Провадження №11-сс/991/938/23
Суддя 1 інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2023 року місто Київ

Апеляційна палата Вищого антикорупційного суду колегією суддів у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23 листопада 2023 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000431 від 23 грудня 2022 року стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає у АДРЕСА_1 ,

за ч.5 ст.191 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23 листопада 2023 року клопотання детектива НАБУ задоволено частково: застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 21 січня 2024 року включно, з можливістю внесення застави у розмірі 25 000 000 грн, взято під вату в залі суду. У разі внесення застави покладено обов`язки: прибувати до слідчих (детективів), прокурорів, слідчого судді, суду, на першу вимогу; не відлучатися із м.Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування із іншими підозрюваними у цьому кримінальному провадженні: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , допитаними свідками ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , іншими свідками, а також з будь-якими іншими особами з приводу обставин, викладених у письмовому повідомленні про підозру, крім своїх захисників, слідчих, детективів, прокурорів, слідчого судді, суду; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю. У задоволенні клопотання детектива НАБУ в іншій частині відмовлено. Судове рішення мотивоване тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України; наявні ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вплив на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення. Слідчий суддя дійшов висновку, що необхідним є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш м`якого заходу буде недостатнім для забезпечення належної його процесуальної поведінки. Слідчому судді не надано переконливих аргументів, які б давали підстави для висновків, що народні депутати України мають такі особисті чи службові зв`язки з підозрюваним, які б дозволяли морально чи організаційно впливати на нього, та як наслідок застосування до нього запобіжного заходу у вигляді особистої поруки. Зважаючи на вагомі обставини, що доводять ризик переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду, характер злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , а також його майновий стан, слідчий суддя дійшов висновку, що застава у розмірі 25 000 000 грн зможе забезпечити виконання ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків.

27 листопада 2023 року та 20 грудня 2023 року до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду надійшла апеляційна скарга захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та доповнення до неї відповідно, в якій він просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою у задоволенні клопотання детектива НАБУ про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відмовити та застосувати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистої поруки з покладенням відповідних обов`язків. У разі незадоволення апеляційної скарги щодо застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, просить зменшити розмір застави до 10 000 000 грн та визначити відповідні обов`язки, що зазначені у апеляційній скарзі та доповненнях до неї. На думку сторони захисту, судове рішення є незаконним та необгрунтованим у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Повідомлення про підозру від 20 листопада 2023 року, яке вручено ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України є необгрунтовним та не підтверджується матеріалами доданими до клопотання. Надані органом досудового розслідування докази не є достатніми для переконання стороннього спостерігача у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а тому вручена йому підозра не відповідає вимогам рішень Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості». У діях ОСОБА_7 відсутній склад злочину за ч.5 ст.191 КК України, оскільки інформаційна система працює, тобто умови договору виконані у повному обсязі. Стороною обвинувачення не проведено товарознавчої експертизи щодо встановлення реальної ринкової вартості придбаного програмного забезпечення та безпідставно зроблено висновок про завдання збитків ДП «УСС» шляхом завищення вартості придбаного програмного забезпечення.Обрахування детективом НАБУ збитків за умови того, що програмне забезпечення могло бути придбане безпосередньо у компанії «ЕПАМ Системз» по своїй суті являється невірним, оскільки компанія «ЕПАМ Системз» виготовила лише основну частину програми, а сама Інформаційна система «Платформа» дороблялась представниками ТОВ «Інсайд Солюшнс» та ТОВ «Сембер Трейд». До того ж іноземна компанія «ЕПАМ Системз» не могла напряму поставити програмний продукт до ДП «УСС», оскільки навіть не має відповідних дозволів. ДП «УСС» не є бюджетною установою і як одержувач бюджетних коштів, не могло укладати договори з компанією «ЕПАМ Системз», що передбачали б розрахунки у іноземній валюті, що підтверджується листом з ДП «УСС». При цьому, стороною обвинувачення врахована лише вартість програмного забезпечення, яке придбавалось ТОВ «Інсайд Солюшнс» та ТОВ «Сембер Трейд» у компанії «ЕПАМ Системз», та не враховані витрати на придбання частини програмних компонентів у інших компаній - «WINSO AS KFT.», «WHITE BYTE KFT.» (Угорщина) та «AVITEK INK» (CHIA), а також вартість послуг по встановленню програмного забезпечення. Таким чином, завдання збитків ДП «УСС» не підтверджується матеріалами кримінального провадження, що є обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст.191 КК України. Крім того, з тексту підозри вбачається, що ОСОБА_7 погоджував та підписував певні документи, у тому числі як державний експерт з питань таємниць, однак при цьому він діяв в межах своїх повноважень та обов`язків як Голова Держспецзв`язку. Аналіз обґрунтування ризиків, зазначених у клопотанні та посилання на обставини, які їх підтверджують свідчить про те, що вони є надуманими, не підтверджені доказами, а тому відсутні підстави для застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підозрюваний ОСОБА_7 завжди вчасно з`являвся на виклики детектива, у тому числі по телефону, без одержання повісток. Будучи допитаним як свідок, 09 листопада 2023 року ОСОБА_7 надав детективу НАБУ показання про відомі йому обставини, які розслідуються у кримінальному провадженні. Одержавши, 20 листопада 2023 року повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_7 з`явився до детектива НАБУ для допиту та одержання клопотання про обрання запобіжного заходу, усвідомлюючи, що йому буде вручене клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та у подальшому з`явився до Вищого антикорупційного суду. Син ОСОБА_7 на законних підставах виїхав та перебуває за кордоном, а виїзди інших осіб здійснювалися виключно на законних підставах для доставки гуманітарних вантажів в Україну в умовах воєнного стану. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №1070-р від 23 листопада 2023 року ОСОБА_7 звільнений із займаної посади Голови Держспецзв`язку, а отже не може використовувати свій вплив. Слідчий суддя здійснив вільне трактування листування ОСОБА_16 та ОСОБА_17 та як наслідок встановлення ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_18 є працівником Держспецзв`язку України, а виїзд ним здійснювався не за кордон, а на захід України, зокрема до Рівненської області. Перетин кордону протягом 2018-2023 років пов`язаний як з відпочинком, так і з службовим відрядженням. Всі інші доводи, у тому числі щодо наявності значних коштів у ОСОБА_9 та володінні колишньої дружини ОСОБА_9 - ОСОБА_19 та дружини ОСОБА_20 - ОСОБА_20 житловими будинками в Іспанії взагалі не стосуються ОСОБА_7 . Клопотання детектива НАБУ не містить даних, які документи чи речові докази можуть бути знищені або спотворені, чи приховані. Кримінальне провадження розслідується вже майже рік, і у сторони обвинувачення було достатньо часу для встановлення та вилучення всіх документів та інших доказів. Слідчим суддею як обґрунтування ризику впливу на свідків наведено переписку ОСОБА_7 з Першим заступником Міністра цифрової трансформації про нібито вплив на свідка ОСОБА_21 , однак, не враховано, що відповідно до вимог КПК України, доводи наявності ризиків повинні бути підтверджені доказами. В той же час жодних належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_7 впливав чи може впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні стороною обвинувачення надано не було.В обґрунтування ризику вчинення іншого кримінального правопорушення, в ухвалі наведено переписку ОСОБА_7 з ОСОБА_22 стосовно поставки 100 автомобілів Toyota Hilux нібито до Держспецзв`язку України за завищеною вартістю, а також переписки з ОСОБА_23 стосовно комерційних пропозицій щодо підготовки законопроектів за кошти іноземних організацій. Разом з цим, даний ризик відсутній, оскільки переписка не має відношення до діяльності Держспецзв`язку України. В цій переписці обговорювались питання можливої поставки автомобілів комерційним структурам, а розмови щодо збільшення ціни від початкової стосувались дообладнання автомобілів додатковими компонентами - захисними рамками, раціями та іншими речами. Щодо переписки стосовно законопроектів, то кошти призначались не державній, а комерційній структурі за розробку і написання законопроекту. Ненадання ОСОБА_7 під час обшуку паролів не свідчить про наявність ризику перешкоджання кримінальному провадженню, оскільки надавати доступ до інформації, яка міститься на власних засобах зв`язку це право особи, а не обов`язок. Слідчим суддею необгрунтовано визначено заставу у розмірі 25 000 000 грн, оскільки відомості, що зазначені у декларації за 2020 рік зазнали значних змін. Так, в 2021 році ОСОБА_7 розлучився з дружиною та на даний час вони проживають окремо, а отже вона не являється членом сім`ї. ОСОБА_7 проживає окремо від батька, відомості щодо майна якого зазначені у декларації. Незважаючи на це слідчий суддя безпідставно врахував статки (автомобіль «BMW ХЗ»; земельну ділянку площею 800 м2 в с.Пухівка; об`єкт незавершеного будівництва, площею 47,47 м2 у м.Києві; грошові кошти у готівці в розмірі 250 тис. грн та 35 тис. дол США, та інвестиційний платіж у розмірі 991 244 грн колишньої дружини ОСОБА_7 - ОСОБА_24 для обгрунтування розміру застави. В ухвалі слідчий суддя вказав, що ОСОБА_7 володіє автомобілем «BMW ХЗ», що не відповідає дійсності. Фактично ОСОБА_7 володіє земельною ділянкою в Київській області площею 0,12 га. Іншого нерухомого майна у власності не має. Грошові коштів, які були виявлені під час обшуку в квартирі ОСОБА_7 належать іншим особам. Придбання коштовних подарунків близьким особам не підтверджується матеріалами клопотання та є припущеннями сторони обвинувачення. Стосовно належності ОСОБА_7 коштів у криптовалюті слідчим суддею зроблені невірні висновки, які ґрунтуються на припущеннях, оскільки відсутні належні та допустимі докази того, що криптогаманець та кошти, які розміщені на ньому належать ОСОБА_7 . Тобто визначений розмір застави свідчить про її непомірність та фактичну безальтернативність. При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя не врахував особу ОСОБА_7 , в тому числі, що він має на утриманні малолітню доньку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, неодноразово нагороджувався та заохочувався грамотами. Також сторона захисту зазначає, що слідчий суддя формально розглянув клопотання сторони захисту та письмові зобов`язання народних депутатів України, оскільки лише після заперечень захисниів погодився вислухати лише одного народного депутата України. На даний час ОСОБА_7 служить і його служба пов`язана з необхідністю виїзду в інші області України. Рішення про відрядження можуть прийматись терміново в різний час доби, а також носити таємний характер, враховуючи специфіку військової служби того органу, в якому він служить. Таким чином,покладення на ОСОБА_7 обов`язків не відлучатися із м.Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду та носити електронний засіб контролю, робить неможливим ефективно виконувати бойові завдання по захисту України від вторгнення російських загарбників. На виконання ухвали слідчого судді ОСОБА_7 зданий на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт для виїзду за кордон, про що було відразу поінформовано детектива, і це додатково свідчить про його належну процесуальну поведінку. Враховуючи належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 , його особисті якості, а також характер військової служби, необхідності виконання бойових завдань, вважає, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 можливо без покладення на нього таких процесуальних обов`язків як не відлучатися із м.Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду та носити електронний засіб контролю.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_8 доводи, зазначені в поданій ним апеляційній скарзі підтримав та просив вимоги апеляційної скарги задовольнити. Надав пояснення аналогічні доводам його апеляційної скарги.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав позицію свого захисника.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги. Вважає, що рішення слідчого судді постановлено з урахуванням усіх обставин справи та у відповідності до вимог кримінального процесуального законодавства, а тому просив залишити його без змін.

