УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2023 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 ,

про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Гірсівка Приазовського району Запорізької області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, без місця реєстрації, зі слів проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 07.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001519,

установив:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло (вхід. № 55171) клопотання слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, у кримінальному провадженні, внесеному 07.11.2022 до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001519.

У судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заявив відвід прокурору відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 від участі у розгляді клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001519.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначив, що прокурор відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 відноситься до підозрюваного упереджено, а тому просить слідчого суддю відвести прокурора ОСОБА_3 від розгляду вищезазначеного клопотання слідчого.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 підтримала позицію підозрюваного.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив про відсутність підстав для його відводу, посилаючись на здійснення ним повноважень прокурора в даному кримінальному провадженні на підставі вимог закону.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши наявні у розпорядженні суду матеріали, заяву підозрюваного ОСОБА_5 про відвід прокурора, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КПК України прокурор, слідчий, дізнавач не має права брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Зазначена норма містить вичерпний перелік підстав для відводу прокурора.

Згідно з ч. 1 ст. 36 КПК України прокурор, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Нормами ч. 5 ст. 80 КПК України визначено, що відвід повинен бути вмотивованим. Тобто, має містити вказівку на підстави, що зумовлюють його наявність. Особа, що заявила відвід повинна викласти відомі їй обставини, з якими вона пов`язує усунення зокрема прокурора від участі у судовому провадженні.

Як вбачається зі змісту заяви про відвід, у ній не наведені обставини, які б давали достатні підстави для обґрунтованого сумніву в неупередженості прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 від участі у розгляді клопотання слідчого про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0001519.

Наведені доводи підозрюваного ОСОБА_5 щодо відводу прокурора не дають об`єктивних підстав сумніватись у неупередженості та об`єктивності прокурора ОСОБА_3 під час розгляду вказаного кримінального провадження. Не вбачається наявність таких підстав і з матеріалів клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, які є у розпорядженні слідчого судді.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Європейський суд з прав людини, у справі «П`єрсак проти Бельгії» висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами проявів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу.

Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду (прокурора, слідчого) слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Хаушильд проти Данії» зазначається, що ЄСПЛ не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді (прокурора, слідчого) для відсторонення його від справи. Суддя (прокурор, слідчий) вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Оцінюючи доводи, викладені підозрюваним про відвід в їхній сукупності, слідчий суддя вважає, що вказане заявником, який був вільний у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачений КПК України, та наданні на підтвердження своєї позиції належних та допустимих доказів, є непереконливими, оскільки вони не випливають зі співіснування достатньо чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту, тобто не кореспондуються з нормами ст. 77 КПК України, а особиста безсторонність прокурора презюмується, поки не надано доказів протилежного, наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року), що застосовується при оцінці доказів.

Водночас, суд звертає увагу на те, що незгода із процесуальними рішеннями або діями прокурора у кримінальному провадженні не є підставою відводу такого прокурора.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви про відвід прокурора ОСОБА_5 , у зв`язку із чим заявлений відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 77, 80-81, 369-371 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Заяву підозрюваного ОСОБА_5 про відвід прокурора ОСОБА_3 від участі у розгляді клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001519 - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1