ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/4107/23 Справа № 206/2878/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

(приймають участь в режимі

відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0001465 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2023 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.348 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.348, ч.3 ст.185 КК України, яким продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 лютого 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 просить ухвалу суду скасувати як незаконну, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю, або визначити заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуває під вартою 5 років 10 місяців.

Стверджує, що єдиною підставою існування ризику переховування від суду є суворість передбаченого покарання.

Посилається на те, що прокурором не доведено, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з застосуванням електронних засобів контролю не зможе запобігти ризику переховування від суду.

Вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_7 одружений, був військовослужбовцем, також ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мають постійне місце проживання, раніше не судимі, не порушували умови тримання в СІЗО.

Звертає увагу на те, що визначений судом розмір застави є завідомо непомірним для обвинувачених.

Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2023 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 02 лютого 2024 року, також визначено заставу в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 671 000 грн для кожного.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, можуть переховуватись від суду, оскільки обвинувачуються у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, які мають високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої наслідками не лише для конкретних осіб, у цьому випадку потерпілих із числа поліцейських, а й для суспільства в цілому, також враховано, що кримінальні правопорушення, у вчиненні яких вони обвинувачуються, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від 8 до 15 років або довічного позбавлення волі.

Від прокурорів - процесуальних керівників не надійшло клопотання про їх участь у розгляді провадження під час апеляційного перегляду, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність прокурора, проти чого не заперечували обвинувачені та захисник.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинувачених та їх захисника, які підтримали апеляційну скаргу захисника та просили її задовольнити, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області перебуває обвинувальний акт № 0001465 щодо ОСОБА_7 ,обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.348 КК України, та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, ст.348, ч.3 ст.185 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалами слідчого судді від 20.01.2018 року до ОСОБА_8 та від 03.02.2018 року до ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 05.12.2023 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно із ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону суд першої інстанції належним чином не дотримався, оскільки постановлюючи ухвалу про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченим не врахував вимоги, передбачені ч.4 ст.182 КПК України, та відповідно до ч.3 ст.183 КПК України належним чином не обгрунтував визначений розмір застави.

Таким чином, рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ухвалено з порушенням вимог кримінального процесуального закону, що, відповідно до ст. 412 КПК України, є підставою для скасування ухвали та постановлення нової ухвали судом апеляційної інстанції.

Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст.ст. 199, 331 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що доводи поданого клопотання є частково обґрунтованими.

Так, колегія суддів вважає, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , перебуваючи на свободі, можуть переховуватися від суду, оскільки обвинувачуються у вчиненні особливо тяжких злочинів, при цьому враховується тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними, а також особи обвинувачених, які офіційно не працевлаштовані, при цьому ОСОБА_8 не має міцних соціальних зв`язків.

Також слід врахувати наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Таким чином, судом апеляційної інстанції встановлено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, а тому для його запобігання необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини, а також з урахуванням обставин інкримінованих обвинуваченим кримінальних правопорушень, відповідно до яких ОСОБА_7 та ОСОБА_8 діяли за попередньою змовою групою осіб.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинувачених з огляду на тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких вони обвинувачуються, та встановлений ризик; - заяв про взяття на поруки обвинувачених не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміновані обвинуваченим кримінальні правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинувачених, оскільки вказаний запобіжний захід не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки обвинувачених, крім того відсутні відомості про міцні соціальні зв`язки за адресою, де буде проживати обвинувачений ОСОБА_8 у разі обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, також, враховуючи те, що обвинувачені не працюють, при цьому ОСОБА_7 на утриманні нікого не має.

Посилання захисника на те, що єдиною підставою існування ризику переховування від суду є суворість передбаченого покарання є безпідставним, оскільки запобіжний захід продовжено з урахуванням всіх обставин, осіб обвинувачених та наявного ризику.

Доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_7 одружений, був військовослужбовцем, також ОСОБА_7 та ОСОБА_8 мають постійне місце проживання, раніше не судимі, не порушували умови тримання в СІЗО колегія суддів вважає такими, що не зменшують заявлений у кримінальному провадженні ризик.

Враховуючи наведене, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2023 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою частково задовольнити клопотання прокурора та продовжити обвинуваченим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02.02.2024 року включно.

В силу ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно із ч. 5 ст. 182 КПК України із змінами, внесеними згідно із Законом № 1774-VIII від 06.12.2016 року, розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З урахуванням тих обставин, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 тривалий час (більше 5 років) перебувають під вартою, а також враховуючи обставини кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , майновий стан обвинувачених, які не працевлаштовані, відомості щодо їх майна відсутні, і сімейний стан обвинувачених, які не мають міцних соціальних зв`язків, ризик, передбачений ст. 177 КПК України, та тієї обставини, що з часу визначення судом застави обвинуваченим (відповідно до Єдиного державного реєстру судових рішень обвинуваченим ще з 15.06.2023 року) пройшов значний розмір часу, колегія суддів вважає за необхідне визначити заставу в розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який на 01.01.2023 року встановлено в розмірі 2684 грн, що становить 402 600 грн і вважає, що саме такий розмір застави достатньою мірою гарантуватиме виконання обвинуваченими покладені на них обов`язки.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2023 року задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 та ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Продовжити запобіжний захід щодо обвинувачених ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у вигляді тримання під вартою до 02 лютого 2024 року включно.

Визначити ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заставу у розмірі 150 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 402 600 грн, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави, вважати, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді застави та покласти на них наступні обов`язки: не відлучатися із населеного пункту, в якому вони зареєстровані, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; прибувати до суду за першою вимогою; утримуватись від спілкування з потерпілими та свідками у цьому кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити два місяці з моменту внесення застави.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_8 вважаються такими, до яких застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4