ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1983/23 Справа № 182/5723/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м.Кривий Ріг

05 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

представника

потерпілого ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0001800за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України відносно ОСОБА_9 , за апеляційною скаргою з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який без реєстрації проживає у АДРЕСА_1 , не працює, із середньою-професійною освітою, розлучений, судимостей не має,

визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 (п`ятнадцять) років,

- за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_9 покарання у виді довічного позбавлення волі.

Згідно до вироку суду, обвинувачений ОСОБА_9 11.07.2020 року приблизно о 03.00 год., перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 , тобто за місцем мешкання цивільної дружини ОСОБА_10 , малолітнього сина ОСОБА_11 , її матері ОСОБА_12 та вітчима ОСОБА_8 , з якими раніше виникали неприязні відносини, вирішив побачитись з цивільною дружиною.

Після чого, в той же день та час ОСОБА_9 переліз через паркан вищевказаного будинку, потрапивши таким чином на територію вищевказаного подвір`я. Почувши гавкіт собаки у дворі ОСОБА_10 вийшла із приміщення літньої кухні на подвір`я, де в цей час знаходився ОСОБА_9 та, розуміючи, що останній переліз через паркан, ОСОБА_10 зробила ОСОБА_9 зауваження, через що між ними виник словесний конфлікт, який переріс в бійку, в ході якої ОСОБА_9 наніс кулаками обох рук не менше двох ударів в область обличчя потерпілої ОСОБА_10 , від яких остання не втрималась на ногах та впала на землю.

На шум, який виник у дворі, ОСОБА_8 та ОСОБА_12 вийшли з вищевказаного будинку на подвір`я та, побачивши, що ОСОБА_10 лежить на землі, почали робити зауваження ОСОБА_9 , через що між ними та ОСОБА_9 виник словесний конфлікт.

В цей час у ОСОБА_9 на ґрунті довготривалих неприязних відносин, виник злочинний умисел направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двом особам, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_12 .

Так, ОСОБА_9 11.07.2020 року о 03.00 год. перебуваючи на території домоволодіння АДРЕСА_2 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двом особам, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_12 та бажаючи їх настання, діючи умисно, дістав з кишені шортів складний ніж, який переносив із собою в побутових цілях, та, тримаючи його в правій руці, наніс ОСОБА_8 один удар ножем в область серця, тобто життєво-важливий орган, два удари ножем в область шиї, тобто життєво-важливий орган, один удар ножем в область лівої сідниці, чим спричинив останньому, згідно висновку судово-медичного експерта № 504 від 21.08.2020 тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з ушкодження лівого шлуночка серця, гемоперикарду, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень); двох непроникаючих колото-різаних поранень шиї, одного непроникаючого колото-різаного поранення лівої сідниці, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Після цього, ОСОБА_9 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на заподіяння смерті ОСОБА_12 , продовжуючи тримати в правій руці вищевказаний ніж наніс останній один удар ножем в область серця, тобто в життєво-важливий орган та два удари ножем в область черева, чим спричинив останній, згідно висновку судово-медичного експерта № 535 від 01.09.2020 року тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного таракаобдомінального поранення грудної клітини зліва з ушкодженням шлунку, лівої частки печінки, внутрішньо-черевної кровотечі, з ушкодженням діафрагми, лівого шлуночка серця, гемоперикарду, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3 підпункту й, к Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень); не проникаючого колото-різаного поранення лівої пахової області, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).

Після того, ОСОБА_9 , вважаючи, що виконав всі необхідні дії для настання смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , припинив наносити тілесні ушкодження потерпілим.

Смерть ОСОБА_8 та ОСОБА_12 не настала з причин, які не залежали від волі ОСОБА_9 , оскільки потерпілим своєчасно надано кваліфіковану медичну допомогу.

Крім того, у ОСОБА_9 після умисних дій, направлених на заподіяння смерті ОСОБА_8 та ОСОБА_12 на ґрунті виниклих неприязних відносин, виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , як особа, яка раніше вчиняла замах на умисне убивство, а саме: ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , 11.07.2020 року близько 03.11 год., знаходячись на території подвір`я будинку АДРЕСА_2 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, ножем, який тримав у правій руці, наніс ОСОБА_10 два удари в область живота, від яких остання втратила свідомість та впала спиною на бетонне покриття порогу вказаного будинку, чим спричинив їй згідно висновку судово-медичного експерта № 504 від 21.08.2020 року тілесні ушкодження у вигляді - колото-різаного проникаючого поранення живота з ушкодженням лівої частки печінки, а саме: колото-різана рана епігастральної області живота зліва, раневий канал по ходу якого виявлено наскрізне ушкодження передньої черевної стінки і наскрізне поранення лівої частки печінки і колото-різане проникаюче поранення живота з ушкодженням селезінки і шлунку, а саме: колото-різана рана лівої бічної області живота, раневий канал по ходу якого виявлено наскрізне ушкодження передньої черевної стінки, рана селезінки і наскрізне поранення шлунку, що вносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (підстава - пп. 2.1.3. к, о Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень); відкриту черепно-мозкову травму, а саме: забита рана правої брови, забита рана потиличної області справа, синець в області правого кута нижньої щелепи, садна в правій виличній області і на підборідді по серединній лінії, крововиливи у м`яких тканинах голови в потиличній області справа, в лобній області зліва і справа, перелом потиличної кістки справа, крововиливи під м`які мозкові оболонки обох півкуль і в шлуночках головного мозку, забій лобної і скроневої часток лівої півкулі головного мозку, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (підстава - пп. 2.1.3 б, в, г Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень); колото-різану рану лівої кисті, садна в області правої ключиці, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні правого зап`ястного суглобу, на задній поверхні правого ліктьового суглобу, по ліктьовому краю правого передпліччя у верхній третині, по верхньому краю правого плечового суглобу, по задній поверхні шиї у нижній третині, на передніх поверхнях обох колінних суглобів, в області правої зовнішньої щиколотки, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Після чого ОСОБА_10 доставлено до реанімаційного відділення КЗ «Нікопольська міська лікарня № 1» ДОР», де від отриманих тілесних ушкоджень остання померла.

Смерть ОСОБА_10 згідно висновку судово-медичного експерта № 379 від 10.08.2020 року наступила від колото-різаних проникаючих поранень живота з ушкодженням органів черевної порожнини, які супроводжувалися рясною кровотечею та ускладнилися розвитком масивної крововтрати, що слід вважати безпосередньою причиною смерті.

Своїми умисними діями, які виразилися у закінченому замаху на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двох осіб, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України; умисними діями, які виразилися в умисному вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчиняла закінчений замах на умисне вбивство двох осіб, ОСОБА_9 вчинив кримінальне правопорушення /злочин/, передбачений п 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

На вказаний вирок суду обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій він просить вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року змінити, перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115, п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України на ст. 119 КК України. Зазначає, що сорочка, шорти і пара тапок, які йому належать та, на яких знайдені сліди крові потерпілої, не були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а тому не можуть вважаться доказами по справі. Вказує, що 17 лютого 2022 року оскаржуваний вирок йому не проголошувався судом І інстанції, оскільки був відсутній звук мікрофона та судове засідання взагалі не призначалось на 17.02.2022 року. Зазначає, що в нього був відсутній єдиний умисел на заподіяння смерті двом потерпілим до заподіяння смерті першому з них, а тому, вважає, що його дії потрібно кваліфікувати за ст. 119 КК України. Вважає, що потерпілій ОСОБА_10 не було надано своєчасну медичну допомогу, у зв`язку з чим, на його думку, остання померла. Вказує, що покази потерпілого ОСОБА_8 , надані ним під час досудового розслідування, суперечать його показам, наданими ним під час судового розгляду в частині хто перший наносив удари. Зазначає, що йому не надано в повну обсязі ознайомитись з матеріалами справи.

