ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/900/23
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" листопада 2023 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві судове засідання у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Адампіль Старосинявського р-ну. Хмельницької обл., громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України

в с т а н о в и в:

У Дарницькому районному суді м. Києва на розгляді перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому, оскільки існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Так як обставини, які слугували підставою для обрання зазначеного запобіжного заходу на даний час не відпали та продовжують існувати.

Захисник ОСОБА_4 , думку якого підтримав обвинувачений та захисник ОСОБА_5 , заперечував проти продовження строків запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив відмовити у задоволені клопотання прокурора. Сторона захисту зазанчила, що прокурор не довів наявність ризиків, саме клопотання подано без дати та вручено сторонам процесу з порушенням строків, передбачених КПК України та просили застосувати більш м`який запобіжний захід.

Суд, заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Так, вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватись від суду, вчиняти інші кримінальні правопорушення, про що відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України свідчать такі обставини, як тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого йому злочину, що може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк протиУкраїни»).

Реальним на переконання суду є і ризик переховування, адже наявність певного ризику/ризиків, зокрема ризику втечі, має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova (Бекчиєв проти Молдови), Panchenko v. Russia (Панченко проти Росії)), а у даному конкретному випадку, такий ризик є обґрунтованим.

Дійсним є такий ризик і у розрізі того, що перебуваючи на свободі будучи обізнаним з санкцією статті, яка йому інкримінується, ОСОБА_6 може переховуватися від суду.

Також, дійсним є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, адже існує ризик того, що обвинувачений, будучи на волі, продовжить свою злочинну діяльність, оскільки відповідно до обвинувального акту, він не збирався завершувати свою злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів.

Отже підстави, за яких судом було застосовано до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та обставини, які при цьому враховувались не змінились, а ризики не зменшились та є триваючими.

Щодо питання уникнення наявним ризикам шляхом застосування іншого запобіжного заходу не пов`язаного з тримання особи під вартою, то у світлі факторів пов`язаних з характером особи підозрюваного, його ролі у вчиненому злочині, його моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками, вважає недостатнім застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаним ризикам.

Позиція сторони захисту щодо застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, жодним чином вказані висновки не спростовують.

З урахування сукупності викладених обставин, даних про особу обвинуваченого, злочину, який ним вчинений, в силу характеру вчиненого діяння, для забезпечення належного виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку про те, що прокурор довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, а саме - тримання під вартою, й вважає, що лише такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку вказаного обвинуваченого з урахуванням обставин правопорушення та його особи, адже підозрюваний не офіційно працевлаштований, свідомо обрав для себе єдине джерело доходу - незаконне розповсюдження наркотичних засобів, можливий вплив його незаконної діяльності на невизначене коло осіб, які б отримували наркотичні засоби та негативні наслідки від такої незаконної діяльності на суспільство, високі ризики настання летальних наслідків, що у всьому світі вважається суспільно небезпечним, зважаючи на вчинений ним злочин, усвідомлення наслідків покарання, може вплинути на його процесуальну поведінку - переховування від суду.

Так, враховуючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та можливість призначення йому покарання пов`язаного з позбавленням волі на строк від 6 до 10 років, наявність обґрунтованої підозри,усвідомлення невідворотності суворого покарання, підсилять ризик можливості переховування від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 не має постійного джерела доходів, не працює, єдиним встановленим джерелом його доходів є зайняття протиправною діяльністю, у вчиненні якої він підозрюється, що є підставою для застосування найсуворішого запобіжного заходу - тримання під вартою.

Крім того, з урахуванням ч.1, п.2 ч.5 ст. 182 КПК України, особи обвинуваченого, його віку, ролі у вчиненні злочину та майнового стану, суд вважає за необхідне залишити без змін раніше визначений розмір застави у максимальному розмірі - вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 198 480 грн., яка буде достатньою для виконання покладених на нього обов`язків, з покладенням на нього обов`язків передбачених ст. 194 КПК України.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 314-317 КПК, ст. 331, ч. 2 ст. 376 КПК України

у х в а л и в:

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого за ч.ч. 2, 3 ст. 307 КК України в Державній установі «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 діб, тобто до 12.01.2024 року включно.

Раніше визначену заставу в розмірі 198 480 (сто дев`яносто вісім тисяч чотириста вісімдесят) грн., яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) - залишити без змін.

У разі внесення застави, уповноваженій службовій особі місця ув`язнення необхідно негайно звільнити ОСОБА_6 з-під варти та повідомити про це прокурора та суд.

З моменту звільнення ОСОБА_6 з-під варти у зв`язку з внесенням застави він буде вважатися таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: - прибувати за кожною вимогою до суду; - не відлучатись із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; - повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України; - утримуватись від спілкування зі свідками у цьому кримінальному провадженні.

У разі невиконання вказаних обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовуються у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом 5 діб з дня її оголошення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя