1Справа № 335/7272/19 1-кп/335/78/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , захисників - адвокатів: ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду у м. Запоріжжя, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та клопотання адвоката ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу, відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0000240 від 27.08.2018, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, на стадії судового розгляду, перебуває кримінальне провадження № 0000240 від 27.08.2018, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.28 ч.2 ст.306, ч.3 ст.307, ч.3 ст.311, ч.3 ст.313, ч.3 ст.28 ч.2 ст.317 КК України, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

04.01.2024 процесуальним прокурором ОСОБА_5 подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , строк дії якого, відповідно до ухвали суду від 15.11.2023, спливає 13.01.2024, оскільки ризики, що слугували підставами для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 не змінились та продовжують існувати, а більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків.

09.01.2024 адвокатом ОСОБА_14 , яка здійснює захист обвинуваченого ОСОБА_9 , через систему «Електронний суд», подано клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 , яке вмотивовано тим, що ризики не можуть оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику. На сьогоднішній час, також не підтверджуються ризики, передбачені п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо можливості обвинуваченим ОСОБА_9 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, або незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, та вчинення іншого кримінального правопорушення. На сьогоднішній час всі докази, на яких ґрунтується обвинувачення, зберігаються у суду і доводи про те, що ОСОБА_9 може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення базуються лише на припущеннях. Всі свідки вже допитані судом і будь-який вплив на них недоречний. Крім того, зазначено, що ОСОБА_9 має місце реєстрації на території АДРЕСА_1 ., за якою мешкає його родина, та які згодні підтримувати і утримувати його у разі перебування під домашнім арештом, а також зобов`язуються у разі потреби за першою вимогою суду забезпечити явку обвинуваченого. Наміру переховуватися від правосуддя не має. Інших ризиків, що виключають можливість застосування до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу прокурором у клопотанні не наведено.

Враховуючи вищевикладені обставини, вважає, що застосування домашнього арешту до обвинуваченого ОСОБА_9 буде обґрунтованою мірою забезпечення процесуальної поведінки обвинуваченого, та зможе забезпечити виконання ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 підтримав, на підставах, викладених у ньому та просив продовжити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Проти доводів клопотання адвоката ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу - заперечував, та просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання адвоката.

Обвинувачений ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно нього, та просив задовольнити клопотання адвоката ОСОБА_14 , змінити йому запобіжний захід на домашній арешт.

Адвокат ОСОБА_14 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підтримавши клопотання про зміну запобіжного заходу, зазначивши, що є підстави для зміни обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід, а саме: на домашній арешт.

Інші учасники судового провадження не висловлювали свою думку щодо вирішення цього питання.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження у межах вирішуваного питання, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Виходячи з аналізу правових норм кримінального процесуального законодавства, виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Ухвалою суду від 15.11.2023 продовжено ОСОБА_9 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 13 січня 2024 року включно.

При вирішенні питання про обрання та продовження запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 судом встановлено таку поведінку обвинуваченого, яка свідчить про несерйозне ставлення до покладених на нього судом, при застосуванні запобіжного заходу у виді домашнього арешту, обов`язків та систематичне порушення процесуальних обов`язків, покладених на обвинуваченого чинним законодавством України, за порушення яких настають відповідні наслідки, яка свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду та/або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_9 є особою працездатного віку, який не має офіційного доходу, оскільки не працевлаштований, та не вчиняв жодних дій щодо працевлаштування, за сімейним станом розлучений, має місце реєстрації у АДРЕСА_1 , а також те, що злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_9 , відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, та злочини, які йому інкримінуються вчинено ним у період відбуття покарання за попереднім вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, за яким ОСОБА_9 був засуджений за ч.2 ст.307 КК України.

На даний час судовий розгляд кримінального провадження триває.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Судом встановлено наявність обставин, які свідчать про те, що ризики, які були підставою для обрання та продовження ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшилися та продовжують існувати і на цей час.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, з огляду на що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 слід задовольнити, та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів без можливості внесення застави, оскільки злочини, в яких обвинувачується ОСОБА_9 , у тому числі, відносяться до особливо тяжких злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у пункті 35 рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим тримання обвинуваченого під вартою.

Доводи, викладені у клопотанні адвоката ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу ОСОБА_9 , суд вважає непереконливими та такими, що не свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що такий запобіжний захід, як домашній арешт, забезпечить виконання обвинуваченим ОСОБА_9 покладених на нього процесуальних обов`язків та зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Щодо доводів адвоката про відсутність вказаних ризиків, передбачених ст.177 КПК України, суд вважає також необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_9 , у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, спростовують доводи захисту про відсутність встановлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

З урахуванням викладеного, та враховуючи дані щодо особи обвинуваченого ОСОБА_9 , його поведінку у ході судового розгляду, та відповідні дії, які призвели до обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку, що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_9 , з огляду на що у задоволенні клопотання адвоката про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 331, 350, 372, 376 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 08 березня 2024 року включно.

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_14 про зміну запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 - відмовити.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку у строки та порядку передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали суду.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3