Справа № 938/982/23
Номер провадження № 1-кс/938/334/23
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання

19 грудня 2023 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Слідчого відділення Верховинського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_6 погоджене прокурором Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 , у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2023 за №0000165, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України,

в с т а н о в и в :

слідчий СВ Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області звернувся до слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області із клопотанням, яке погоджене прокурором у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2023 за №0000165, в якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, з покладанням на підозрюваного таких обов`язків:1) прибувати до слідчих СВ Верховинського РВП ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_4 за першою вимогою; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;3) утриматися від спілкування з потерпілою ОСОБА_10 та свідками ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 ;4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Крім цього, в інтересах потерпілої від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, просить застосувати до ОСОБА_5 , обмежувальні заходи, передбачені п.2, 4 ч.6 ст.194 КПК України: 2) обмежитися у спілкуванні з дітьми ОСОБА_11 та ОСОБА_5 в присутності яких вчинялося домашнє насильство; 4) заборонити листування, телефонні переговори, інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто чи через третіх осіб з потерпілою ОСОБА_10 .

Клопотання обґрунтовує тим, що в провадженні органу досудового розслідування перебуває об`єднане кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2023 за №0000165, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 зареєстрований в одному житловому будинку спільно зі своєю дружиною ОСОБА_10 , за адресою АДРЕСА_1 , пов`язаний з нею спільним побутом і має взаємні права та обов`язки.

За час проживання по вказаній вище адресі, ОСОБА_5 , систематично вчиняв щодо своєї дружини ОСОБА_10 психологічне насильство, що призвело до її, психологічних страждань і погіршило якість життя потерпілої.

Так, 01.01.2023 о 01год 20хв., ОСОБА_5 , перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив домашнє насильство щодо своєї дружини ОСОБА_10 , а саме ображав нецензурними словами, голосно кричав, принижував честь та гідність, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої ОСОБА_10 . За вказані дії постановою судді Верховинського районного суду від 02.02.2023 ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) гривень 00 коп.

Продовжуючи свої протиправні дії, 27.07.2023 о 01год 10 хв. за місцем проживання в АДРЕСА_1 ОСОБА_5 , як особа, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_10 та дітей, тобто умисні дії психологічного характеру, а саме ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, принижував честь та гідність, вломлюючись до кімнати, в якій вони закрилися, внаслідок чого дружина та діти втекли з житла через вікно, чим завдав шкоди психічному здоров`ю потерпілих. За вказані дії постановою судді Верховинського районного суду від 13.10.2023 ОСОБА_5 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень 00 коп.

Не зупиняючись на цьому, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , 07.10.2023 близько 21год 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , знову вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_10 , яке виразилось в тому що під час конфлікту з нею він висловлювався в її сторону нецензурними словами, словесно погрожував спалити житловий будинок.

Такі протиправні дії ОСОБА_5 , призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_10 .

Окрім цього, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , 02.11.2023 , близько 16 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , знову вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_10 , яке виразилось в тому що під час конфлікту з нею він висловлювався в її сторону нецензурними словами, принижував честь та гідність, голосно кричав та погрожував фізичною розправою.

Такі протиправні дії ОСОБА_5 , призвели до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_10 .

Не зупиняючись на цьому, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 , 17.11.2023, близько 12 год. 00 хв., перебуваючи за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , знову вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_10 , яке виразилось в тому що під час конфлікту з нею він висловлювався в її сторону нецензурними словами, голосно кричав, словесно погрожував фізичною розправою, підпалом спільного майна, а також виганяв із будинку.

Отже, вказаними умисними протиправними діями, ОСОБА_5 , систематично заподіював своїй дружині ОСОБА_10 , моральні та психологічні страждання, що виражались у висловлюванні в її сторону нецензурної лайки, словесних образах, приниженні її честі та гідності. Вказані дії викликали у потерпілої побоювання за свою безпеку, завдали шкоди її психічному здоров`ю та призвели до погіршення якості життя потерпілої.

Під час здійснення досудового розслідування встановлено, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, найбільш вагомими з яких є:

протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_10 від 08.10.2023 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_10 від 02.11.2023 року; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_10 від 17.11.2023 року; протокол допиту потерпілої ОСОБА_10 від 08.11.2023; протокол додаткового допиту потерпілої ОСОБА_10 від 18.12.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 18.11.2023 року; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 09.11.2023; протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_5 від 17.11.2023; постанова Верховинського районного суду Івано-Франківської області про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП від 02.02.2023; постанова Верховинського районного суду Івано-Франківської області про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП від 13.10.2023.