В запереченнях на апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_9 , представник потерпілої ОСОБА_12 - адвокат ОСОБА_7 зазначає, що вирок суду першої інстанції є законними та скасуванню не підлягає. Просить вирок залишити без змін, а апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого без задоволення. Вважає, що судом не допущено ніяких порушень вимог КПК України, які б тягнули за собою скасування вироку, дана оцінка всім доказам, перевірені всі доводи обвинуваченого, про що докладно викладено у вироку.

Потерпіла ОСОБА_12 до Донецького апеляційного суду не з`явилась, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином, заяв про відкладення слухання справи не надходило.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали доводи своєї апеляційної скарги з доповненнями та наполягали на їх задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого та просила залишити вирок суду першої інстанції без змін, потерпілого ОСОБА_8 та представника потерпілої ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_7 , які заперечували проти доводів апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого та просили залишити вирок суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто, його має бути ухвалено компетентним судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Також суд у своєму рішенні повинен навести належні, достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Суд, ухвалюючи вирок, відповідно до ст. 368 КПК України, повинен вирішити, зокрема, питання чи мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, чи містить діяння, у якому обвинувачується особа, склад кримінального правопорушення та чи винен обвинувачений у вчиненні цього кримінального правопорушення.

На думку колегії суддів, вказані вимоги судом першої інстанції виконано в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, в судовому засіданні першої інстанції обвинувачений ОСОБА_9 вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав частково та суду пояснив, що ОСОБА_10 - його цивільна дружина, з якою вони мають 3-х спільних дітей. З її матір`ю - ОСОБА_12 та вітчимом - ОСОБА_8 відносини були не дуже добрі із-за їх поведінки. Не заперечував, що застосовував два рази фізичне насильство до ОСОБА_10 , але за що - відмовився говорити.У п`ятницю 10.07.2020 року о 21-30 годині він повернувся з роботи і пішов в магазин, щоб купити сигарети. О 21-45 годині йому подзвонила ОСОБА_13 і запитала, де він, голос її був схвильований. Він ще не вспів відповісти, ОСОБА_14 почула, що хтось у магазині попросив продавця налити 100 грамів, тому сказала йому, що якщо він п`є, то хай п`є далі, після чого поклала трубку. Він дійсно після розмови випив 100 гр. горілки і пішов додому, бо хотів виспатися, однак не зміг заснути. Приблизно о 02-30 годині він вирішив піти до ОСОБА_14 і забрати її додому. Прийшов до будинку її батьків, переліз через паркан, було тихо, лише 2 рази загавкав собака. Він тільки підійшов до ганку врем`янки, як звідти вийшла ОСОБА_14 . Упізнала вона його чи ні, він не знає, але ОСОБА_14 закричала «Ааа» і побігла на нього. Він її зупинив руками, сказав, щоб вона не кричала, бо розбудить дітей. В цей час позаду нього відчинилися двері будинку і звідти вийшли ОСОБА_12 з ножем у руці та ОСОБА_8 з монтировкою. ОСОБА_8 , висловлюючись нецензурною лайкою, кинувся на нього, погрожуючи «випустити кишки». Оскільки він тоді тримав ОСОБА_14 , він її сильно відштовхнув, можливо ОСОБА_14 впала. Після чого він розвернувся до ОСОБА_8 , зробив йому назустріч 2 кроки, в цей час витягнув з кармана ніж, який завжди носив при собі для самооборони. Першою він наніс удар ножем ОСОБА_12 десь в області живота та відштовхнув її, потім наніс два удари ОСОБА_8 - в область тулубу збоку а також в районі сідниць. Також він забрав у ОСОБА_8 монтировку. Після цього ОСОБА_8 побіг у сторону хвіртки, при цьому кричав: «допоможіть люди, вбивають». Він наздогнав ОСОБА_8 біля хвіртки, намагався його відштовхнути від хвіртки, хватав за шию. Яким чином у ОСОБА_8 виявилися тілесні ушкодження в районі шиї не знає, можливо, потерпілий сам наштрикнувся на ніж. Він відштовхнув ОСОБА_8 від хвіртки, зачинив її, потім, коли повернувся, то побачив ОСОБА_12 , яка кидалася на нього з правої сторони. У нього тоді в правій руці був ніж, а в лівій монтировка, він відмахнувся від ОСОБА_12 монтировкою, зліва від нього був ОСОБА_8 , у якого в руках, здається, був ніж. За ОСОБА_8 стояла ОСОБА_10 , яка намагалася схопити ОСОБА_8 за руки. Він відмахнувся від ОСОБА_8 монтировкою, вдарив останнього монтировкою в область плеча, той аж крякнув і забіг та сховався на городі. Вітковські ОСОБА_15 і ОСОБА_14 забігли у врем`янку, а він залишився у дворі, при цьому він висловлював, що думав, що він прийшов з миром, прийшов до дітей, а тепер його посадять, запропонував їм викликати поліцію. Потім, коли він стояв у дворі, обличчям до хвіртки, а в руках у нього були монтировка та ніж, почув позаду шум кроків, це вийшла ОСОБА_14 . Вона підійшла до нього ззаду, зупинилась, він, не повертаючись, сказав до неї: «Що ти хочеш? Ти сама все бачила». ОСОБА_14 сказала, що вона йому не зраджувала. Він повернувся. У цей час ОСОБА_14 йшла до нього. Як так сталося, він пояснити не може, мабуть тому, що він не розраховував, що ОСОБА_14 буде настільки близько до нього, але вона наштрикнулася на ніж, який був у нього в руках, рана у неї була десь збоку в районі живота. Потім ОСОБА_14 почала падати. Коли вона падала, то задерлася її майка і він бачив, що у неї 2 рани, але звідки у неї друга рана, не знає. Також він не бив її в районі голови і звідки у неї травма голови, пояснити не може. Вбивати ОСОБА_14 - матір його дітей, він не хотів. Потім у двір вибіг молодший син ОСОБА_16 , почав звати матір. Він вирішив, що вбив ОСОБА_14 , вийшов на вулицю, сів під кущем, почав різати собі вени тим же ножем. Подумав, що може не вбив ОСОБА_14 , а в неї тільки больовий шок, дістав телефон і хотів викликати швидку ОСОБА_14 , але побачив проблискові маячки і вирішив, що це їде швидка. Взагалі, що далі відбувалося, він пам`ятає погано, бо втратив свідомість, прийшов він до тями вже у відділі поліції. На момент спричинення тілесних ушкоджень потерпілим він був вже повністю тверезий, так як з того часу, коли він випив 100 гр. горілки, пройшло вже багато часу. Цивільний позов потерпілої він визнає лише в частині відшкодування вартості поховання ОСОБА_14 та вартості лікування. Позов про відшкодування моральної шкоди він не визнає взагалі, так як ніякої моральної шкоди він потерпілій ОСОБА_12 не спричиняв, вона сама у всьому винна разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_8 . І взагалі, ОСОБА_14 виховувала баба - ОСОБА_17 , а не мати.

