Справа № 357/7642/23
У Х В А Л А

06 жовтня 2023 року м. Біла Церква

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1 , перевіривши клопотання старшого слідчого СВ Білоцерківського РУП ГУ НП у Київській області прокурора Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_2 у кримінальному провадженні № 0000080, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.02.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України,

про арешт майна,

У С Т А Н О В И В:

Звернувшись 05.10.2023 до слідчого судді із клопотанням про арешт майна, прокурор Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_2 просить накласти арешт на автомобілі: MITSUBISHI SHOGUN SPORT WARRIOR TD, VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; LAND ROVER FREELANDER, VIN: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

Клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 22.02.2023 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000080 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 201-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб причетна до незаконного використання та продажу гуманітарної допомоги з метою отримання прибутку. Зокрема, встановлено, що особи, будучи учасниками Благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД „ШТАБ ДОБРА» () (далі БО «БФ «ШТАБ ДОБРА»»), здійснюють доставку на територію України транспортних засобів в якості гуманітарної допомоги та у подальшому здійснюють їх реалізацію за готівкові кошти громадянам України, зокрема військовослужбовцям ЗСУ та використання з метою отримання прибутку.

06.09.2023 з метою отримання фактичних даних про протиправну діяльність, пов`язану з організацією використання, продажу товарів (предметів) гуманітарної допомоги під час дії воєнного стану та укладення правочинів щодо розпорядження таким майном з метою отримання прибутку, на підставі постанови прокурора проведено негласну слідчу (розшукову) дію «контроль за вчиненням злочину» у формі «контрольованої закупки» під час проведення якої куплено 4 автомобілі, в тому числі MITSUBISHI SHOGUN SPORT WARRIOR TD, VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; LAND ROVER FREELANDER, VIN: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

У подальшому їх було опечатано та переміщено до майданчику Білоцерківського РУП.

Постановою слідчого вищевказані транспортні засоби визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000080.

Виходячи з того, що вилучені транспортні засоби та інші речі, можуть бути безпосередньо предметами вчинення вказаного злочину, та можуть містити інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, конфісковані як покарання, виникає необхідність у накладенні арешту на тимчасово вилучене вищевказане майно.

З метою виконання завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України, в тому числі проведення необхідних судових експертиз із майном, а також забезпечення конфіскації майна як виду покарання, спеціальної конфіскації, запобігання подальшого використання та розпорядження майном з боку їх власників та інших третіх осіб, які заявлять право вимоги на нього, зокрема відчуження, зміни, спотворення, знищення рухомого майна, яке є речового доказом у кримінальному провадженні, а саме є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберіг на собі його сліди та містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, виникає необхідність такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

Дослідивши матеріали клопотання та додані копії документів, якими обґрунтовуються доводи клопотання, вважаю, що останнє підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Зі змісту клопотання вбачається, що прокурор просить накласти арешт на майно з метою забезпечення збереження речових доказів та конфіскації майна як виду покарання.

За вимогами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом першим частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям , зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, серед іншого, повинно бути зазначено: документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Разом з тим з огляду на зміст клопотання, вказані вимоги закону не дотримані і, як наслідок, у клопотанні прокурор не зазначає відомостей про власника/володільця майна та про документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати. Прохаючи накласти арешт з метою забезпечення конфіскації як виду покарання, прокурор не вказує у клопотанні про те, що у кримінальному провадженні будь-якій особі повідомлено про підозру та що майно, яке належить арештувати належить саме підозрюваному. Посилаючись у клопотанні на те, що арешт на автомобілі слід накласти з метою проведення судових експертиз, прокурор не зазначає, які саме експертизи слід провести та не додає до матеріалів клопотання на обгрунтування цієї обставини постанови слідчого про її призначення.

Окрім того, із доданих на обгрунтування клопотання документів вбачається, що автомобілі, на які прокурор просить накласти арешт MITSUBISHI SHOGUN SPORT WARRIOR TD, VIN: НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ; LAND ROVER FREELANDER, VIN: НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 , були вилучені слідчим 07.09.2023 під час огляду земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0.5253 га, яка належить ПП «Валоїс» на підставі договору оренди від 01.06.2016. Огляд земельної ділянки проводився на підставі письмового дозволу її володільця ОСОБА_3 .

Отже, вилучене в ході огляду місцевості майно, має статус тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно з частиною 1 статті 117 КПК України пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Слідчий суддя, за наявності відповідної заяви, може поновити строк, якщо його було порушено з поважних причин. Підставою для поновлення строків також може бути визнано й об`єктивні причини, внаслідок яких особа не змогла вчасно реалізувати своє право на подання скарги.

Поновлення процесуального строку передбачає встановлення учасникам кримінального провадження ухвалою слідчого судді додаткового проміжку часу для вчинення процесуальної дії за умови пропуску строку з поважних причин.

Поряд з тим, звертаючись до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна поза межами строку, встановленого кримінальним процесуальним законом, прокурор не ставить питання про поновлення процесуального строку.

Викладене вказує на те, що клопотання не відповідає вимогам закону щодо його змісту.

Відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Зважаючи на вищевикладене слідчий суддя вважає, що клопотання подане з порушенням вимог кримінального процесуального кодексу, у зв`язку з чим останнє підлягає поверненню прокурору з встановленням строку у сімдесят дві години для усунення наведених вище недоліків.

Керуючись ст. 167, 170-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання про накладання арешту на тимчасово вилучене майно повернути прокурору Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_2 , встановивши строк в сімдесят дві години для виконання вимог, передбачених ст. 171 КПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_4