Справа № 755/1670/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001985 від 29.12.2023 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, Дніпропетровської області, м. Кривий Ріг, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, військовозобов`язаного, працюючого не офіційно кухарем, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-07.09.2023 Оболонським районним судом міста Києва за ч. 2 ст. 309 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи засудженим протягом року, а саме - 07.09.2023 Оболонським районним судом м. Києва за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив новий умисний злочин.

Досудовим розслідуванням встановлено, ОСОБА_3 перебуваючи 28.12.2023 біля паркану огородженої недобудови по бульвару Ярослава Гашека 22 в м. Києві, приблизно о 20 год. 00 хв., а саме, до часу фактичного виявлення працівниками поліції, маючи прямий умисел на незаконне придбання, зберігання та перевезення без мети збуту психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін, при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах незаконно придбав у невстановленої досудовим розслідуванням особи психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,814 г у вигляді порошкоподібної речовини білого кольору, яка знаходилась в чотирьох прозорих зіп-пакетах, та почав його незаконно зберігати при собі без мети збуту, протягом року після засудження за ч. 2 ст. 309 КК України.

В подальшому, ОСОБА_3 , помістив психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін до кишені розміщеної на лівому рукаві куртки в яку був одягнутий, та направився на маршрутному таксі до зупинки громадського транспорту «Магнітогорська» по вул.Гната Хоткевича 1 в м. Києві, а в подальшому за невстановленою досудовим розслідуванням адресою, вчинивши тим самим незаконне зберігання та перевезення психотропної речовини, обіг якої обмежено - амфетамін.

Того ж дня, а саме 28.12.2023 приблизно о 21 годині 30 хвилин, за адресою: м. Київ, вулиця Пожарського 8, працівниками поліції було зупинено ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 який повідомив, що зберігає при собі чотири прозорі поліетиленові зіп-пакети, в середині яких знаходиться психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін.

В подальшому, 28.12.2023 в період часу з 22 години 34 хвилин до 22 години 40 хвилини, під час проведення огляду місця події, що проводився на відкритій ділянці місцевості за адресою: м. Київ, вулиця Пожарського 8, ОСОБА_3 в присутності двох понятих, добровільно видав працівникам поліції чотири прозорі поліетиленові зіп-пакети, в середині яких знаходилась психотропна речовина, обіг якої обмежено - амфетамін, масою 0,814 г, яку він незаконно придбав, перевіз та зберігав при собі для власного вживання без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею.

Згідно з висновком експерта №СЕ-19/111-23/69794-НЗПРАП від 02.01.2024;

1.У наданих на дослідження порошкоподібних речовинах виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено.

2.У наданих на дослідження порошкоподібних речовинах виявлено психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін.

Маса амфетаміну становить 0.814г.

Амфетамін, згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 6 травня 2000 року №770 «Про Затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів" «Список № 2 Психотропні речовини, обіг яких обмежено" в "Таблиці II", є психотропною речовиною, обіг якої обмежено.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, а саме незаконне придбання, зберігання та перевезення психотропної речовини без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за цією статтею.

Будучи допитаним в судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, дав покази, підтвердив вище викладені обставини його скоєння, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення, щиро розкаявся у вчиненому.

Вказав, що дійсно о 20 год. 28.12.2023 року по бул. Я. Гашека біля паркану недобудови забрав чотири поліетиленові зіп-пакети з білим порошком, який є амфетаміном, які він придбав у невідомої йому особи для власного вжитку, та поклав їх до кишені куртки, та поїхав з придбаною психотропною речовиною на маршрутці до зупинки громадського транспорту «Магнітогорська» по вул. Г. Хоткевичпа, 1, проте о 21.30 год. по вул. Пожарського, 8, був зупинений працівниками поліції, яким добровільно видав для вилучення дані пакети в присутності понятих.

Останній виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Крім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення просив суд визнати недоцільним дослідження доказів в частині обставин вчинення даного злочину, так як повністю погоджується з встановленими обставинами.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності її позиції.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням, зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують його особу, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження та інших з метою правильної кваліфікації дій обвинуваченого, у відповідності до положень Кримінального Кодексу України. Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, а саме - у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропної речовини без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею, за вище встановлених обставин.

При цьому, з урахуванням, висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22 березня 2018 року у справі № 521/11693/16-к, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження, у порядку ст. 349 КПК України.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21 жовтня 2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18 січня 1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, тих, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, а також інших доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також, суд враховує, що обвинувачений на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, перебуває під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом з 11.05.2010, діагноз: Розлади психіки і поведінки внаслідок вживання наркотичних та інших психоактивних речовин. Синдром залежності, раніше судимий, вчинив новий злочин під час іспитового строку встановленого попереднім вироком, його вік, стан здоров`я, спосіб життя (не одружений, офіційно не працює); позицію сторони обвинувачення щодо необхідної міри покарання; відношення обвинуваченого до вчиненого, а саме наявність у нього розуміння неприйнятності вчинених ним дій у цивілізованому суспільстві; ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме: його класифікацію за ст. 12 КК України, що відноситься до не тяжкого злочину, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; його поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції частини другої статті 309 КК України у виді позбавлення волі, із застосуванням ст. 71 КК України, частково приєднавши до покарання за даним вироком,невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.09.2023 року, оскільки суд переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 вказаного Кодексу, визначена даним вироком міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для звільнення від кримінальної відповідальності, звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст. 75 КК України, або ж застосування ст. 69 КК України, чи норм ст. 69-1 КК України до обвинуваченого, суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов за яких дані правові норми мають змогу бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів (кримінальних правопорушень).

Дане остаточне покарання (позбавлення волі), на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09 червня 2005 р.; «Фрізен проти Росії» від 24 березня 2005 р.; «Ісмайлова проти Росії» від 29 листопада 2007 р.).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню.

Питання доцільності обрання запобіжного заходу суд не розглядає з огляду на відсутність з цього питання відповідного клопотання прокурора, та у світлі того, що відповідно до ст.ст. 22, 26 КПК України, суд розглядає тільки ті питання, які винесені на такий розгляд сторонами.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені, вирішено відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України.

Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішено, згідно положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 3 ст. 349, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного даним вироком, частково приєднати невідбуту частину покарання, призначеного вироком Оболонського районного суду м. Києва від 07.09.2023 року за ч. 2 ст. 309 КК України та остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді 3 (трьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Запобіжний захід не обирався.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави витрати за проведення судової експертизи матеріалів, речовин та виробів № СЕ-19/111- 23/69794-НЗПРАП від 02.01.2024 в сумі 3029 гривень 12 копійок.

Речові докази у кримінальному проваджені - психотропну речовину амфетамін масою 0.814г. у вигляді порошкоподібної речовини та особливо небезпечну психотропну речовину МДМА (3,4- метилендіоксиметамфетамін) масою 0,048 г. та РММА - масою 0,019 г. у вигляді пігулки, передані на зберігання в камеру схову Дніпровського УП ГУНП у м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченому.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Учасникам процесу роз`яснюється право ознайомитись із журналом судового засідання.

Суддя