у суді першої інстанції заявлялося клопотання про призначення судової психологічної експертизи, проте суд першої інстанції залишив клопотання без розгляду, не знайшло свого об`єктивного підтвердження, оскільки клопотання захисника про призначення судової психологічної експертизи було задоволено та проведено вказану експертизу, згідно висновку №18.10.2023 №2979/23-27(т.3 а.с.113).

Доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що у свідків є мотив оговорити обвинуваченого, щодо нанесення ним тілесних ушкоджень потерпілій, та втечі після вчинення з місця злочину, колегія суддів розцінює їх як спосіб захисту з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин, оскільки вони не заслуговують на увагу. Дані доводи повністю спростовуються зібраними по справі доказами. Показання допитаних свідків по справі взаємоузгоджуються з іншими зібраними доказами. Підстави для сумнівів у правдивості наданих показань вищевказаними свідками по справі у колегії суддів відсутні.

Крім того, доводи апеляційної скарги захисника стосовно того, що в діях обвинуваченого відсутній склад інкримінованого йому злочину, докази зібрані не підтверджують вину останнього, смерть ОСОБА_10 настала в результаті неналежного виконання своїх обов`язків медичними працівниками, є необгрунтованими та безпідставними.

На переконання колегії суддів зібрані по справі докази є належними та допустимими. Взаємоузгоджуються між собою та повністю підтверджують вину ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину. Докази про неналежне виконання своїх обов`язків медичними працівниками в результаті чого настала смерть потерпілої ОСОБА_21 у справі відсутні. Більше того дані доводи спростовуються висновком судово-медичної експертизи №526 від 19.06.2020 року, згідно якого: «Тілесні ушкодження у вигляді закритої тупої травми трудної клітини: переломи ребер: зліва 4 ребро по передній під паховій лінії, 7,8,9,10 ребра по задній під паховій лінії. 10 ребро по лопатковій лінії, крововиливи в навколишні м`які тканини: закрита травма живота з розривом селезінки, крововиливи в навколишні м`які тканини, в хвіст підшлункової залози, крововилив в заочеревинний простір зліва. Тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота з розривом селезінки відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя у своєму клінічному перебігу. Інші тілесні ушкодження у вигляді у вигляді закритої тупої травми грудної клітини мають ознаки тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості за критерієм розладу здоров`я строком понад 21 добу. Причиною смерті ОСОБА_10 стала закрита тупа травма живота з пошкодженням селезінки, що ускладнилася внутрішньочеревною кровотечею та подальшим розвитком геморагічного шоку. В подальшому, від вказаних ушкоджень потерпіла ОСОБА_10 померла в лікарні.»

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , суд першої інстанції дотримався вимог ст.65 КК України, врахував ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, особу винного, який по місцю проживання та навчання характеризується негативно, раніше не судимий, знаходиться під наглядом лікаря нарколога з приводу психічних та поведінкових розладів внаслідок вживання алкоголю 2015 року.

Суд правильно врахував відсутність пом`якшуючих та обґрунтовано призначив обвинуваченому покарання у виді 8 років позбавлення волі, яке на переконання колегії суддів відповідатиме тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самими, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст.50 КК України.

Крім того, на переконання колегії суддів, доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора щодо надто м`якої міри покарання призначеної обвинуваченому, є необґрунтованими та безпідставними.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання. Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

При призначені обвинуваченому покарання судом враховується те, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, є заходом примусу, що застосовується від імені держави і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод особи та має на меті не тільки кару, а й виправлення, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

Як вбачається з вироку, судом першої інстанції при призначенні покарання в повній мірі враховано особу обвинуваченого, всі характеризуючи дані на нього, враховано тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючі обставини покарання та обставини вчинення даного кримінального правопорушення, його наслідки та обґрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років, яке буде відповідати тяжкості вчиненого, обставинам кримінального провадження та особі обвинуваченого, є обґрунтованим, справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів як ним самим, так і іншими особами, а ще буде відповідати меті покарання, визначеного у ст. 50 КК України.

Підстав для призначення обвинуваченому покарання у більшому розмірі колегія суддів не вбачає.

