Справа № 451/2004/13-к
Провадження № 1-кп/459/42/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2023 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8

їх захисника ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження за №000077 від 26.12.2012 р. відносно обвинувачених:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сабанівка, Радехівського району, Львівської області, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, одруженого, непрацюючого, раніше не судимого;

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця міста Радехів, Львівської області, українця, громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, одруженого, працюючого ТзОВ «Меблсервіс», раніше не судимого,

у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,

ВСТАНОВИВ:

18 травня 2012 року близько 23 год. 00 хв., ОСОБА_7 діючи спільно з ОСОБА_8 , знаходячись в будинку по АДРЕСА_2 в середині п`ятиповерхового будинку, а саме в коридорному приміщенні на сходовій площадці, на ґрунті неприязних стосунків з ОСОБА_5 умисно нанесли йому декілька ударів руками по різних ділянка його тіла, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, синця та крововиливу в ділянці правого ока, чотири синці на грудях та перелому тіла грудини, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що 18 травня 2012 року близько 23:15 год. він повертався додому за адресою: АДРЕСА_1 . На третьому поверсі над його квартирою, а саме в квартирі в якій проживає ОСОБА_5 , було дуже шумно, через що він не міг заснути. Тоді почув, що хтось відкрив двері і спускається поверхом вниз. Відчинивши двері квартири, він побачив ОСОБА_10 і його дружину, які спускались на другий поверх. Він зробив їм зауваження, та у відповідь на це почув від них: «Закрити двері з іншої сторони». Після чого зійшла дружина ОСОБА_5 , яка висловлювалась у його сторону нецензурною лайкою. Далі, ОСОБА_5 зійшов вниз та наніс йому удар правою ногою в пах. Він почав оборонятись та у відповідь наніс йому один удар в обличчя. Далі вони одне одного схопили за шию. В цей час вийшла його дружина, ОСОБА_11 та стала між ними, щоб зупинити шарпанину, після чого вони розійшлись. ОСОБА_5 викликав наряд міліції, але до них ніхто не приходив з`ясовувати що сталось. Тоді він теж викликав наряд міліції, розповів як було. Вказав, що його син не брав участі в бійці, нікого не бив. Зазначив, що між ними неодноразово були конфлікти, оскільки ОСОБА_12 порушували порядок і він їм з приводу цього робив зауваження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_8 свою вину у вчиненому не визнав та пояснив, що 18 травня 2012 року близько 23:15 год. його батько ОСОБА_7 прийшов додому і хотів відпочити після роботи. З квартири ОСОБА_12 було чути шум та стукіт. На що його батько вийшов і зробив зауваження. Коли він вийшов в коридор за батьком, то побачив, що його батько і ОСОБА_5 шарпаються один з одним, але щоб хтось наносив удари він не бачив. Додав, що ОСОБА_5 не бив, а лише розбороняв їх та тягнув тата за футболку. Вказав, що при цьому, дружина ОСОБА_12 нанесла йому удар в пах. Потім вони розійшлись та викликали наряд міліції.

Незважаючи на заперечення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про вчинення ними інкримінованих їм дій, такі підтверджується наступними доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Показами потерпілого ОСОБА_5 , який суду пояснив, що 18 травня 2012 року його тесть, швагро з дружиною та двоє дітей їздили на похорон. Повернувшись, вирішили в них вдома випити чаю. В цей день були іменини ОСОБА_13 , але вони не святкували і близько 23.00 год. розійшлись. Коли він проводжав гостей і спускався вниз сходовою кліткою, то побачив, що стоїть ОСОБА_7 , його дружина та їх син. ОСОБА_7 схопив його за шию та припер до дверей, а його син ОСОБА_14 тримав його за праву руку, а його дружина ОСОБА_15 , стояла між ними, намагалась розборонити. ОСОБА_7 почав наносити йому удари по голові, по грудях. Також його бив ОСОБА_14 . Від нанесених ударів він почав втрачати свідомість та присідати. Потім від своєї дружини дізнався, що вона його відвела в квартиру і викликала міліцію. Після чого, на другий день він звернувся у лікарню.