Згідно поданого клопотання, слідчий вважає, що на даний час існують ризики, які свідчать, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу ОСОБА_10 та свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_5 та ОСОБА_12 у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне провадження. Зокрема, слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ст. 126-1 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років, або позбавлення волі на строк до двох років з урахування чого та у відповідності до ч. 4 ст. 12 КК України, він відносяться до категорії нетяжких злочинів. На даний час ОСОБА_5 , зважаючи на відомі йому факти встановлені органом слідства, беззаперечних доказів його вини, перебуваючи вже в статусі підозрюваного, усвідомлюючи неминучість призначення йому покарання за вчинення злочину, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене. Слідчий звертає увагу на те, що ОСОБА_5 являється інвалідом 2-ї групи, а отже відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, що дозволяє йому перетинати Державний кордон України в період дії воєнного стану. Також, ОСОБА_5 документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон та з початку 2023 року виїжджав за межі території України, що додатково підтверджує можливість ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що свідчить про обґрунтованість наявності ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України.

Також ОСОБА_5 перебуває в шлюбі з потерпілою ОСОБА_10 , свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_5 являються їхніми спільними дітьми, а із ОСОБА_12 він добре знайомий та маючи можливість вільного пересування і необмежну можливість спілкування з потерпілою та свідками в даному кримінальному проваджені буде незаконно впливати на них, перешкоджаючи таким чином встановленню об`єктивної істини в кримінальному провадженні з метою ухилення від кримінальної відповідальності за скоєне, що свідчить про обґрунтованість наявності ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Окрім цього на переконання слідчого підтвердженим є ризик вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення про що свідчить, те що підозрюваний будучи притягнутим Верховинським районним судом до адміністративної відповідальності за насилля щодо другого з подружжя, вчинив ще одне насилля, що перетворилось в систематичність, і за яке передбачена к вже кримінальна відповідальність згідно ст. 126-1 КК України. А тому просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні прокурор підтримав подане клопотання. Зазначив, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме можливість підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілу та свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне правопорушення. Разом з тим зазначив, що на момент розгляду вказаного клопотання, ризик щодо можливості підозрюваного впливати на потерпілу та свідків полягає тільки в тому, що він може впливати на потерпілу ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 . Ризик впливу на свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_5 відсутній.

Просить клопотання задовольнити частково із врахуванням його пояснень в частині ризиків, та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, який є найбільш м`яким із визначених процесуальним законом запобіжних заходів, та покласти на нього обов`язки згідно ст. 194 КПК України, а саме: 1) прибувати до слідчих СВ Верховинського РВП ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_4 за першою вимогою; 2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 3) утриматися від спілкування з потерпілою ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_12 ; 4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Крім цього, в інтересах потерпілої від кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, просить застосувати до ОСОБА_5 , обмежувальний захід, передбачений п.4 ч.6 ст.194 КПК України, а саме заборонити листування, телефонні переговори, інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто чи через третіх осіб з потерпілою ОСОБА_10 . Від застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , обмежувального заходу, передбаченого п.2 ч.6 ст.194 КПК України, щодо обмеження у спілкуванні з дітьми ОСОБА_11 та ОСОБА_5 , про який зазначено в клопотанні, прокурор відмовився.

Слідчий підтримав позицію прокурора.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні не заперечив проти задоволення клопотання та застосування до нього запобіжного заходу - особистого зобов`язання, із покладенням обов`язків згідно із ч.5 ст.194 КПК України, про які заявлено прокурором. Зазначив, що немає заперечень щодо висунутої йому підозри.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, приходжу до наступних висновків.

У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи. Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є, зокрема особисте зобов`язання.

Згідно ч.1 ст.179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладені на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст.194 цього Кодексу.

Частиною 3 статті 176 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд, відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п.3, 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Щодо визначення обґрунтованості підозри, слідчий суддя приймає до уваги п.175 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року де «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Відповідно до Рішень Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення. І такі докази мають бути досить переконливими, щоб суддя на підставі їх розумної оцінки міг визнати причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.

Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку, чи й просто для складання обвинувального акту, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування.

Достатність доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення є оціночними поняттями.

Під час розгляду клопотання встановлено, що Слідчим відділенням Верховинського РВП ГУНП України в Івано-Франківській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні від 07.11.2023 за №0000165, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України.

Згідно витягу у об`єднаному кримінальному провадженні за № 0000165 від 07.11.2023 вбачається, що відносно ОСОБА_5 внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст. 126-1 КК України.

