Справа №:755/8972/23
Провадження №: 1-кп/755/288/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"29" січня 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду кримінальне провадження № 0002655, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.09.2022 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Києва, громадянина України, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2, 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Києва, громадянки України, на момент затримання була офіційно працевлаштована, з вищою освітою, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судима: 02.08.2022 Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у вигляді штрафу 34000 гривень,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 309, ч.3 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Сніжне, Донецької області, громадянина України, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , проживає за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Києва, громадянина України, такого, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_7 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 3 ст. 307 та ч. 1 ст. 263 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_9 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_10 ,

законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 - ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

УСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 263 КК України.

В межах кримінального провадження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обрані запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокатом ОСОБА_8 було подано до суду письмове клопотання про зміну її підзахисному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.

В обґрунтування клопотання зазначено, що стороною обвинувачення не доведено реальність ризиків, на які посилається прокурор. При цьому, визначена обвинуваченому ОСОБА_3 сума застави є непомірною для останнього, з огляду на відсутність в нього в достатній кількості грошових коштів, цінностей чи майна, які можна було б використати задля внесення застави у цьому розмірі.

Враховуючи наведене, захисник просить змінити обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт у певний час доби або зменшити розмір застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав клопотання захисника, просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечував.

В той же час, прокурором в судовому засіданні були подані письмові клопотання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожному окремо, запобіжних заходів у виді тримання під вартою.

У письмових клопотаннях прокурора, зазначається, що передбачені ст. 177 КПК України ризики, які стали підставою для обрання обвинуваченим запобіжних заходів на стадії досудового розслідування, та їх подальшого продовження, продовжують існувати на цей час. В свою чергу, більш м`які запобіжні заходи, аніж тримання під вартою, що наразі застосовуються до обвинувачених, не здатні запобігти існуючим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених у кримінальному провадженні.

Зокрема, тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожного окремо, згідно з клопотаннями, поданими прокурором, обумовлене наявністю ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, детальне обґрунтування яких наведено у клопотаннях прокурора.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 - адвокат ОСОБА_8 проти задоволення клопотання заперечувала, вважала його необґрунтованим. Наполягала на зміні запобіжного заходу на домашній арешт або зменшенні розміру застави.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку захисника.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_10 заперечив проти задоволення клопотання прокурора. Вважав, що заявлені прокурором ризики не доведені. При цьому, зауважив, що дослідженням відеозаписів не підтверджуються дії осіб у складі організованої групи, що ставиться у вину обвинуваченим. Наявність наркотиків та грошей не підтверджується відеозаписами. Крім того, зауважив на тому, що за умови перебування обвинувачених у слідчому ізоляторі, неможливою є належна підготовка до судового процесу. Тому просив у задоволенні клопотання прокурора відмовити та застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку захисника, просив застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту задля забезпечення належної підготовки до розгляду.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_9 заперечувала проти задоволення клопотання прокурора. Просила змінити запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт. Наполягала на тому, що збут речовин не підтверджується матеріалами кримінального провадження. Докази по епізодах від 27.10.22 та 25.11.22 взагалі не містять жодної згадки про ОСОБА_4 . Також зауважила на тому, що обвинувачені вже тривалий час перебувають під вартою, що, в свою чергу, позначається на підготовці до судового розгляду, оскільки унеможливлюється підготовка до судових засідань разом із підзахисними.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника, просила застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового процесу, переглянувши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

В той же час, згідно ч. 1 ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо кримінальних правопорушень, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, в тому числі злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, обставини вчинення яких, відповідно до обвинувального акту, свідчать про вчинення декількох епізодів злочинів, у складі організованої групи.

При цьому, доводи сторони захисту полягають у тому, що ризики є недоведеними, а визначений розмір застави є непомірним для внесення обвинуваченим.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, наведені стороною захисту доводи не переважають конкретних та реальних ризиків, існування яких було встановлено судом, як на стадії досудового розслідування, так і під час судового розгляду.

З огляду на наведене, суд доходить обґрунтованого висновку, що захисником ОСОБА_8 не наведено виключних та переконливих обставин, які б свідчили про наявність підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу на більш м`який, а відтак суд не знаходить підстав для задоволення клопотання захисника.

Вирішуючи клопотання прокурора щодо продовження запобіжних заходів, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Так, відповідно до вимог ст. ст. 178, 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; оцінити, в тому числі, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу обвинуваченого.