Разом із тим, пунктом 5 частини 1 статті 368 КПК України, регламентовано, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання чи є обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання обвинуваченого, і які саме.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_8 інкриміновано обтяжуючу обставину - вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, яка передбачена п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України (т.2 а.с. 3).

Крім того, свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_11 та ОСОБА_13 однозначно вказують про вжиття алкогольних напоїв ОСОБА_8 18.05.2020 року.

Верховний Суд неодноразово зазначав про дотримання належного порядку встановлення факту перебування особи в момент вчинення злочину у стані алкогольного чи іншого сп`яніння шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, про що йдеться у постановах Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 372/2291/16-к (провадження № 51-138км18), від 21 листопада 2019 року у справі № 564/590/17 (провадження № 51-2532км19), від 03 грудня 2019 року у справі № 571/1436/15-к (провадження № 51-1922км19), від 11 лютого 2020 року у справі № 643/20474/15-к (провадження № 51-8622км18).

Приписами ст. 91 КПК установлено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню (серед іншого), подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують чи пом`якшують покарання.

Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ із точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили (ст. 94 КПК). Висновок експерта не має переваг перед іншими доказами, а кримінальний процесуальний закон, з огляду на положення ст. 242 КПК, не пов`язує встановлення стану сп`яніння виключно із проведенням експертного дослідження.

Норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів. Зазначені обставини підлягають доказуванню й оцінці, виходячи із положень статей 84, 92, 94 КПК, шляхом дослідження і оцінки всієї сукупності доказів, зокрема і показань свідків, з огляду на що, визнання висновку експерта недопустимим доказом в цьому провадженні, не є процесуальною перешкодою до визначення ознак стану алкогольного сп`яніння як обставини, що обтяжує покарання, у разі встановлення цієї обставини за результатами оцінки всієї сукупності доказів щодо встановлення такого стану.

Отже, суд першої інстанції дійшов до передчасного висновку про відсутність стану алкогольного сп`яніння як обставини, що обтяжує покарання, колегія суддів вважає, що обтяжуюча обставина передбачена п.13 ч.1 ст.67 КК України, а саме вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння є доведеною.

Відповідно до ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Визначення «обвинувачення», викладене у п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, поєднує матеріально-правовий та процесуальний аспекти цього поняття і має наступний вигляд: «обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому у п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України».

Державне (за Конституцією України - публічне) обвинувачення, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 3 КПК України - це процесуальна діяльність прокурора, що полягає у доведенні перед судом обвинувачення з метою забезпечення кримінальної відповідальності особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, є обвинувальний акт.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків зміни прокурором обвинувачення, висунення ним додаткового обвинувачення або відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Зі змісту обвинувального акта, яким визначено межі судового розгляду у даному кримінальному провадженні, вбачається, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Відповідно до обвинувального акта, обставини, які пом`якшують покарання, відсутні. Обставини, що обтяжують покарання, передбачені п.13 ч. 1 ст. 67 КК України, є вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Визнання колегією суддів вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, як обставини, яка обтяжує покарання ОСОБА_8 не призвело до збільшення обсягу обвинувачення, оскільки в даному кримінальному провадженні обсяг обвинувачення залишався незмінним порівняно з висунутим обвинуваченням в обвинувальному акті.

Згідно з доктринальним розумінням обвинувачення, воно має якісні й кількісні характеристики. Якісні характеристики обвинувачення визначаються кваліфікацією кримінальних правопорушень, що ставляться в провину особі, а кількісні - обсягом обвинувачення, тобто кількістю кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вона обвинувачується.

Вказана правова позиція узгоджується із практикою Верховного Суду (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2021 року справа № 236/659/20 провадження № 51-807 км 21).

У зв`язку із цим, вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині призначеного покарання шляхом зазначення у мотивувальній частині вироку, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, як обтяжуючу покарання обвинуваченого обставину - вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів доходить висновку, що вирок суду першої інстанції підлягає зміні, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга захисника адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Кіровського районного суду м.Кіровограда від 20 жовтня 2023 року стосовно ОСОБА_8 змінити.

Зазначити у мотивувальній частині вироку, відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, як обтяжуючу покарання обвинуваченого ОСОБА_8 обставину - вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення, безпосередньо до суду касаційної інстанції, а засудженим, який перебуває під вартою, у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

(підписи)