печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2023 року

Слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

представника особи, яка подала клопотання: не з`явився,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023 року, у рамках кримінального провадження №0000591 від 05.04.2023 року, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023 року у справі № 757/31190/23-к у кримінальному провадженні №0000591 від 05.04.2023 року на майно, а саме: службове посвідчення працівника СБ України в Донецькій та Луганській областях на ім`я ОСОБА_4 серія НОМЕР_1 , банківська карта «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_3 від 04.04.2016.

В обґрунтування клопотання зазначає, що у провадженні другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000591 від 05.04.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Адвокат ОСОБА_3 вказує, що слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна безпідставно задоволено подане клопотання, оскільки у даному кримінальному провадженні відсутня заподіяна шкода та будь-яка юридична особа, арештоване майно не може бути використано як доказ у даному кримінальному провадженні, не доведена необхідність арешту такого майна та ризиків щодо нього, а сам арешт застосовано на підставі, яка не передбачена чинним законодавством України.

Зазначене свідчить про необґрунтованість накладеного ухвалою слідчого судді від 28.07.2023 року арешту на майно ОСОБА_4 та необхідність повернення службового посвідчення працівника СБ України в Донецькій та Луганській областях на ім`я ОСОБА_4 серія НОМЕР_1 , банківської карти «Ощадбанку» № НОМЕР_2 та посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_3 від 04.04.2016.

З клопотання про арешт майна та відповідної ухвали вбачається, що ОСОБА_4 на момент затримання та арешту майна був співробітником СБ України. Як вбачається з довідки Головного управління СБ України в Донецькій та Луганській областях від 28.08.2023 року № 1518, станом на тату подання цього клопотання, ОСОБА_4 є діючим співробітником СБ України та продовжує залучатися до виконання покладених на нього завдань та функцій.

З огляду на це, сторона захисту просить повернути підозрюваному ОСОБА_4 його службове посвідчення працівника СБ України в Донецькій та Луганській областях серія НОМЕР_1 , адже його відсутність перешкоджає та значно утруднює підозрюваному виконувати свої професійні обов`язки.

Також, є необхідність повернути підозрюваному ОСОБА_4 посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_3 від 04.04.2016 року. Зазначена необхідність обґрунтовується тим, що з наявністю у володінні ОСОБА_4 зазначеного документу прямо пов`язана його можливість користуватися правами, передбаченими ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», користуватися безоплатним проїздом громадським та залізничним транспортом, оскільки орган досудового розслідування знаходиться в м. Києві, всі суди відбуваються в м. Києві, а тому вже не одноразово була необхідність особисто прибувати на слідчі дії та судові процеси в межах досудового розслідування.

Адвокат також зазначає про важливість повернення картки банківської карти «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , адже на цю картку ОСОБА_4 отримує заробітну платню. Відсутність пластикової картки перешкоджає ОСОБА_4 знімати грошові кошти з зазначеної картки та оплачувати покупки. Зазначене суттєво обмежує ОСОБА_4 в реалізації його прав, при цьому жодним чином не впливаючи на кримінальне провадження, а тому банківська карта може бути повернута законному власнику без будь яких ризиків для цього кримінального провадження.

Накладений арешт грубо порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, вказує, що арештоване майно, не відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання представник особи, який подав клопотання, не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином. Адвокат ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

В судове засідання слідчий, прокурор не з`явилися, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, подали письмові заперечення, в яких просили відмовити в задоволенні клопотання, оскільки арешт накладено законно та обґрунтовано, досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а потреба у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадженні не відпала.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, прокурора та слідчого, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні другого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань, перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000591 від 05.04.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

В межах здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000591 від 05.04.2023 року, ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023 року у справі № 757/31190/23-к задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно, а саме: службове посвідчення працівника СБ України в Донецькій та Луганській областях на ім`я ОСОБА_4 серія НОМЕР_1 , банківська карта «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_3 від 04.04.2016.

Постановою слідчого від 26.06.2023 року вилучені речі та документи визнано речовими доказами.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу .

Як визначено у ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

З ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023 року вбачається, що при накладенні арешту на майно слідчий суддя виходив з того, що майно відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, та має значення речового доказу у кримінальному провадженні №0000591 від 05.04.2023 року.

Разом з тим, при застосуванні будь-якого заходу забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України, та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Частиною 2 ст. 173 КПК України визначено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, серед іншого, правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України).

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Судовим розглядом встановлено, що дані про те, що арештоване майно може бути використано як доказ у кримінальному провадженні відсутні.

Статтями 7, 16 КПК України передбачено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Відповідно до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя дійшов висновку, що позбавлення ОСОБА_4 , як власника майна, можливості користуватися власністю є неспіврозмірним з завданням кримінального провадження, порушує право власності останнього, у зв`язку з чим арешт, накладений на вказане майно, підлягає скасуванню.

При цьому, слідчий, прокурор не надав жодного доказу, що подальший арешт цього майна має значення та сприяє виконанню завдань кримінального провадження.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про часткове скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023 року, у рамках кримінального провадження №0000591 від 05.04.2023 року - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 28.07.2023 року № 757/31190/23-к у кримінальному провадженні №0000591 від 05.04.2023 року, на майно, а саме: службове посвідчення працівника СБ України в Донецькій та Луганській областях на ім`я ОСОБА_4 серія НОМЕР_1 , банківська карта «Ощадбанку» № НОМЕР_2 , посвідчення учасника бойових дій на ім`я ОСОБА_4 № НОМЕР_3 від 04.04.2016.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1