Потерпіла ОСОБА_12 в судовому засіданні суду показала, що загибла ОСОБА_10 - її донька. Донька з 2008 року перебувала у цивільному шлюбі з обвинуваченим ОСОБА_9 , вони мають 3-ох спільних дітей. Спочатку донька з обвинуваченим жили разом з ними, а потім, коли купили пів будинку по АДРЕСА_1 , стали жити у цьому будинку. Однак, оскільки обвинувачений бив її доньку, остання кілька разів уходила і жила у них. Потім, обвинувачений просив її повернутися і вона знову поверталася до нього. Неодноразово і донька, і вона сама писали заяви в поліцію, однак належного реагування зі сторони поліцейських не було. Остаточно донька перестала жити з обвинуваченим з березня 2020 року, але обвинувачений постійно їй телефонував, писав СМС-ки, погрожував і доньці, і їй. Погрожував, що всіх заріже, буде море крові. Також неодноразово обвинувачений приходив до них додому, також погрожував, вони були вимушені звернутися до поліції, бо ОСОБА_9 ледве не побив її сестру, тоді поліцейські приїхали, поговорили з ним і лише тоді він пішов. 06.07.2020 вони з донькою також зверталися з заявою до поліції, щоб огородити доньку від обвинуваченого, бо він їй погрожував та залякував, вимагав, щоб донька зібрала речі і дітей і повернулася до нього.

10.07.2020 донька приблизно о 23 год. відвела старших дітей до баби, а сама залишилася з молодшим сином, вони жили у жилій врем`янці, яка розташована на території домоволодіння. Оскільки обвинувачений постійно їй телефонував, вона вимкнула звук телефону і вони лягли з чоловіком спати у будинку. Приблизно о 03 год. вона почула, як донька кричить: «мамо, допоможіть», тому вона розбудила чоловіка і вони вийшли у двір домоволодіння. Чоловік її - ОСОБА_8 вийшов з будинку першим. Вона побачила, що донька лежить на порозі врем`янки, де мешкала, а ОСОБА_9 стоїть поряд з нею. ОСОБА_8 підбіг до обвинуваченого, хотів на останнього замахнутися, вона бачила, що ОСОБА_8 підняв на замах руку, а потім зігнувся і почав кричати їй: «закривай двері». Вона намагалася закрити двері у будинок, але не змогла, бо ОСОБА_9 фактично вирвав їх, потім почав наносити їй удари ножем в область живота, під груди. При цьому говорив «для чого ви це зробили?», як вона зрозуміла, що для чого вони звернулися з заявами до поліції. Наніс обвинувачений їй 2 чи 3 удари ножем, який тримав у правій руці. Вона бачила лише широке лезо ножа. Після ударів вона втратила свідомість. Прийшла до тями, коли почула, що плаче дитина. Вона зібрала усі сили, підвелася, та побачила, що донька лежить вже біля порогу будинку, а поруч з нею сидить дитина і плаче. Більше у дворі нікого не було. Вона забрала дитину та зайшла у приміщення будинку, де лягла на диван, дитина лягла поруч. Тоді вона подзвонила своїй матері і сказала, що їх підрізали. Через деякий час вона почула шум у дворі, закричала, звала на допомогу. У будинок зайшов поліцейський, якого, мабуть, викликали сусіди. Потім приїхала швидка і її забрали до лікарні. Її чоловіка ОСОБА_8 швидка забрала з будинку знайомих, куди він прийшов. Заявлений нею цивільний позов вона підтримує у повному обсязі. Матеріальна шкода полягає у витратах на лікування, поховання доньки відповідно чеків, квитанцій на суму 12 070 грн. 67 коп., при чому це не всі фактично понесені нею витрати, бо не всі чеки збереглися. Також їй спричинена моральна шкода. Внаслідок спричинення їй тілесних ушкоджень вона перенесла фізичний біль та страждання, до цього часу вона також страждає, постійно ходить до лікарень, бо стан її здоров`я дуже погіршився. Також внаслідок вбивства доньки вона перебуває у пригніченому стані, постійно плаче. Моральну шкоду вона оцінює в 500 000 грн.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснив, що обвинувачений - цивільний чоловік доньки його дружини - ОСОБА_14 . Спочатку відносини у них були нормальні, вони зіпсувалися, коли обвинувачений почав бити ОСОБА_14 . У них навіть відбулася бійка з обвинуваченим, бо ОСОБА_14 прийшла до них і він дозволив їм жити з дітьми у жилій врем`янці. Коли обвинувачений почав бити ОСОБА_14 , він за неї заступився і вони побилися з ОСОБА_9

10.07.2020 вдень ОСОБА_14 з дітьми та його дружиною пішли на пляж. Йому подзвонила дружина і сказала, що ОСОБА_9 їх б`є. Він приїхав на пляж на мопеді і побачив, що ОСОБА_14 була у воді разом з молодшою дитиною, а ОСОБА_9 був на березі і говорив ОСОБА_14 , щоб остання вийшла з води. Він забрав і увіз дітей. Потім приїхав і забрав ОСОБА_14 . При ньому бійки не було. Пізніше він прийшов до будинку матері дружини, де була поліція і дізнався, що дружина і ОСОБА_14 написали заяву на ОСОБА_9 .

В цей же день, коли він спав, його розбудила дружина, сказала, що ОСОБА_14 б`ють, вона просить про допомогу. Він вибіг на вулицю, навіть не вдягнувшись, включив на території двору світло. Побачив, що ОСОБА_9 стояв біля врем`янки, поруч біля сходів лежала ОСОБА_14 головою вниз, вона не рухалася. Він схопив щось, що попало йому під руку у дворі - прут чи монтировку, та підбіг до ОСОБА_9 , який стояв на півоберта до нього. Він лише встиг замахнутися на обвинуваченого, як побачив, що останній повернувся і відразу наніс йому удар в область грудей, чим точно сказати не може - ножем чи заточкою. Він навіть болю спочатку не відчув, лише побачив кров. Він почав розвертатися, побачив, що дружина стоїть біля на піввідчинених дверей, закричав дружині, щоб та зачиняла двері, в цей час обвинувачений наніс йому ще удар в область шиї, а потім в бік. Він присів біля паркану, далі все як у тумані, хоча свідомість він не втрачав. Можливо, обвинувачений, наносячи йому удари, щось і кричав, але він цього не пам`ятає. Якимось чином він добіг до сусідів, переплигнув через паркан, бо, хоча світло у них горіло, на стук двері ніхто не відчинив. Сусіди викликали швидку, він чекав швидку у сусідів, нікуди не ходив. Як саме обвинувачений спричиняв тілесні ушкодження ОСОБА_14 і дружині, він не бачив. Покарання просив призначити найсуворіше.

Відповідно до вимог статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

За змістом частини 1 статті 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За змістом статті 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання та інше. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено право на справедливий суд, яке передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому частиною 2 вищевказаної статті Конвенції встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Більше того, в справі «Барбера і МессегуеХабард проти Іспанії» від 6 грудня 1998 року Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 2 статті 6 вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що підсудний вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь підсудного.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ для суду не має наперед встановленої сили.

При вирішенні питання доведеності винуватості слід врахувати, що даний обов`язок чи стандарт доказування є презумпцією невинуватості, визначеною ч. 2 ст. 17 КПК України. Тлумачення даного терміну КПК України не містить. Між тим, при вирішенні питання доведеності винуватості поза розумним сумнівом, суд відповідно до ст. 17 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» враховує правові позиції Верховного суду, викладені у постанові від 12 червня 2018 року у справі № 712/13361/15 та у постанові від 4 липня 2018 року у справі № 688/788/15-к.