Показами свідка ОСОБА_16 , яка суду пояснила, що 18.05.2012 року її батько та чоловік їздили на похорон, а повернувшись вони заїхали в гості до її сестри ОСОБА_17 , щоб привітати з іменинами ОСОБА_13 . В гостях випили чаю з тортом. Після чого близько 23:00 год. вони розійшлись. Спустившись сходами до машини, вони почули крики та повернулись. Піднявшись на другий поверх побачила, що ОСОБА_18 та ОСОБА_19 б`ють ОСОБА_5 , наносили удари по голові, в груди, в живіт. Під час чого ОСОБА_7 тримав ОСОБА_5 за горло, а ОСОБА_20 за руку. Вона з чоловіком сказали їм «що ви робите», після чого вони розійшлись. ОСОБА_21 стояла вище на сходовій клітці з дітьми, плакала та кричала. Потім вони відвели ОСОБА_5 в квартиру, йому паморочилось в голові. Після того, вони поїхали додому.

Показами свідка ОСОБА_17 , яка суду пояснила, що 18.05.2012 року до неї в гості приїхали її батько та сестра, які їхали з похорону. В цей день були іменини ОСОБА_13 і вони вирішили її привітати. Вона пригостила їх чаєм з тортом, після чого вони пішли. Коли вона їх проводжала, то почула крики на сходовій площадці. Вийшовши з квартири і спустившись на поверх нижче побачила, що ОСОБА_7 тримає її чоловіка за горло, б`є по голові, в груди, а його син ОСОБА_14 тримає руку та наносить удари. Дружина ОСОБА_22 намагалась їх зупинити та стояла між ними. При цьому, ОСОБА_23 кричали та висловлювалися в її сторону нецензурною лайкою, на очах у її дітей. Від отриманих ударів її чоловіку стало погано. Далі, вони відвели чоловіка додому, а наступного дня поїхали в лікарню. Лікар сказав, що в чоловіка перелом грудини.

Показами свідка ОСОБА_10 який суду пояснив, що 18.05.2012 року були на похоронах у м. Калуші, після чого поїхали до ОСОБА_12 , поговорити. Близько 23:00 год. вони збирались іти додому. Він з дружиною вийшли на вулицю, де почули крики з будинку. Повернувшись в будинок і піднявшись на другий поверх побачили, що ОСОБА_8 тримає ОСОБА_5 за руку, а ОСОБА_7 за горло і наносять йому удари в лице і в груди. ОСОБА_11 намагалась їх розборонити. Вони почали кричати «що ви робите». Далі, побачив, що ОСОБА_5 втрачає свідомість. Піхи пішли в свою квартиру. Далі, вони відвели ОСОБА_5 в квартиру, де він скаржився на біль в грудях. Після цього, вони поїхали додому.

Показами свідка ОСОБА_11 , яка суду пояснила, що 18 травня 2012 року близько 23:00 год. її чоловік ОСОБА_7 повернувся додому з роботи і був втомлений. Повечерявши, приліг відпочити. Але з квартири ОСОБА_12 , що поверхом вище, було чути шум. Тоді її чоловік почув, що хтось вийшов з квартири ОСОБА_12 і спускається сходами вниз. Він вирішив вийти і зробити їм зауваження, щоб не шуміли. Вона пішла за ним і бачила, що це йшли родичі ОСОБА_12 Креденси. Чоловік сказав їм, щоб не шуміли, в цей час дружина ОСОБА_12 викрикувала нецензурною лайкою до них, після чого спустився ОСОБА_5 і наніс ОСОБА_24 удар ногою в пах. ЇЇ чоловік у відповідь наніс ОСОБА_5 один удар рукою в око і схопив за одяг. Вона намагалась їх розборонити, після чого вона з чоловіком пішли додому. Після цього вони і Кудряшові викликали міліцію.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.10.2013 року з фото таблицею до нього (том 2 а.с. 46-50), який розпочато об 11:55 та закінчено о 12:40 год., за участю потерпілого ОСОБА_5 та в присутності двох понятих, проведено слідчий експеримент в під`їзді житлового будинку АДРЕСА_2 в ході якого ОСОБА_5 розповів про подію, що мала місце 18.05.2012 р., вказав на її місце та описав як ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наносили йому удари в область потилиці, обличчя, ОСОБА_7 бив в грудну клітку.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.10.2013 року з фото таблицею до нього (том 2 а.с. 53-59), який розпочато о 13:00 та закінчено о 14:10 год., за участю свідка ОСОБА_17 та в присутності двох понятих, проведено слідчий експеримент в під`їзді житлового будинку АДРЕСА_2 в ході якого ОСОБА_17 розповіла про події, що мали місце 18.05.2012 р., вказала на її місце та показала як ОСОБА_7 та ОСОБА_8 били її чоловіка ОСОБА_5 в область потилиці, обличчя, грудної клітини, тримали за руки. Вказала, що все це відбувалось на очах її малолітніх дітей.