У ході обговорення питання доцільності продовження строків дії застосовуваних до обвинувачених запобіжних заходів відповідно до обвинувального акту встановлено наступні відомості.

Обвинувачений ОСОБА_3 непрацевлаштований, є раніше не судимою особою, стійких соціальних зв`язків, в тому числі власної родини, не має. Має реєстрацію та постійне місце проживання. Обвинувачується у вчиненні низки тяжких та особливо тяжких кримінальних правопорушень.

Обвинувачений ОСОБА_5 є раніше не судимою особою, непрацевлаштований, має реєстрацію та постійне місце проживання. Обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень.

Обвинувачена ОСОБА_4 має вищу освіту, на момент затримання була працевлаштована, має постійне місце проживання та реєстрацію у м. Києві, раніше судима за вчинення злочину, аналогічного тому, у вчиненні якого обвинувачується в межах даного кримінального провадження, а саме - за ч. 2 ст.309 КК України. Обвинувачується у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень.

Обвинувачені ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за своїм віком і станом здоров`я не мають специфічних особливостей стану здоров`я.

При вирішенні питання про продовження обвинуваченим застосовуваних запобіжних заходів суд враховує, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , кожен окремо, обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, що віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна. Обвинуваченій ОСОБА_4 , в свою чергу, висунуто обвинувачення у вчиненні нетяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень.

Перелік доказів, зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування, є вагомим та детальна оцінка їм надаватиметься судом під час ухвалення кінцевого судового рішення, проте на цій стадії судового провадження він є достатнім для застосування до обвинувачених запобіжних заходів у виді тримання під вартою.

Відповідно до п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011р. продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.

Разом з цим, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» № 12369/86 від 26 червня 1991 року вказав на те, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, що виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Така ж позиція відображена в рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/97 від 26 липня 2001 року.

Так, судом враховується, що ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні злочинів, що мають підвищену суспільну небезпеку, оскільки пов`язані із розповсюдженням психотропних речовин та залученням інших осіб до їх вживання.

Оцінюючи ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що наявні у кримінальному провадженні, суд виходить з наступного.

Щодо обвинуваченого ОСОБА_3 має місце ризик переховування від суду, з огляду на покарання, яке може бути призначено останньому у разі доведення його вини у вчиненні низки інкримінованих йому злочинів, що передбачають покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років із конфіскацією майна. В контексті цього ризику суд приймає до уваги, що останній не має стійких соціальних зв`язків, зокрема, місця роботи та власної родини, що, в свою чергу, могло б запобігти настанню вказаного ризику.

Також, на думку суду, обґрунтованим є ризик продовження неправомірної діяльності, пов`язаної зі збутом психотропних речовин, або вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні низки кримінальних правопорушень, організованою групою, при цьому, кримінальні правопорушення обумовлені вчиненням кількох епізодів злочину, що свідчить про системність дій і намірів щодо їх продовження, та, відповідно, високий рівень вірогідності настання зазначеного ризику, незважаючи на відсутність даних щодо притягнення особи до кримінальної відповідальності в минулому. При цьому, судом у світлі зазначеного ризику також враховується, що обвинувачений непрацевлаштований, не має стабільних та офіційних доходів.

Аналізуючи ризики, що мають місце у випадку обвинуваченого ОСОБА_5 , суд доходить висновку, що має місце ризик переховування від органу досудового розслідування, з огляду на покарання, яке може бути призначено останньому у разі доведення його вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, що передбачають покарання у вигляді позбавлення волі строком до 12 років із конфіскацією майна.

Водночас, на думку суду, обґрунтованим залишається ризик продовження неправомірної діяльності, пов`язаної зі збутом психотропних речовин, або вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, що віднесені до категорії тяжких та особливо тяжких, групою осіб. При цьому, кримінальні правопорушення обумовлені вчиненням кількох епізодів злочину, що свідчить про системність дій та намірів учасників щодо їх продовження та високий рівень вірогідності настання зазначеного ризику, незважаючи на відсутність даних щодо притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності в минулому та, відповідно, доказів схильності особи до неправомірної поведінки у суспільстві. У контексті цього ризику судом враховується, що обвинувачений наразі непрацевлаштований, не має стабільних та офіційних доходів, що може спонукати його до продовження неправомірної діяльності.