Зокрема при вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України, що передбачають, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи».

Що свідчить, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає наявність сукупності обставин справи, встановлених під час судового розгляду, які виключають будь-яке інше розумне пояснення події, які є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Не зважаючи на часткове визнання вини ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, як в суді першої інстанції, так і під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, його вина повністю підтверджується належними та допустимими доказами, які досліджені судом першої інстанції, яким дана відповідна правова оцінка та обґрунтовано покладені в основу вироку.

На думку колегії суддів, суд І інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку пояснення свідків, які в повній мірі підтверджують провину обвинуваченого у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень.

Так, свідок ОСОБА_18 в судовому засіданні І інстанції показала, що ОСОБА_12 - її сусідка, їх домоволодіння розташовані напроти один одного. ОСОБА_9 вона знала як співмешканця їх доньки - ОСОБА_10 . За останні 3 роки вона десь 5 разів бачила, як між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відбувалися конфлікти - вони сварилися на підвищених тонах. Один раз вона бачила, що ОСОБА_9 бився з ОСОБА_8 . Також вона чула, як ОСОБА_9 стукав до них у хвіртку, але вони не відчиняли двері. Чула від ОСОБА_9 погрози, що він усіх поріже. Вона остерігалася, щоб він щось не зробив протиправне, тому викликала поліцію. Всього вона викликала поліцію десь 5 разів. 11.07.2020 року приблизно о 03-00 год. вона прокинулася від дзвінка у двері, це прийшли працівники поліції, які повідомили, що ОСОБА_9 підрізав 3-ох сусідів і їх забрали до лікарні.

Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні І інстанції пояснила, що потерпілі - її сусіди, відносини у них нормальні, обвинуваченого ОСОБА_9 вона взагалі не знає. Влітку 2020 р. приблизно після 03-00 год. до них прийшов ОСОБА_8 , постукав в двері, вона підняла чоловіка, вони вдвох відчинили двері, побачили ОСОБА_8 , який був весь в крові, тримався за живіт та за шию позаду, де у нього була кров. ОСОБА_8 попросив викликати швидку. Поки чекали швидку ОСОБА_8 сказав, що їх 3-є потерпілих, вона не розпитувала, але зрозуміла, що ще потерпілі Вітковські ОСОБА_15 та ОСОБА_14 . Швидка приїхала приблизно через 5-10 хвилин.

Свідок ОСОБА_17 пояснила, що загибла її онука, потерпіла ОСОБА_12 - її донька. ОСОБА_9 - співмешканець її онуки, у них 3-є спільних дітей, однак офіційно вони не одружені. Спочатку вони жили нормально, потім він почав ображати онуку, бив її. Декілька разів онука уходила від обвинуваченого, але він погрозами, обіцянками повертав її. 10.07.2020 року посеред ночі приблизно о 03-00 год. їй подзвонила донька - ОСОБА_12 і сказала, що ОСОБА_9 їх підрізав. Вона відразу побігла до молодшої доньки, що живе поряд, яка викликала швидку. Потім вони разом побігли до домоволодіння доньки, коли вони прибігли, то на місці були вже працівники поліції та швидка. Вона забігла на територію домоволодіння і побачила онуку, яка лежала біля входу до будинку батьків і не подавала ознаки життя. Вона підбігла до онуки, але їй сказали не чіпати останню, після чого онуку забрали до лікарні. Вона зайшла у будинок, де побачила доньку з тілесними ушкодженнями та правнука. Донька була у свідомості і розповіла, що правнук сидів біля матері і плакав, після чого донька забрала правнука до будинку. В цей день вона обвинуваченого не бачила, але перед цим обвинувачений приходив до них, погрожував, що буде море крові. Вони викликали поліцію, працівники поліції поговорили з обвинуваченим і він пішов.

Свідок ОСОБА_20 суду І інстанції пояснила, що є рідною сестрою потерпілої, загибла - її племінниця. Обвинуваченого вона бачила рідко. Як діти підросли, обвинувачений почав все частіше бити ОСОБА_14 . Кілька разів вона викликала поліцію. У березні 2020 року ОСОБА_14 остаточно розійшлася з обвинуваченим і перейшла з дітьми жити у врем`янку до батьків, але обвинувачений постійно її переслідував, приходив, погрожував, вона його боялася, навіть не виходила до нього поговорити. Напередодні трагедії ОСОБА_14 з дітьми була у них на території домоволодіння, приїхав обвинувачений на велосипеді, вимагав, щоб ОСОБА_14 вийшла на вулицю, але вона боялася його і не вийшла, вони викликали поліцію, лише після цього обвинувачений пішов. 11.07.2020 року вона прокинулася десь о 02-30 год., бо на вулиці гавкали собаки. Через деякий час прибігла мати - ОСОБА_17 і сказала, що ОСОБА_14 вбили. Вони відразу побігли до їх домоволодіння, яке розташоване неподалік, коли прибігли, там вже була поліція. ОСОБА_14 лежала біля входу до будинку батьків, у будинку була сестра - ОСОБА_12 з тілесними ушкодженнями і найменший син ОСОБА_14 , якого вона забрала до себе додому.

Свідок ОСОБА_22 - брат загиблої та син потерпілих, пояснив суду, що він особисто бачив обвинуваченого кілька разів, коли зустрічався з сестрою. Взагалі обвинувачений не дозволяв йому зустрічатися з сестрою та племінниками. Коли йому було 16 років, обвинувачений побився з батьком - ОСОБА_8 , він вступився за батька, тому була бійка і між ним та обвинуваченим. Також, ще до того, як він пішов служити до ЗСУ, обвинувачений погрожував їх всіх вбити, говорив, що буде море крові. Коли сталася трагедія, він служив в ЗСУ, був в м. Харкові. 11.07.2020 року йому подзвонив племінник і сказав, що ОСОБА_9 вбив ОСОБА_14 , підрізав батька та матір.

Свідок ОСОБА_23 суду І інстанції показала, що вона мати обвинуваченого. Їй відомо, що син бив цивільну дружину, вона з цього приводу робила сину зауваження, але син говорив, щоб вона не втручалася. Про те, що сталося, їй повідомив старший онук ОСОБА_24 , який подзвонив їй приблизно о 03-30 - 03-40 год. і сказав, що батько порізав маму, бабу ОСОБА_15 та вітчима. Вона визнає, що її син у стані алкогольного сп`яніння міг вести себе агресивно, цю його поведінку вона ніколи не схвалювала.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу вироку покази наведених свідків, які надали покази під присягою, ніяких протиріч в їх показах не встановлено, а тому ставити під сумнів їх правдивість, немає підстав.

