Справа № 627/1066/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2023смт Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Краснокутськ Харківської області кримінальне провадження № 0000290 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Краснокутськ Краснокутського району Харківської області, українця, громадянина України, РНОКПП : НОМЕР_1 , маючого середню освіту, не одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не маючого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 357, ч.4 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:

16.11.2023 близько 08:30 години ОСОБА_4 знаходився на території домоволодіння своєї знайомої ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , де допомагав останній по господарству.

Приблизно о 08:45 години цього ж дня ОСОБА_4 перебуваючи в одній із кімнат вище вказаного будинку на дерев`яному комоді, помітив банківську картку для виплат № НОМЕР_2 «Приват Банк», яка належить потерпілій ОСОБА_5 і в цей час у останнього виник злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення вказаної банківської картки з метою обернення наявних на ній грошових коштів на власну користь.

Реалізуючи вищевказаний умисел, направлений на незаконне заволодіння банківською карткою, ОСОБА_4 , скористався зручними обставинами, а саме відсутністю ОСОБА_5 поруч, а також тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, протиправно викрав банківську карту «Приват Банк» № НОМЕР_2 з метою подальшого її використання, після чого покинув місце вчинення злочину.

Крім того встановлено, що 16.11.2023 близько 08:30 годин ОСОБА_4 знаходився на території домоволодіння своєї знайомої ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_2 , де допомагав останній по господарству.

Приблизно о 08:45 години цього ж дня ОСОБА_4 перебуваючи в одній із кімнат вище вказаного будинку на дерев`яному комоді, помітив банківську картку «Приват Банк» № НОМЕР_2 для виплат, яка належить потерпілій ОСОБА_5 і в цей час у останнього виник злочинний, корисливий умисел, направлений на таємне викрадення вказаної банківської картки з метою обернення наявних на ній грошових коштів на власну користь.

Реалізуючи вищевказаний умисел, направлений на незаконне заволодіння банківською карткою потерпілої, ОСОБА_4 скористався зручними обставинами, а саме відсутністю останньої поруч, а також тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, таємно, протиправно викрав банківську карту «Приват Банк» № НОМЕР_2 для виплат, з метою подальшого її використання.

В подальшому, ОСОБА_4 маючи при собі раніше викрадену ним банківську картку ОСОБА_5 , попрямував до магазину «Універсам», що розташований за адресою вул. Миру №138, смт Краснокутськ Богодухівського району Харківської області, де реалізуючи свій корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, таємно, із корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, в умовах дії воєнного стану, введеного в дію Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24.02.2022 зі змінами, внесеними Указом Президента України №734/2023 від 08.11.2023, перебуваючи на касі вищевказаного магазину о 19:09, 16.11.2023 придбав собі різні товари на загальну суму 380 гривень 30 копійок, розрахувавшись викраденою ним раніше карткою ОСОБА_5 , чим завдав останній матеріальної шкоди на суму 380 гривень 30 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, визнав повністю та в скоєному щиро розкаявся.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

В судове засідання потерпіла ОСОБА_5 не з`явилася, але мається від неї заява про розгляд кримінального провадження за її відсутності. Також вказала, що претензій до ОСОБА_4 не має.

Враховуючи відсутність заперечень від учасників процесу, а також можливість з`ясувати всі обставини за наявними доказами, суд, на підставі ст.325 КПК України, визнав можливим провести розгляд без потерпілої.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті та беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніву щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

На підставі викладеного, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, а саме:

- таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану;

- викрадення офіційних документів з корисливих мотивів.

Призначаючи міру покарання ОСОБА_4 суд у відповідності до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину та особу обвинуваченого, який не працює, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не має, на обліку у лікаря - психіатра та лікаря - нарколога КНП «Краснокутська центральна районна лікарня» не перебуває, перебуває на обліку в четвертому відділі ІНФОРМАЦІЯ_2 як військовозобов`язаний, такий, що не має судимості.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року) та в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п.38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд з прав людини вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів.

Також відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди при призначенні покарання зобов`язані враховувати як ступінь тяжкості вчиненого злочину, так і дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване. Покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Окрім цього, згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як ними самими, так і іншими особами.

Аналізуючи усі докази, обставини справи, ступінь суспільної небезпечності вчинених злочинів, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який не судимий, враховуючи ставлення обвинуваченого до скоєного, який свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю та щиро каявся, позицію потерпілої, яка претензій до обвинуваченого немає, суд дійшов висновку, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та вважає за доцільне застосувати положення ст. 75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням. На погляд суду, зазначене покарання буде необхідним і достатнім для його виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

По справі цивільний позов не заявлений.

Судові витрати відсутні.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 , ч.1 ст.357 КК України та призначити йому покарання за цим законом:

- за ч.4 ст.185 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.357 КК України у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України ОСОБА_4 від відбуття призначеного покарання звільнити з випробувальним терміном 3 (три) роки.

На підставі статті 76 КК України ОСОБА_4 встановити наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_4 міру запобіжного заходу не обирати.

Речові докази по справі, а саме: чек №9362 від 16.11.2023 на одному аркуші, який знаходиться при матеріалах кримінального проваджнення після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження;

- банківську картку для виплат № НОМЕР_2 , яка згідно зберігальної розписки перебуває на зберіганні у ОСОБА_5 - після набрання вироком законної сили повернути власнику ОСОБА_5 ;

- виписку від 21.11.2023 на 1 аркуші, яка знаходиться при матеріалах кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження;

- диск CD R 700MB 80 MIN, який знаходиться при матеріалах кримінального провадження після набрання вироком законної сили залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається учасникам процесу.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Краснокутський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1