18.12.2023 о 10год 30хв. за наявністю достатніх підстав ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 КК України, а саме у вчиненні домашнього насильства, тобто умисного систематичного вчинення психологічного насильства щодо своєї дружини, що призвело до психологічних страждань, та погіршення якості життя потерпілої особи.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_10 від 08.10.2023 року; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_10 від 02.11.2023 року; протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення ОСОБА_10 від 17.11.2023 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 від 08.11.2023; протоколом додаткового допиту потерпілої ОСОБА_10 від 18.12.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 18.11.2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 09.11.2023; протокол допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_5 від 17.11.2023; постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП від 02.02.2023; постановою Верховинського районного суду Івано-Франківської області про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.173-2 КУпАП від 13.10.2023; речовими доказами та іншими матеріалами провадження.

З огляду на досліджені матеріали об`єднаного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що прокурором дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, що виправдовує необхідність подальшого розслідування в цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

Обґрунтовуючи подане клопотання прокурор вказує на наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ст.177 КПК України, а саме, можливість Гайфера переховуватись від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілу ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_12 у цьому кримінальному провадженні, а також вчинити інше кримінальне провадження.

Аналізуючи заявлені слідчим та прокурором ризики передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_5 має постійне місце проживання, не судимий, одружений, постійного місця роботи не має, є інвалідом 2-ї групи, на утриманні має четверо неповнолітніх дітей, на обліках в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває. В той же час, обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ст.126-1 КК України, за вчинення якого передбачено максимально суворе покарання у вигляді позбавлення волі на строк до двох років, та яке у відповідності до ч.4 ст.12 КК України, відносяться до категорії нетяжких злочинів. ОСОБА_5 , документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон, та з початку 2023 року виїжджав за межі території України, оскільки, є інвалідом 2-ї групи та відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, та не обмежений у перетині Державного кордону України в період дії воєнного стану. З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що ОСОБА_5 , зважаючи на відомі йому факти встановлені органом досудового розслідування, перебуваючи вже в статусі підозрюваного, усвідомлюючи тяжкість покарання за вчинення нетяжкого злочину, а саме у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Також в судовому засіданні встановлено наявність заявленого слідчим та прокурором ризику, щодо можливості підозрюваного ОСОБА_5 впливати на потерпілу ОСОБА_10 , яка являється його дружиною та свідка ОСОБА_12 у цьому кримінальному провадженні, з яким він добре знайомий та підтримує дружні відносини та є підстави вважати, що з метою зміни показів останніми, для уникнення підозрюваним кримінальної відповідальності, він може впливати на потерпілу та свідкіа.

Також, слідчий суддя вважає, що обставини кримінального провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_5 будучи двічі притягненим до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень передбачених ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства, знову підозрюється у вчинені систематичного домашнього насильства щодо своєї дружини впродовж незначного відрізку часу, за які вже передбачена кримінальна відповідальність за ст. 126-1 КК України.

На підставі наведеного, оскільки ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 КК України, враховуючи процесуальну позицію підозрюваного, який не заперечував щодо задоволення клопотання слідчого, тобто підозрюваний погодився із вимогами клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та із покладенням на нього додаткових обов`язків, а також доведення прокурором ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, для запобігання яких є необхідним обрання запобіжного заходу, слідчий суддя приходить до висновку про підставність заявленого клопотання.

При цьому слідчий суддя враховує те, що визначений у клопотанні запобіжний захід є найбільш м`яким із визначених процесуальним законом запобіжних заходів.

Відтак, клопотання слід задовольнити, шляхом застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання в межах якого покласти на підозрюваного заявлені прокурором обов`язки, передбачені ч.5, 6 ст.194 КПК України, що на думку слідчого судді є доцільним задля забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

У ч.7 ст.194 КПК України передбачено, що обов`язки, передбачені ч.5,6 цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного на строк не більше двох місяців та при необхідності можуть бути продовжені.

Керуючись ст. ст.176-179, 193, 194, 196, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

клопотання слідчого Слідчого відділення Верховинського районного відділення поліції Головного управління Національної поліції України в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_4 , що погоджене прокурором Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 у об`єднаному кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.11.2023 за №0000165, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1 КК України- задовольнити.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчих СВ Верховинського РВП ОСОБА_8 ОСОБА_9 та ОСОБА_4 за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утриматися від спілкування з потерпілою ОСОБА_10 та свідком ОСОБА_12 ;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 обмежувальні заходи, передбачені ч.6 ст.194 КПК України:

1)заборонити листування, телефонні переговори, інші контакти через засоби зв`язку чи електронні комунікації особисто чи через третіх осіб з потерпілою ОСОБА_10 .

Вказані обов`язки покласти на строк до 18 лютого 2024 року включно.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід, а також може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ознайомити та вручити підозрюваному під розписку копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_13