Свідки ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 підтвердили, що між обвинуваченим ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_10 відбувалися конфлікти, ОСОБА_9 погрожував потерпілій та її родині, втому числі, напередодні зазначених подій, а також бив її.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року наголошує, що при оцінки доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумнім сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції також обґрунтовано поклав в основу вироку письмові докази, які поза розумних сумнівів підтверджують провину обвинуваченого ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, узгоджуються між собою та з поясненнями наведених свідків, які є послідовними, логічними.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

З протокол огляду місця події від 11.07.2020 року - домоволодіння АДРЕСА_2 вбачається, що на території домоволодіння знаходиться будинок поряд з яким знаходиться літня кухня. При вході до будинку, біля порогу, на бетоні, знаходяться плями речовини бурого кольору. При вході до будинку знаходиться коридор, в якому на підлозі виявлено ніж довжиною 17 см, лезо 8,5 см, рукоятка 7,5 см. Вхідні двері до будинку дерев`яні з накладним замком, який не працює. Порядок в будинку не порушений. Під час проведення огляду виявлено та вилучено: змиви РБК з бетонного покриття поблизу вхідних дверей; змив з зовнішньої сторони дверної ручки вхідних дверей будинку; змив РБК з бетонного покриття зліва від порогу будинку та ніж. Огляд проводився в нічний час при штучному освітленні. До протоколу огляду долучено фото-таблицю.

Як вбачається з протоколу огляду місця події від 11.07.2020 року - літньої кухні, розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_2 , на території домоволодіння знаходиться будинок та літня кухня. При вході до літньої кухні двері дерев`яні з внутрішнім замком, який пошкоджень не має. На порозі біля входу лежить рушник, на якому наявні плями речовини бурого кольору. На порозі при вході знаходяться плями речовини бурого кольору. Порядок в літній кухні не порушений. Під час проведення огляду виявлено та вилучено: змив РБК з порогу літньої кухні; змив з ручки вхідних дверей літньої кухні; рушник зі слідами РБК з порогу літньої кухні. Огляд проводився в ранковий час при природному освітленні. До протоколу огляду долучено фото-таблицю.

Протоколом огляду від 11.07.2020 року - ножа складного, який лежить на землі біля будинку АДРЕСА_2 , встановлено, що ніж загальною довжиною 21 см, лезо 8,5 см, рукоятка 12,5 см., ширина 2,3 см. З однієї сторони леза ножа є напис «Бирюк» з іншої сторони наявне маркування «сталь 65 Х 13». Поряд з ножем знаходяться плями речовини бурого кольору. Під час проведення огляду виявлено та вилучено: змив РБК та ніж. Огляд проводився в денний час при природному освітленні. До протоколу огляду долучено фото-таблицю.

З протокол огляду від 11.07.2020 року - мобільного телефону ОСОБА_9 , який було вилучено у останнього в ході його затримання, а саме з меню, в розділі повідомлення, вбачається, СМС - повідомлення зі змістом погрози фізичної розправи абоненту « ОСОБА_26 ». Вказаний мобільний телефон передано на відповідальне зберігання ОСОБА_23 .

Протоколом огляду від 12.07.2020 року - мобільного телефону «BRAVIS» чорного кольору, наданого для огляду ОСОБА_12 , в меню, в розділі повідомлення виявлено СМС-повідомлення зі змістом про образи та погрози фізичної розправи у нецензурній формі.

З протокол огляду від 12.07.2020 року - мобільного телефону «NOMI» білого кольору, наданого для огляду ОСОБА_12 , що належить її доньці ОСОБА_10 , вбачається, що в меню, в розділі повідомлення, виявлено СМС-повідомлення від абонента ОСОБА_27 зі змістом нецензурної лайки та словесних образ. Також в ході огляду мобільного телефону виявлено аудіо-записи розмови ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , при прослуховуванні якого виявлено, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сваряться і в ході сварки ОСОБА_9 із застосуванням нецензурної лайки погрожує фізичною розправою ОСОБА_10 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується протоколами проведення слідчих експериментів.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 03.09.2020 року з відеозаписом, в ході якого потерпілий ОСОБА_8 розповів та показав, як було скоєно злочин стосовно нього, його дружини - ОСОБА_12 та її доньки ОСОБА_10 , а саме на території подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , показав як саме та де саме лежала на землі ОСОБА_10 без свідомості. Продемонстрував яким саме чином ОСОБА_9 йому було нанесено удар ножем в область грудної клітини зліва. Коли він намагався вийти з території домоволодіння, біля хвіртки його наздогнав ОСОБА_9 та знову наніс декілька ножових порань. Показав механізм нанесення вказаних ударів. Механізм спричинення тілесних ушкоджень його дружині ОСОБА_12 та її доньці ОСОБА_10 він не бачив.

Протокол проведення слідчого експерименту від 03.09.2020 року з відеозаписом, в ході якого потерпіла ОСОБА_12 розповіла та показала, як було скоєно злочин стосовно неї, її чоловіка - ОСОБА_8 , та її доньки ОСОБА_10 , а саме на території подвір`я домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , показала як саме та де саме лежала на землі ОСОБА_10 . Продемонструвала яким саме чином ОСОБА_9 їй було нанесено удари ножем в область грудної клітини зліва. Показала механізм нанесення ударів. Механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 та ОСОБА_8 вона не бачила.

Протокол проведення слідчого експерименту від 15.07.2020 року з відеозаписом, згідно якого було проведено слідчий експеримент за участю ОСОБА_9 , в присутності захисника, понятих. Як вбачається із протоколу ОСОБА_9 розповів про обставини вчиненого ним злочину, показав механізм спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 .

На думку колегії суддів, суд І інстанції правильно послався як на доказ винуватості обвинуваченого ОСОБА_9 на висновок судово-медичного експерта № 379 від 10.08.2020 року, згідно якого:

1. Із медичних документів відомо, що ОСОБА_10 11.07.2020 року об 03.50 год. була госпіталізована до Нікопольської МЛ № 1 в стані близькому до агонального. Клінічно встановлено діагнози: проникаючі колото-різані поранення грудної клітини, черевної порожнини, незворотній геморагічний шок. ІНФОРМАЦІЯ_2 об 04.15 год. ОСОБА_10 померла у відділенні AIT в Нікопольській МЛ № 1.

2. При проведенні дослідження трупа ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3, виявлено тілесні ушкодження:

- А. Колото-різане проникаюче поранення живота з ушкодженням лівої частки печінки, а саме: колото-різана рана епігастральної області живота зліва, раневий канал по ходу якого виявлено наскрізне ушкодження передньої черевної стінки і наскрізне поранення лівої частки печінки;

- Б. Колото-різане проникаюче поранення живота з ушкодженням селезінки і шлунку, а саме: колото-різана рана лівої бічної області живота, раневий канал по ходу якого виявлено наскрізне ушкодження передньої черевної стінки, рана селезінки і наскрізне поранення шлунку;

- В. Колото-різана рана лівої кисті;

- Г. Відкрита черепно-мозкова травма, а саме: забита рана правої брови, забита рана потиличної області справа, синець в області правого кута нижньої щелепи, садна в правій виличній області і на підборідді по середнній лінії, крововиливи у м`яких тканинах голови в потиличній області справа, в лобній області зліва і справа, перелом потиличної кістки справа, крововиливи під м`які мозкові оболонки обох півкуль і в шлуночках головного мозку, забій лобної і скроневої часток лівої півкулі головного мозку.

- Д. Садна в області правої ключиці, на задній поверхні лівого ліктьового суглобу, на зовнішній поверхні правого зап`ястного суглобу, на задній поверхні правого ліктьового суглобу, по ліктьовому краю правого передпліччя у верхній третині, по верхньому краю правого плечового суглобу, по задній поверхні шиї у нижній третині, на передніх поверхнях обох колінних суглобів, в області правої зовнішньої щиколотки.

3. Виявлені ушкодження прижиттєві, утворилися незадовго до госпіталізації потерпілої в Нікопольську МЛ № 1.

