Справа №295/1792/24
УХВАЛА

Іменем України

06.02.2024 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про накладення арешту на майно,

подане слідчим Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

у кримінальному провадженні №0000299 від 31.01.2024,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

та додані до нього матеріали,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, відповідно до змісту якого 30.01.2024, близько 18.00 год, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись на 127 км автодороги Київ-Чоп, зі сторони м. Київ в напрямку м. Житомир, поблизу с. Гадзинка, Житомирського району, здійснив наїзд на пішохода гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїзну частину автодороги в межах нерегульованого пішохідного переходу з ліва на право відносно руху автомобіля. Внаслідок даної ДТП пішохід гр. ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована до медичного закладу м.Житомира.

В ході проведення огляду місця ДТП працівниками СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області було вилучено транспортний засіб, а саме автомобіль марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та поміщено на майданчик тимчасового тримання автомобілів УЛМТЗ ГУНП в Житомирській області, що за адресою: м. Житомир, вул. Слобідська, 35.

Слідчий вказує, що оскільки транспортний засіб - автомобіль марки Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зберіг на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що він є доказом вчинення кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування, з метою проведення повного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин вказаної ДТП, необхідно провести ряд експертних досліджень, зокрема: експертизу технічного стану автомобіля, експертизу механізму та обставин ДТП та трасо логічну експертизу.

Посилаючись на зазначене, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, до клопотання долучив заяву про проведення судового засідання без участі слідчого.

Власник майна у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав до суду заяву, у якій просив арешт на автомобіль не накладати, оскільки потерпілу виписують з лікарні. Розгляд клопотання просить проводити без його участі у судовому засіданні.

З огляду на вищезазначені обставини та у відповідності до приписів ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття слідчого та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст. 170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 31.01.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000299, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

У відповідності до копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.01.2024, було виявлено та вилучено автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_5 .

У відповідності до постанови слідчого Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області від 31.01.2024 про визнання предметів речовими доказами, автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000299.

Відповідно до ст. 167, 168 КПК України речі, які були вилучені під час огляду місця події, є тимчасово вилученим майном.

Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання наступних документів: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; копії протоколу місця дорожньо-транспортної пригоди від 30.01.2024; копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 ; копії постанови про визнання предметів речовими доказами від 31.01.2024, які підтверджують, що зазначене в клопотанні майно може бути речовим доказом вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.286 КК України та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати.

Враховуючи викладене, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою уникнення можливості його втрати, оцінивши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити подане клопотання.

Слідчий суддя не вбачає за можливе задовольнити клопотання власника майна та не накладати арешт на автомобіль, з огляду на ранню стадію досудового розслідування та необхідність проведення ряду експертиз, про які слідчим вказано у клопотанні. Слідчому судді не надано доказів того, що передання автомобіля власнику не завдасть шкоди інтересам досудового розслідування, не зашкодить проведенню експертиз та встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні. У разі повернення автомобіля власнику, на переконання слідчого судді, це утруднить доступ слідчого до автомобіля та призведе до збільшення строку проведення слідчих дій, тому клопотання власника майна задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 2, 7, 22, 98, 100, 131, 132, 170-173, 395 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб, а саме, автомобіль Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_5 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1