Народний депутат України ОСОБА_25 підтримав своє клопотання про особисту поруку підозрюваного. Він знає підозрюваного як фахівця з міжнародним визнанням. Питання щодо надання фінансової допомоги ОСОБА_7 зі сплати застави перед ним не ставилось.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Обставини, що враховуються при застосуванні запобіжного заходу передбачені ст.178 КПК України.

Відповідно до положень зазначеної норми, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На думку колегії суддів, слідчий суддя дотримався вказаних вимог закону.

З матеріалів судової справи вбачається, що НАБУ здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000431 за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 , у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.27 ч.5 ст.191 КК України, ОСОБА_12 у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України.

Дії ОСОБА_7 сторона обвинувачення кваліфікує яквиконавця у складі організованої групи, який діючи в межах єдиного злочинного плану, обіймаючи посаду Голови Держспецзв`язку та будучи у зв`язку з цим службовою особою, впродовж 2021-2022 років під час закупівель програмного забезпечення для створення та модернізації інформаційної системи «Платформа», шляхом зловживаня своїм службовим становищем яке полягало у організації та підписані документів щодо бюджетування, погодженні технічного завдання на цю систему, надання висновків експерта з державної таємниці, організації підготовки та підписаня інших документів щодо ІС «Платформа», наданння вказівок пілеглим особам та вчиненні інших дій, спільно з іншими учасниками організованої групи заволоділи коштами Державного підприємства «Українські спеціальні системи» на загальну суму 62 016 351 грн.

20 листопада 2023 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Сторона захисту вказує, що ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23 листопада 2023 року є незаконною, оскільки підозра вчинення ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, є не обґрунтованою.

Колегія суддів не погоджується з вказаними доводами, виходячи з такого.

З поняття «обґрунтована підозра», яке міститься у п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», вбачається, що обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

З ухвали слідчого судді від 23 листопада 2023 року, вбачається, що слідчий суддя дослідив клопотання та матеріали, які його обґрунтовують, встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце. Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що підозра ОСОБА_7 за ч.5 ст.191 КК України є обґрунтованою, оскільки дане твердження ґрунтується на досліджених слідчим суддею доказах. Так, функціонування інформаційної системи«Платформа», та виконання умов договору не свідчить про відстуність складу злочину за ст.191 КК України. Докази, які містяться у матеріалах справи, підтверджують, що ДП «УСС» завдано збитків у розмірі 62 016 351 грн згідно висновку експертизи і ОСОБА_7 на той час займав посаду, вчинив дії, які свідчать про причетність до зловживання ним службовим становищем. Посилання сторони захисту на недоведеність заподіяння шкоди є безпідставним та спростовується висновком експерта Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України №3890-23 за результати проведення судово-економічної експертизи від 27 жовтня 2023 року. Відповідно до ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими КПК України. Разом з тим, стороною захисту не було надано доказів на спростування висновку експерта, який надано стороною обвинувачення, а тому доводи апеляційної скарги, що у кримінальному провадженні №0000431 відсутні збитки, є необгрунтованими.

Враховуючи тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 (ч.5 ст.191 КК України), який є особливо тяжким злочином, відповідальність за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна; його вік та стан здоров`я; соціальний статус; наявність юридичної освіти; зв`язки, які він набув обіймаючи посаду Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також посади в Службі Безпеки України; майновий та сімейний стан; дані протоколів оглядів, які вказують на ймовірність причетності його до вчинення інших злочинів, оскільки матеріали за ЄРДР №0000431 внесені за результатами здійснення розслідування кримінального провадження №0000769 від 23 грудня 2020 року; розмір збитків, які завдано ДП «УСС», інкримінування ОСОБА_7 дій за двома епізодами, один з яких вчинено під час дії воєнного стану; факт проходження служби на оперативних та керівних посадах у СБУ протягом тривалого часу, тобто усвідомлював межі наданих службових повноважень, оскільки виконував функції щодо забезпечення державної безпеки України та його поведінку, яка спрямована на здійснення впливу на працівників СБУ (т.4, а.с.79), колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо наявності ризиків, зазначених у п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України та застосування виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням застави.

Доводи сторони захисту, що ризик впливу на свідків відсутній, оскільки ОСОБА_7 звільнений з посади Голови Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, є необгрунтованими, оскільки при встановленні ризику впливу на свідків слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме спочатку, на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду, на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.1,2 ст.23, ст.224 КПК України). Згідно з ч.4 ст.95 КПК суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового розгляду, або отриманих у порядку, передбаченому ст.225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, а тому ризик впливу на свідків існує не лише на стадії здійснення досудового розслідування при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від зазначених осіб та дослідження їх судом.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги сторони захисту щодо перекручення слідчим суддею змісту переписки ОСОБА_7 та ОСОБА_17 , оскільки учасники обговорюють питання можливості виїзду ОСОБА_17 , та її зміст вказує, що підозрюваний ОСОБА_7 під приводом ввезення гуманітарної допомоги має можливість організувати такий виїзд (т.1 а.с.173).

На думку колегії суддів, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами аналізу фактичних обставин кримінального правопорушення та особистих даних підозрюваного (характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців тощо), його поведінки під час досудового розслідування (наявність або відсутність спроб ухилитись від органів влади, способу життя, способу самозабезпечення тощо). При цьому ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду чи вчинить нове кримінальне правопорушення. Чинний КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. На думку колегії суддів доводи апеляційної скарги сторони захисту про відсутність ризиків є необґрунтованими, оскільки прокурор довів як їх наявність, так й можливість їх існування в майбутньому.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що міра запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави є пропорційною меті забезпечення кримінального провадження та за обставин даного кримінального провадження, є саме таким запобіжним заходом, який буде достатнім стримуючим засобом, що здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 та запобіганню ризикам, доведеним прокурором, та, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможуть запобігти встановленим ризикам. Доказів на підтвердження того, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави, є невиправданим, захисником надано не було і колегією суддів обставин для такого висновку не встановлено, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту в частині суворості обраного запобіжного заходу є необґрунтованими. При цьому посилання сторони захисту, що ОСОБА_7 має на утриманні малолітню доньку, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, неодноразово нагороджувався та заохочувався грамотами, не можуть слугувати підставою для застосування стосовно нього більш м`якого запобіжного заходу, оскільки дані обставини не підтверджують відсутність встановлених слідчим суддею ризиків. Крім того, з протоколу огляду від 31 жовтня 2023 року - 09 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_7 мав на час розгляду клопотання можливість сприяти у забезпеченні перетину кордону, оскільки на підставі листів за його підписом особи виїзджали за межі України. Факт повернення осіб до України не свідчить про відстуність ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки у даному випадку у ОСОБА_7 , в силу наявних знайомств, є реальна можливість виїхати за кордон (т.1 а.с.169-196). Посилання на те, що син ОСОБА_7 на законних підставах виїхав за межі України, колегією суддів не враховується, оскільки не надано будь-якого належного доказу на підтвердження цих обставин.