4. Тілесні ушкодження у вигляді колото-різаних проникаючих поранень живота з ушкодженнями органів черевної порожнини і колото-різана рана лівої кисті утворилися від дії плоского колюче-ріжучого предмету клинкового типу, який мав гостре лезо та обух, товщиною біля 1,0 мм. При вертикальному положенні тіла потерпілої напрямок дії травмуючого предмету відповідає напрямку раневих каналів, які виявлені при дослідженні трупа, а саме:

- для колото-різаного проникаючого поранення живота з ушкодженням печінки - спереду-назад, зліва-направо, без відхилень вверх-вниз, довжина раневого каналу близько 12 см;

- для колото-різаного проникаючого поранення живота з ушкодженням селезінки і шлунку - спереду-назад, зліва-направо, незначно знизу-вверх, довжина раневого каналу близько 12 см;

- для колото-різаної рани лівої кисті - знизу-вверх, довжина раневого каналу близько 5 см.

5. Інші тілесні ушкодження утворилися від неодноразової дії тупих предметів чи їх частин або при ударах об такі предмети. Зокрема забита рана потиличної області і перелом потиличної кістки справа утворилися від дії зі значною силою тупого твердого предмета чи його частини, контактуюча поверхня якого - закруглене ребро (вузький циліндр) або при ударі об такий предмет.

6. Колото-різане проникаюче поранення живота з ушкодженням печінки і колото-різане проникаюче поранення живота з ушкодженням селезінки і шлунку, стосовно живих осіб, відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя (підстава - пп. 2.1.3. к, о Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Колото-різані проникаючі поранення живота з ушкодженням органів черевної порожнини перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .

7. Відкрита черепно-мозкова травма у вигляді забитих ран, забоїв м`яких тканин голови і обличчя, перелому потиличної кістки, субарахноідальних крововиливів, забоїв головного мозку, стосовно живих осіб, відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя, (підстава - пп. 2.1.3 б, в, г Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Відкрита черепно-мозкова травма у даному випадку не перебуває у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

8. Інші виявлені тілесні ушкодження у прямому причинному зв`язку з настанням смерті не перебувають і, стосовно живих осіб, мають ознаки легких тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_10 наступила від колото-різаних проникаючих поранень живота з ушкодженням органів черевної порожнини, які супроводжувалися рясною кровотечею та ускладнилися розвитком масивної крововтрати, що слід вважати безпосередньою причиною смерті. Даний висновок ґрунтується на наявності і характері виявлених ушкоджень, клінічних даних, наявності характерних морфологічних змін з боку внутрішніх органів, підтверджується результатами додаткових методів досліджень.

При судово-токсикологічному дослідженні в крові і сечі з трупа етиловий, метиловий, ізопропіловий, пропіловий, ізобутиловий, бутиловий, ізоаміловий, аміловий спирти не виявлені.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта № 379 (додатковий) від 03.09.2020 року, підозрюваний ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту від 15.07.2020 року вказав, що наніс один удар ножем в область живота потерпілої внаслідок якого могло бути спричинено одне з двох колото-різаних проникаючих поранень живота, які були виявлені при проведенні судово-медичної експертиз трупа ОСОБА_10 . Механізм утворення інших ушкоджень, які виявлені при проведенні судової медичної експертизи трупа ОСОБА_10 , підозрюваним ОСОБА_9 під час проведення слідчого експерименту від 15.07.2020 року не вказаний.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов до обґрунтованого висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 підтверджується наступними висновками судово-медичного експерта:

- висновком судово-медичного експерта № 504 від 21.08.2020 року, згідно якого: у ОСОБА_8 , 1958 року народження виявлене тілесне ушкодження у вигляді - проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з ушкодженням лівого шлуночка серця, гемоперикарду - відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3 підпункту й Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження у вигляді - двох непроникаючих колото-різаних поранень шиї, непроникаючого колото-різаного поранення лівої сідниці - відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії гострого плаского предмету, маючого колюче-ріжучі властивості, можливо і лезом клинка ножа. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. До висновку експерта додано схему ушкоджень.

- висновком судово-медичного експерта № 597 (додатковий) від 25.09.2020, згідно якого: механізм виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень не суперечить механізму, вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю самого ОСОБА_8 від 03.09.2020 року.

- висновком судово-медичного експерта № 610 (додатковий) від 29.09.2020 року, згідно якого: механізм виявлених у ОСОБА_8 тілесних ушкоджень у вигляді - проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва з ушкодженням лівого шлуночка серця, гемоперикарду, непроникаючого колото-різаного поранення лівої сідниці - не суперечить механізму, вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 15.07.2020 року. В зв`язку з тим, що у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 15.07.2020 року, вказаний лише один удар в область шиї, встановити які саме з двох встановлених непроникаючих колото-різаних поранень шиї у ОСОБА_8 було спричинено неможливо.

- висновком судово-медичного експерта № 535 від 01.09.2020 року, згідно якого: у ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 виявлене тілесне ушкодження у вигляді - проникаючого колото-різаного торакоабдомінального поранення грудної клітини зліва з ушкодженням шлунку, лівої частки печінки, внутрішньочеревної кровотечі, з ушкодженням діафрагми, лівого шлуночка серця, гемоперикарду - відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно пункту 2.1.3 підпункту й, к Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлене тілесне ушкодження у вигляді - непроникаючого колото-різаного поранення лівої пахової області - відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлені тілесні ушкодження утворилися від дії гострого плаского предмету, маючого колюче-ріжучі властивості, можливо і лезом клинка ножа. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. До висновку експерта додано схему ушкоджень.

- висновком судово-медичного експерта № 598 (додатковий) від 25.09.2020 року, згідно якого: механізм виявленого у ОСОБА_12 тілесного ушкодження у вигляді - проникаючого колото-різаного торакоабдомінального поранення грудної клітини зліва з ушкодженням шлунку, лівої частки печінки, внутрішньочеревної кровотечі, з ушкодженням діафрагми, лівого шлуночка серця, гемоперикарду - не суперечить механізму, вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю самої ОСОБА_12 від 03.09.2020 року. Механізм виявленого у неї тілесного ушкодження у вигляді - непроникаючого колото-різаного поранення лівої пахової області - у протоколі слідчого експерименту за участю самої ОСОБА_12 від 03.09.2020 року не вказаний.

- висновком судово-медичного експерта № 609 (додатковий) від 29.09.2020 року, згідно якого: механізм виявлених у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень не суперечить механізму, вказаному у протоколі слідчого експерименту за участю ОСОБА_9 від 15.07.2020 року.

- висновком судово-медичного експерта № 611 від 29.09.2020 року, згідно якого: у ОСОБА_9 , 1980 року народження виявлене тілесне ушкодження у вигляді - різаної рани лівого передпліччя - відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я (згідно пункту 2.3.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). Виявлене тілесне ушкодження утворилося від дії гострого предмету маючого ріжучі властивості. Виявлені тілесні ушкодження у вигляді - множинних саден лівого передпліччя (форма, розміри, кількість, точна локалізація в медичних документах не вказані) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (згідно пункту 2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). В зв`язку з недостатнім описом характерних особливостей саден у наданих медичних документах встановити конкретно яким предметом (предметами) були спричинені дані ушкодження неможливо, однак виявлені тілесні ушкодження могли утворитись як від дії тупих твердих предметів з відносно обмеженою контактуючою поверхнею, або від ударів об такі предмети, так і від дотичної дії гострого предмету маючого ріжучі або колюче-ріжучі властивості. Давність спричинення тілесних ушкоджень може відповідати строку, вказаному у постанові слідчого. (176-177);

- висновком судово-медичного експерта № 612 (додатковий) від 29.09.2020 року, згідно якого: механізм виявлених у ОСОБА_9 тілесних ушкоджень не суперечить механізму, вказаному самим ОСОБА_9 у протоколі слідчого експерименту за його участю від 15.07.2020 року.