Оцінюючи наявні у кримінальному провадженні ризики, що можуть настати у випадку обвинуваченої ОСОБА_4 , суд доходить висновку, що також має місце ризик переховування від суду, з огляду на тяжкість покарання, що може бути призначено у разі доведення вини обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, що їй інкриміновані. Обвинувачена на цей час непрацевлаштована, не має заборон щодо виїзду за кордон, тому може безперешкодно залишити країну, виїхавши за її межі з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В той же час, обґрунтованим є ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження неправомірної діяльності, пов`язаної зі збутом психотропних речовин, у вчиненні чого ОСОБА_4 обвинувачується в межах даного кримінального провадження. При цьому, у світлі даного ризику суд також враховує, що обвинувачена є особою, раніше судимою за вчинення аналогічного злочину, що може свідчити про низький рівень правосвідомості останньої та готовність до неправомірної поведінки у суспільстві, а також про те, що остання, будучи засудженою за вчинення злочину, пов`язаного з обігом наркотичних засобів психотропних речовин, їх аналогів чи прекурсорів, не стала на шлях виправлення та, ймовірно, вчинила нові кримінальні правопорушення, пов`язані з обігом психотропних речовин, що обумовлюються системністю дій у складі організованої групи, оскільки в межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кількох епізодів кримінальних правопорушень, вчинених групою осіб.

Встановлені судом у кримінальному провадженні ризики є наявними та такими, що можуть справдитись з великим ступнем вірогідності.

В той же час, суд вважає недоведеними та не приймає до уваги заявлені прокурором у клопотаннях ризики знищення, сховання чи спотворення доказів у кримінальному провадженні чи перешкоджання в інший спосіб досудовому розслідуванню, з огляду на те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні завершено, увесь обсяг доказів у кримінальному провадженні зібраний.

Надаючи оцінку доводам захисників щодо складності підготовки до судового розгляду за умови утримання обвинувачених під вартою, суд враховує, що за клопотаннями сторони захисту обвинувачених, які утримуються під вартою, в період з 28.12.2023 р. по 22.01.2024 р. (23.12.2023 р., 11.01.2024 р., 15.01.2024 р., 22.01.2024) у приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва було ознайомлено із матеріалами кримінального провадження, зокрема, матеріалами (відеозаписами) за результатами негласних слідчих розшукових дій, що підтверджується підписами останніх в журналах ознайомлення, які містяться в матеріалах справи (том 4, а.с.: 65, 72, 76, 99).

При цьому, обвинувачені в судовому засіданні підтвердили, що ознайомлення здійснювалось за участю секретаря судового засідання, яка відтворювала всі необхідні відеозаписи, відповідно до прохань обвинувачених, взаємодіючи із відеозаписом, як того бажали останні (повторюючи необхідні фрагменти, перемикаючи їх, регулюючи гучність, тощо), задля зручності та ефективності ознайомлення обвинувачених з їх змістом.

З огляду на таке, судом було забезпечено можливість підготовки обвинувачених до судового розгляду, в тому числі за участі захисників, які мали можливість доєднатись до своїх підзахисних в ході ознайомлення із матеріалами, тому суд відкидає доводи захисників в цій частині.

Враховуючи вищенаведене, зважаючи на суспільний інтерес, який виправдовує обмеження особистої свободи, саме застосування до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , кожного окремо, запобіжних заходів у виді тримання під вартою, який відповідає особам обвинувачених, характеру, тяжкості та обставинам інкримінованих діянь, на переконання суду, здатне убезпечити настання встановлених ризиків.

Таким чином, на даний час суд не вбачає підстав для зміни обвинуваченим раніше обраних запобіжних заходів у виді тримання під вартою на більш м`які, оскільки наявні обґрунтовані побоювання щодо настання встановлених ризиків у разі застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому суд вважає необхідним продовжити обвинуваченим строк застосовуваних запобіжних заходів.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 181-183, 194, 201, 331, 383 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання захисника - адвоката ОСОБА_8 про зміну запобіжного заходу щодо ОСОБА_3 - відмовити.

Клопотання прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_7 про продовження запобіжних заходів - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 28 березня 2024 року включно.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 28 березня 2024 року включно.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор», строком на 60 днів, тобто до 28 березня 2024 року включно.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору та направити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_12