Відповідно до вимог ч.5 ст.182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину визначається у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати її буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи майновий стан підозрюваного ОСОБА_7 , а також обставини справи, зокрема інкримінування йому вчинення злочину як виконавцю; розмір завданих збитків; вчинення злочину в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про наявність виключного випадку, визначеного ч.5 ст.182 КПК України, та існування підстав для призначення суми застави, що перевищує максимальну межу, визначену п.3 ч.5 ст.182 КПК України, і застава у розмірі 25 000 000 грн, здатна забезпечити його належну поведінку. Твердження сторони захисту, що розмір застави є не співмірним, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та спростовуються доказами про доходи підозрюваного ОСОБА_7 , інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та відомостями щодо належності йому на праві власності транспортного засобу преміум-класу. Посилання, що відомості, які вказані у декларації за 2020 рік зазнали значних змін колегія суддів не враховує, оскільки сторона захисту не довела протилежного, та на підтвердження доводів апеляційної скарги доказів не надала. Крім того, з протоколу огляду від 20 листопада 2023 року вбачається, що органом досудового розслідування було віднайдено дані про криптогаманець ОСОБА_7 , на якому можуть зберігаються кошти в криптовалюті Tether (USDT) у кількості 1 201 285 одиниць (станом на 20 листопада 2023 становить 1 201 928 дол США), а також Bitcoin (BTC) у кількості 6,924287 одиниць (станом на 20 лисопада 2023 становить 275 266 дол США) (т.1 а.с.205-206). З протоколу огляду від 31 жовтня 2023 року - 09 листопада 2023 року вбачається, що ОСОБА_7 обговорював питання щодо закупівлі монет через компанію Chia Network, яка розробляє блокчейн-технології та підтвердив, що має лише «битки», що свідчить про володіння ним віртуальними активами, а тому доводи апеляційної скарги сторони захисту в цій частині є необгрунтованими (т.1 а.с183-189). Про значний рівень фінансового забезпечення свідчить й переписка підозрюваного зі своєю співмешканкою, з якої вбачається, що він має можливість придбати їй одяг, який значно перевищує розмір мінімальної заробітної плати, яка встановлена в Україні (т.1 а.с.194).

Доводи сторони захисту, що слідчий суддя безпідставно врахував при визначенні розміру застави майно колишньої дружини є необгрунтованими, оскільки вказане в ухваі слідчого судді майно, набуте ОСОБА_7 та ОСОБА_24 за час шлюбу, тобто належить йому на праві спільної сумісної власності. Таким чином, розмір визначеної застави не є неспівмірним, та є таким, який відповідає матеріальному забезпеченню підозрюваного ОСОБА_7 , а тому підстави для зменшення розміру застави відсутні.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки не зможе забезпечити належну його процесуальну поведінку у даному кримінальному провадженні, а тому доводи апеляційної скарги щодо порушення слідчим суддею процесуального порядку розгляду такого питання не є підставою для скасування ухвали. У зв`язку з чим заява про особисту поруку народного депутата України ОСОБА_25 не підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту про необхідність скасування підозрюваному обов`язків: не відлучатися із м.Києва без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду та носити електронний засіб котролю, так як він призначений на посаду, яка вимагає його відлучення з міста Києва у будь-яку годину доби, на думку колегії суддів, не можуть бути підставою для скасування ухвали слідчого судді в цій частині, так як до призначення його на цю посаду діяло рішення слідчого судді, яке підлягало виконанню, і особа, яка прийняла рішення про призначення підозрюваного на посаду з необхідністю виконання таких обов`язків, повинна була усвідомлювати ризики такого призначення. Хоча колегією суддів і не враховується вказана обставина при розгляді апеляційної скарги, але цей факт підтверджує наявність високого рівня ризиків, передбачених п.1, 4 ч.1 ст.177 КПК України.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом судового розгляду в суді першої інстанції та висновків слідчого судді не спростовують.

Згідно з ч.3 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має, у тому числі, право залишити ухвалу без змін.

Таким чином, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_8 слід залишити без задоволення, ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.131, 132, 176, 177, 180, 182, 194, 309 370, 376, 392, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 23 листопада 2023 року залишити без змін.

Ухвала є остаточною, набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_2

судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4