Висновком судово-цитологічної експертизи № 585 від 04.08.2020 року підтверджується, що кров на розкладному ножі могла утворитися в результаті змішування крові від осіб з різною груповою приналежністю за ізосерологічною системою АВ0 у будь-яких комбінаціях. В тому числі не виключається змішування крові в об`єктах №№ 1-3 потерпілої ОСОБА_10 з кров`ю потерпілої ОСОБА_28 та (або) з кров`ю потерпілого ОСОБА_8 , та (або) з кров`ю підозрюваного ОСОБА_9 , беручи до уваги групову приналежність їх крові.

Відповідно до висновку судової медико-криміналістичної експертизи № 720-МК від 10.08.2020 року, згідно якого: пошкодження на шматках шкіри з епігастральної області зліва та з лівої бічної поверхні живота від потерпілої ОСОБА_10 , 1989 р.н. могли бути заподіяні клинком представленого на експертизу ножа, та не могло бути заподіяно на шматку шкіри з потиличної області праворуч.

Також вина обвинуваченого підтверджується протоколом затримання ОСОБА_9 від 11.07.2020 року, згідно якого під час затримання, у останнього було виявлено та вилучено: чорні шорти зі слідами речовини бурого кольору; гумові чоловічі капці зі слідами речовини бурого кольору; чоловічу сорочку зі слідами речовини бурого кольору; мобільний телефон марки «JINGA» чорного кольору, imei: НОМЕР_1 ; imei: НОМЕР_2 .

Висновком судово-психіатричної експертизи № 177 від 18.08.2020 року підтверджується, що ОСОБА_9 на хронічне психічне захворювання, недоумство, тимчасовий хворобливий розлад психічної діяльності або інший хворобливий стан психіки в період інкримінованого йому діянь не страждав і в теперішній час не страждає. Виявляв раніше і виявляє в теперішній час емоційно нестійкий розлад особистості. Під час інкримінованого йому діяння він міг усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. ОСОБА_9 в теперішній час також може усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та керувати ними. Застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Колегія суддів вважає, що вищенаведені докази є належними, допустимими, достовірними, які поза розумним сумнівом підтверджують винуватість обвинуваченого ОСОБА_9 .

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, що в нього, нібито, був відсутній єдиний умисел на заподіяння смерті двом потерпілим до заподіяння смерті першому з них, а тому, вважає, що його дії потрібно кваліфікувати за ст. 119 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що між потерпілими ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та обвинуваченим ОСОБА_9 вже значний час тривають неприязні відносини, які були пов`язані, в першу чергу, з застосуванням домашнього насильства зі сторони обвинуваченого відносно ОСОБА_10 . Це підтверджується тим, що ОСОБА_12 , ОСОБА_10 неодноразово зверталися до відділу поліції з приводу домашнього насильства, яке вчиняв ОСОБА_9 , вказані обставини не заперечувала у судовому засідання і мати обвинуваченого - ОСОБА_23 , яка була допитана у якості свідка у судовому засіданні. Свідки ОСОБА_18 - сусідка потерпілих, ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_22 - родичі потерпілих, також у судовому засіданні підтвердили факт наявності конфліктів, свар і навіть бійок між потерпілими, загиблою і ОСОБА_9 . Факт неприязних відносин підтверджується також і записом телефонних розмов між ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , в ході якого він погрожував застосуванням щодо ОСОБА_10 насилля. Зі змісту СМС-повідомлень від ОСОБА_9 до ОСОБА_12 також вбачається наявність погроз застосування насильства. Саме ОСОБА_9 в нічний час через паркан проник на територію домоволодіння, де мешкали потерпілі.

Як пояснили потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , коли вони вийшли з будинку після того, як почули крики ОСОБА_10 , то побачили, що остання лежить на порозі врем`янки, а поруч з нею стоїть ОСОБА_9 . Покази потерпілих підтверджуються тим, що під час проведення огляду місця події від 11.07.2020 - літньої кухні, розташованої на території домоволодіння АДРЕСА_2 , при вході до літньої кухні на порозі біля входу лежить рушник, на якому наявні плями речовини бурого кольору, а також знаходяться плями речовини бурого кольору. Висновком судово-імунологічної експертизи № 634 від 28.07.2020 встановлено, що у змивах з місця події виявлена наявність крові, походження якої не виключено від потерпілої ОСОБА_10 .

Також, згідно висновку судово-медичного експерта № 379 від 10.08.2020, потерпілій ОСОБА_10 спричинено три колото-різаних поранень (два з яких - колото-різані проникаючіпоранення живота), а також відкриту черепно-мозгову травму.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що доводи ОСОБА_9 про вчинення вбивства ОСОБА_10 з необережності не відповідають обставинам кримінального правопорушення та наявним доказам, оскільки спростовується фактичними обставинами, викладеними у вироку.

Доводи ОСОБА_9 про, нібито, неправильну кваліфікацію його дій за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, не є слушними, оскільки, як правильно зазначив в своєму вироку суд І інстанції, він вчинив умисне вбивство ОСОБА_10 після того, як він виконав всі необхідні дії для заподіяння смерті двох потерпілих - ОСОБА_12 та ОСОБА_8 та смерті яких не настали з причин, які не залежали від його волі, а саме через своєчасне надання медичної допомоги вказаним потерпілим.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , що сорочка, шорти і пара тапок, які йому належать йому та, на яких знайдені сліди крові потерпілої, нібито, не були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні, а тому не можуть вважаться доказами по справі, колегія суддів зазначає, що вказані речі були визнані речовими доказами по даному кримінальному провадженню постановою про визнання речовими доказами від 01 вересня 2020 року, проте дана постанова не була долучена в матеріалах кримінального провадження.

Крім того, відповідно до протоколу затримання ОСОБА_9 від 11.07.2020 року, під час затримання, у останнього було виявлено та вилучено: чорні шорти зі слідами речовини бурого кольору; гумові чоловічі капці зі слідами речовини бурого кольору; чоловічу сорочку зі слідами речовини бурого кольору; мобільний телефон марки «JINGA» чорного кольору, imei: НОМЕР_1 ; imei: НОМЕР_2 , тобто вказані речі були вилучені у обвинуваченого одразу після скоєння злочину.

При цьому, колегія суддів зазначає, що навіть за умови визнання неналежним доказом постанову про визнання вказаних речей речовими доказами від 01 вересня 2020 року, в матеріалах кримінального провадження достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження вини ОСОБА_9 у скоєнні інкримінованих йому злочинів.

Що стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого, що 17 лютого 2022 року оскаржуваний вирок йому, нібито, не проголошувався судом І інстанції, оскільки був відсутній звук мікрофона та судове засідання взагалі не призначалось на 17.02.2022 року, колегія суддів зазначає наступне.

Так, дійсно 17 лютого 2022 року оскаржуваний вирок ОСОБА_9 не проголошувався судом І інстанції та судове засідання взагалі не призначалось на 17 лютого 2022 року, оскільки оскаржуваний вирок був постановлений 17 лютого 2023 року.