З журналу рентгенологічних досліджень (розпочато 03 січня 2012 р.) видно, що за № 1375 від 19.05.2012р. зроблено запис про проходження ОСОБА_5 рентгенограми, діагноз травма ОМК- 30х40-1 (Т.1 а.с.79-81). У журналі рентгенологічних досліджень (скопічних) зроблено запис № 556 від 21.05.2012р. про направлення ОСОБА_5 в рентгенкабінет, заключення лікаря-рентгенолога перелом грудини (Т. 1 а.с. 82-84). З журналу рентгенологічних досліджень (розпочато 01.03.2011р. завершено 27.03.2013р.) видно, що 25.09.2012р. здійснено запис №882 відносно ОСОБА_5 де діагностовано перелом грудини в в/з (Том 6, а.с. 56-58). Із медичної картки (історії хвороби) хворого ОСОБА_5 №1692 видно, що така місить запис про рентгенографію грудини від 27.02.2013р. №655 де вказано (нерозбірливо), що на знімку консолідований перелом верхньої третини зліва грудини (Том 6, а.с. 69).

Як видно з висновку судово-медичного дослідження №173/2012 від 22.05.2012 року при огляді гр. ОСОБА_5 , 1960 р.н., були виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливів: в навколо орбітальній ділянці з права, і чотирьох на грудях, які могли утворитися 18 травня 2012 року від дії тупих твердих предметів і відносяться до легких тілесних ушкоджень. При зверненні в лікувальний заклад у гр. ОСОБА_5 було виявлено перелом грудини із незначним зміщенням відламків, який міг утворитися 18 травня 2012 року від дії тупих твердих предметів і відноситься до тілесних ушкоджень, середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Крім того при зверненні в лікувальний заклад у гр. ОСОБА_5 виявлено закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, яка не підтверджена об`єктивними даними, тому при оцінці ступеня важкості тілесних ушкоджень до уваги не приймались (Т. 1 а.с.30-32).

З висновку судово-медичного експерта №05/12 від 10.08.2012 року вбачається, що у гр. ОСОБА_5 при судово-медичному огляді у приміщенні Червоноградського відділення обласного бюро судово-медичної експертизи, було виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововилив в навколо орбітальній ділянці з права та чотирьох на грудях, які могли утворитися 18 травня 2012 року від дії тупих твердих предметів, до яких можна віднести удари кулаками в кількості не менше 5-ти та відносяться до легких тілесних ушкоджень. Щодо діагнозу: «Закритий перелом тіла грудини верхньої третини з кутовим зміщенням відламків», то оцінити його ступінь тяжкості можна буде при пред`явлені рентген знімків та контрольної рентгенограми грудини у двох проекціях (пряма та бокова проекція), при проведенні додаткової судово-медичної експертизи. В наданій медичній документації результат аналізу крові і в сечі на наявність алкоголю у гр. ОСОБА_5 не вказано (Т. 1 а.с.40,41).

Згідно з висновком комісійної судово-медичної експертизи №42 від 11.03.2013 року вбачається, що у гр. ОСОБА_5 при обстежені лікарями в поліклініці 19.05.2012 року було діагностовано: (закритий перелом тіла грудини) і запідозрено «струс головного мозку» та відмічено наявність синця в ділянці правого ока і крововилив в білкову оболонку ока. В подальшому за період 21-25 травня 2012 року, в цій же поліклініці в тому числі і невропатологом був встановлений діагноз ( струс головного мозку) і зафіксовано наявність синця в ділянці грудини. З приводу вказаних діагнозів гр. ОСОБА_5 продовжив стаціонарне лікування в Радехівській центральній районній лікарні з 25.05.2012 року по 01.06.2012. року. При огляді судово-медичним експертом 22.05.2012 року у потерпілого виявлений синець в ділянці правого ока і 4 синці на передній поверхні грудей з права і з ліва. Враховуючи вище вказане, комісія вважає, що гр. ОСОБА_5 , в травні 2012 року отримав наступні тілесні ушкодження : перелом тіла грудини, закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, які підтверджені об`єктивними клінічними і рентгенологічними даними, синець і крововилив в ділянці правого ока, 4 синці на грудях. Рентгенологічна картина прицільної контрольної рентгенограми грудини, яка була проведена 24.04.2013 року під час проведення даної комісійної експертизи підтверджує наявність вказаного перелому. Вказані тілесні ушкодження утворились від дії тупих предметів, можливо від ударів кулаками могли виникнути 18 травня 2012 року. Перелом тіла грудини відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. Закрита черепно-мозкова травма у вигляді струсу головного мозку, відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я. Синці відносяться до легкого тілесного ушкодження. Наявність 4 синців на грудях, які були відмічені судово-медичним експертом може свідчити що гр. ОСОБА_5 , було нанесено декілька ударів кулаками в груди, про що відмічено в показах ОСОБА_5 (Т. 1 а.с. 222-225).

Заперечення обвинувачених щодо вчинення ними злочину відносно потерпілого оцінюється судом як намагання уникнути відповідальності за скоєне. При цьому підстав для обмови потерпілим обвинувачених судом не встановлено.

Так, факт завдання ударів обвинуваченими повністю доводиться показами потерпілого ОСОБА_5 , які є послідовними та логічними, показами свідків, ОСОБА_10 та ОСОБА_16 , які повністю підтвердили факт нанесення ОСОБА_5 тілесних ушкоджень обвинуваченими.

Покази свідка ОСОБА_11 суд оцінює критично, так як остання є дружиною та матір`ю обвинувачених, що викликає сумніви в її неупередженості та об`єктивної оцінки вказаної події.

Дослідженими в судовому засіданні записами в журналах рентгенологічних досліджень, історії хвороби ОСОБА_5 та висновками судово-медичних досліджень доводиться факт наявності у потерпілого тілесних ушкоджень, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалого розладу здоров`я, які були заподіяні за обставин наведених вище.

Захисник обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ОСОБА_25 подав суду клопотання про визнання доказів недопустимими, а саме:

- протоколів слідчих експериментів з фототаблицями від 04.10.2013 з потерпілим ОСОБА_5 , та свідком ОСОБА_17 , так як дані слідчі дії проведені без дотримання вимог ст.240 КПК України, оскільки здійснені без відтворення потерпілим та свідком дій, обстановки, обставин події;

- висновок судово-медичного дослідження № 173/2012 від 22.05.2012 року, так як лише результати судово-медичної експертизи можуть підтверджувати та встановлювати тяжкість й характер тілесних ушкоджень;

- висновок судово-медичного експерта №05/12 від 10.08.2012, так як такий складений виключно по копіях матеріалів кримінальної справи без огляду самого потерпілого та встановлення його особи, що свідчить про порушення експертом принципу безпосередності та порушення правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я від 17.01.1995 №6;

- висновок комісійної судово-медичної експертизи №42 від 11.03.2013, так як такий складений з порушенням вимог КПК, оскільки експерт мав керуватися виключно даними та досліджувати ті докази, які йому надані стороною кримінального провадження, а не потерпілим.

Крім того, захисник вказує, що проведення досудового слідства та збирання доказів винуватості обвинувачених здійснювалося поза межами строків досудового слідства, які встановлені законом, що в свою чергу призводить не лише до недопустимості отриманих слідством доказів, а й до порушення конституційних прав обвинувачених та ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Зазначає, що слідчий провів досудове слідство понад двох місяців, строк досудового слідства не продовжувався, тому слідчий не мав повноважень на проведення слідчих дій після закінчення двохмісячного терміну розслідування справи.

Також зазначив, що при внесенні відомостей до Реєстру використовується реквізит «кримінальні правопорушення», які на день набрання чинності КПК перебувають у провадженні». Однак, з наявного витягу з ЄРДР вказує, що відсутній такий реквізит.

Відповідно до ч. 3 ст. 89 КПК України сторони кримінального провадження мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

На переконання суду, в ході слідчого експерименту було додержано належної правової процедури, що виключає обґрунтовані сумніви щодо правомірності отримання відомостей від осіб під час такої слідчої дії. Проведені за участі потерпілого ОСОБА_5 , та свідка ОСОБА_17 , слідчі експерименти полягали не лише у повідомленні відомостей про факти, які мають значення для кримінального провадження, а такі містять також відтворення дій, обстановки, обставин події та в жодному разі не може розцінюватися як допит. Такі слідчі дії як слідчі експерименти проведені у порядку, передбаченому КПК України.

Доводи сторони захисту щодо недопустимості як доказу акту судово-медичного дослідження, відхиляються судом, оскільки такий Акт складений у відповідності до діючих на той час нормативно-правових актів. Складений уповноваженою особою, судово-медичним експертом. У ньому відображені об`єктивні дані щодо опису та тяжкості тілесних ушкоджень.

Відносно клопотання захисника про визнання недопустимими докази висновки експертів №05/12 від 10.08.2012, №42 від 11.03.2013, суд не погоджується з наступних підстав.

На підставі статей 3, 56 КПК потерпілий є стороною кримінального провадження і має право подавати докази не тільки суду, але й і слідчому. Крім того, за правилами ч. 2 ст. 84 вказаного Кодексу показання потерпілого є процесуальним джерелом доказу.

Отже, виходячи із законодавчих норм, потерпілий наділений правом безпосередньо надавати слідчому медичні документи на підтвердження фактів, які стосуються завданої злочином шкоди її здоров`ю, а слідчий зобов`язаний прийняти ці документи для виконання завдань кримінального провадження та з`ясування всіх обставин, що згідно зі ст. 91 КПК належать до предмета доказування, у тому числі шляхом призначення судово-медичної експертизи за медичною карткою, отриманою від указаної сторони. У такому випадку разом із відповідною постановою слідчий скеровує до експертної установи медичну документацію, яка є об`єктом експертного дослідження. За інших обставин, тобто якщо потерпілий не згоден надати наявні в його розпорядженні необхідні документи, для отримання дозволу на тимчасовий доступ до них слідчий, застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, звертається до суду за правилами глави 15 розділу II КПК.

Суд звертає увагу, що в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 вказав, що його конституційне право порушене не було, він не заперечував щодо надання медичним закладом історії хвороби слідчому для скерування такої в подальшому для проведення експертиз.

Крім того, безпідставними є посилання сторони захисту на проведення досудового слідства поза межами строків такого, оскільки відповідно до ст.120 КПК України у редакції 1960 року правила викладені у цій статті не поширюються на справи, в яких не встановлено особу, що вчинила злочин. Перебіг строку слідства в таких справах починається з дня встановлення особи, яка вчинила злочин.

Також, суд не приймає до уваги позицію сторони захисту про те, що на витягу з ЄРДР відсутній реквізит «кримінальні правопорушення, які на день набрання чинності КПК перебувають у провадженні», оскільки з даного витягу видно, що дана кримінальна справа була заведена раніше, а отже перебувала у провадженні за правилами КПК України у редакції 1960 року.

Дослідивши вище зазначені докази в судовому засіданні, суд визнає їх допустимими і належними, так як судом встановлено, що такі отримані належним суб`єктом отримання доказів, із законного процесуального джерела доказів, у належному процесуальному порядку отримання доказів, із належною фіксацією ходу і результатів слідчих дій відповідно до вимог ст. 86 КПК України, а також не встановлено очевидної їх недопустимості під час судового розгляду.

Вивчивши всі обставини кримінального провадження, оцінюючи наведені вище докази в їх сукупності з точки зору належності, допустимості, достовірності, суд вважає, що вина обвинувачених у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю поза розумним сумнівом.

Аналізуючи наведені вище докази в їх сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні повністю доведена вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, а саме: в умисному спричиненні потерпілому тілесного ушкодження середнього тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_7 правильно кваліфіковано за ч. 1ст. 122 КК України.

Обираючи вид покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого діяння, що є нетяжким злочином.

Ураховується й особа обвинуваченого, яка є людиною середнього віку, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не знаходиться, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжуютьпокарання обвинуваченому ОСОБА_7 , судом не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності суд вважає, що з метою кари і виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових злочинів, необхідним та достатнім покарання для нього буде у виді обмеження волі.

Стосовно дій ОСОБА_8 , суд вважає доведеною його винуватість у вчиненні злочину, а саме: в умисному спричиненні потерпілому тілесного ушкодження середньої тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 правильно кваліфіковано за ч. 1ст. 122 КК України.

Обираючи вид покарання обвинуваченому, суд враховує тяжкість вчиненого діяння, що є нетяжким злочином.

Ураховується й особа обвинуваченого, який є людиною молодого віку, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не знаходиться, працює, раніше не судимий.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжуютьпокарання обвинуваченому ОСОБА_8 , судом не встановлено.

За таких обставин у їх сукупності суд вважає, що з метою кари і виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових злочинів, необхідним та достатнім покарання для нього буде у виді обмеження волі.

Враховуючи тривалий час, що минув з часу вчинення інкримінованих обвинуваченим дій до прийняття рішення судом, суд вважає що при прийнятті рішення та застосування норм КК України, відсутні підстави для застосування зворотної дії закону про кримінальну відповідальність у часі.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироку законної сили минуло п`ять років у разі вчинення нетяжкого злочину.

Згідно ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності" від 23.12.2005 року - особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності та відбування покарання за ст.49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого.

Як видно із матеріалів справи, даний злочин є нетяжким злочином та був вчинений 18.05.2012 р., а тому на час постановлення вироку сплив п`ятирічний строк, який визначений у п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Відтак, з огляду на наведене, а також враховуючи, що відсутні обставини визначені частинами 2-4 ст. 49 КК України, які порушують перебіг давності, обвинувачених потрібно звільнити від обраного покарання відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України.

З врахуванням того, що заявою представника потерпілих ОСОБА_6 від 06.12.2017 р. цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 просив залишити без розгляду, то суд не досліджує факт завдання будь-якої шкоди такій особі та розміру такої шкоди з огляду на загальну засаду диспозитивності.

Потерпілим ОСОБА_5 подано заяву про стягнення з обвинувачених на його користь процесуальних витрат пов`язаних з наданням йому професійної допомоги на загальну суму 125 000 грн.

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України»).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова КЦС ВС від 23 червня 2022 у справі 607/4341/20).

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо) (висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справах № 821/227/17, № 726/549/19, № 810/3806/18, № 199/3939/18-ц, № 466/9758/16-ц, Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/1216/16).

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України).

Проте потерпілий та його представник не надали жодного розрахунку вартості правових послуг, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правової допомоги в кримінальному провадженні, з урахуванням критеріїв дійсних адвокатських (представницьких) витрат, їх необхідності та розумності.

Інформація, яка міститься в акті приймання правової (правничої) допомоги, зокрема перелік наданих послуг без фіксованого розміру гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, та неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу (постанова КЦС ВС від 23 листопада 2020 року у справі № 638/7748/18).

За таких обставин суд не знаходить підстав для задоволення указаних вимог потерпілого.

Окрім того, потерпілий не позбавлений можливості повторно звернутись із відповідним клопотанням до суду з метою вирішення питання, пов`язаного з процесуальними витратами, в порядку статей 537, 539 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Інші процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, ОСОБА_7 звільнити від призначеного покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

ОСОБА_8 визнати винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі п. 3 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України, ОСОБА_8 звільнити від призначеного покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Цивільній позов ОСОБА_5 до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Львівської області через Червоноградський міський суд Львівської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: ОСОБА_1