Колегією суддів після прослуховування технічного запису судового засідання в суді І інстанції від 16 лютого 2023 року, встановлено, що після останнього слова обвинуваченого, головуючий суддя по справі повідомила, що проголошення вироку відбудеться 17 лютого 2023 року об 11:00 годині.

Колегією суддів переглянуто відеозапис судового засідання від 17 лютого 2023 року, в якому було проголошено оскаржуваний вирок. З відеозапису вбачається, що під час оголошення оскаржуваного вироку, обвинувачений ОСОБА_9 знаходився на відео конференції з ДУ «Дніпровська УВП № 4».

З акту від 17.02.2023 року (а.с. 106) вбачається, що під час проведення вказаного судового засідання відбувся збій звукозаписуючого пристрою «Акорд», при цьому журнал судового засідання та відеозапис були збережені коректно. Таким чином встановлено, що, у зв`язку з технічним збоєм звукозаписуючого пристрою «Акорд» звукозапис не зберігся, але з відеозапису вбачається, що зафіксований процес оголошення вироку, присутність при цьому обвинуваченого.

За таких обставин, на думку колегії суддів, право на захист обвинуваченого ОСОБА_9 жодним чином не було порушено, оскільки проголошення вироку відбулось, зафіксований процес оголошення, обвинувачений ОСОБА_9 був присутній під час проголошення даного вироку, після чого йому було направлено копію оскаржуваного вироку в ДУ «Дніпровська УВП № 4», про отримання копії вирокук є відповідна розписка, що не є істотним порушенням вимог КПК України. Зазначені обставили ніяким чином не призвели до суттєвого обмеження чи звуження його права, в т.ч. на оскарження вироку, наведення мотивів незгоди з вироком.

Вказане узгоджується з позицією Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеній в постанові № 219/828/18 від 16 грудня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , що потерпілій ОСОБА_10 , нібито, не було надано своєчасну медичну допомогу, у зв`язку з чим, на його думку, остання померла, є необґрунтованими та спростовуються показами свідків. Так, свідок ОСОБА_19 в суді І інстанції повідомила, що карета швидкої допомоги приїхали через 5 - 10 хвилин. Свідок ОСОБА_17 пояснила, що поки вона бігла до місця події карета швидкої допомоги вже була там. ОСОБА_9 не має медичної освіти, а тому не в його компетенції ставити під сумнів дії медичних працівників, які своєчасно прибули на місце вчинення ним умисного вбивства ОСОБА_10 .

Колегія суддів вважає, що покази наведених свідків, які надали покази під присягою, ніяких протиріч не мають, а тому ставити під сумнів їх правдивість, немає підстав.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , що покази потерпілого ОСОБА_8 , надані ним під час досудового розслідування, нібито, суперечать його показам, наданими ним під час судового розгляду в частині хто перший наносив удари, також не знайшли свого підтвердження в апеляційній інстанції, оскільки потерпілий ОСОБА_8 , як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду, вказував, що він лише встиг замахнутися на обвинуваченого, як побачив, що останній повернувся і відразу наніс йому удар в область грудей, чим точно сказати не може - ножем чи заточкою, він навіть болю спочатку не відчув, лише побачив кров. Колегія суддів зазначає, що потерпілий ОСОБА_29 , який є особою похилого віку, вийшов з дому тримаючи в руці монтировку, з метою захисту ОСОБА_10 , яка кричали про допомогу, знаючи про агресивну поведінку обвинуваченого, яку той неодноразово вчиняв відносно ОСОБА_10 .

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_9 , що йому, нібито, не надано в повну обсязі ознайомитись з матеріалами справи, не відповідають дійсності та спростовуються його ж клопотанням від 04 вересня 2023 року, згідно до якого, ОСОБА_9 з матеріалами кримінального провадження ознайомлений в повному обсязі та прохав забезпечити його участь в судових засіданнях Дніпровського апеляційного суду м. Кривий Ріг у режимі відеоконференції з ДУ «Дніпровська УВП № 4».

Інші доводи апеляційної скарги обвинуваченого з доповненнями, є безпідставними, оскільки в матеріалах кримінального провадження достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження провини обвинуваченого ОСОБА_9 та вони ніяким чином не впливають на обсяг обвинувачення та не спростовують його провину.

Колегія суддів вважає доведеним поза розумних сумнівів, що саме ОСОБА_9 скоїв інкриміновані йому злочини, а саме закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті двом особам та умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчинила закінчений замах на умисне вбивство двох осіб, оскільки відповідальність за повторне умисне вбивство настає незалежно від того, чи була винна особа раніше засуджена за перший злочин, вчинила вона закінчене вбивство чи готування до нього або замах на нього, була вона виконавцем чи іншим співучасником цього злочину, що в свою чергу, підтверджено наведеними у вироку суду І інстанції та в даній ухвалі показами свідків, письмовими доказами, яким надана належна правова оцінка. Намагання захисника та обвинуваченого визнати певні докази не належними та недопустимими, свідчать лише про бажання уникнути кримінальної відповідальності.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 року (в ред. Постанови Верховного Суду №8 від 12.06.2009 року) призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ст. 3 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217 А (III) Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948р., кожна людина має право на життя, свободу та особисту недоторканність.

Згідно зі ст. 2 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», яка набрала чинності до України 11.09.1997р., право кожного на життя охороняється законом. Нікого не може бути умисно позбавлено життя інакше ніж на виконання смертного вироку суду, винесеного після визнання його винним у вчиненні злочину, за який закон передбачає таке покарання.

Положеннями ст.ст.3,27 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Кожна людина має невід`ємне право на життя. Ніхто не може бути свавільно позбавлений життя. Обов`язок держави - захищати життя людини.

На підставі ст.ст. 50, 65 КК України особі, що скоїла злочин, повинно бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів з урахуванням ступеня тяжкості скоєного злочину, особи винного і обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

На думку колегії суддів, міра покарання ОСОБА_9 призначена у відповідності з вимогами ст. 65 КК України, з урахуванням тяжкості злочинів, які відносяться до особливо тяжких злочинів, конкретних обставин справи, а саме невиправним наслідком вчинених обвинуваченим ОСОБА_9 злочинів стала смерть потерпілої ОСОБА_10 , матері трьох малолітніх дітей, спричинення тяжких тілесних ушкоджень двом потерпілим, вчинення злочину щодо особи похилого віку та вчинення злочину щодо особи, з якою обвинувачений перебував у сімейних або близьких відносинах, даних про його особу, який вину визнав частково, раніше не судимий, не працює, за місцем проживання характеризується посередньо, на диспансерному обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Також при призначенні покарання судом першої інстанції обґрунтовано враховано позицію потерпілої сторони, яка просила призначити обвинуваченому найсуворіше покарання.

Оскільки за вимогами ст. 65 КК України покарання повинно бути необхідним та достатнім для виправлення особи та попередження нових злочинів, колегія суддів вважає, що призначене покарання судом першої інстанції на підставі ч. 1 ст. 70 КК України у виді довічного позбавлення волі є саме таким.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, даних про особу обвинуваченого, колегією суддів не знайдено підстав для задоволення апеляційної скарги з доповненнями обвинуваченого.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при розгляді справи не допущено таких суттєвих порушень КПК або КК України, які б тягли за собою скасування вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу з доповненнями обвинуваченого ОСОБА_9 - залишити без задоволення.

Вирок Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2023 року відносно ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді: