У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянувши в судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.09.2023 року, якою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Авратин Волочинського району Хмельницької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

-підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

- обрано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 20 листопада 2023 року включно, заборонивши йому залишати житло за місцем його проживання в період часу з 21.00 години до 06.00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

учасники судового провадження:

прокурор: ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7

підозрюваний ОСОБА_6

В с т а н о в и в :

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у межах строку досудового розслідування з визначенням застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Короткий зміст заперечення захисника.

Захисник зазначає, що посилання прокурора на доступ до засобів мобільного зв`язку та інтернету, що створить умови для продовження протиправної діяльності - ґрунтується на припущеннях, оскільки навіть у слідчому ізоляторі особи, які там перебувають, мають вільний доступ до вказаних «благ цивілізації», а з моменту виявлення кримінального правопорушення минув майже рік, проте стороною обвинувачення не надано жодного належного, допустимого і достовірного доказу, що за цей проміжок часу підозрюваний вчинив яке-небудь кримінальне правопорушення, продовжив злочинну діяльність або ж мав намір її продовження.

Вважає, що у клопотанні про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стороною обвинувачення приділено недостатньо уваги, чому більш м`який запобіжний захід не зможе уберегти від тих ризиків, на які вона посилається.

Просить апеляційну скаргу прокурора залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Центрального районного суду міста Миколаєва від 25.09.2023 року - без змін.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції:

Ухвалою слідчого судді клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 задоволено частково.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком до 20 листопада 2023 року включно, заборонивши йому залишати житло за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_2 , в період часу з 21.00 години до 06.00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися за межі м. Миколаїв без дозволу слідчого, прокурора або суду (залежно від стадії кримінального провадження); повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування зі свідками та підозрюваними у даному кримінальному провадженні,

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Прокурор вважає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню, як така, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що слідчим суддею не враховано, що під час досудового розслідування встановлена наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Вважає, що слідчим суддею не враховано обставини, що стосуються особи підозрюваного, який не працює, не має міцних соціальних зв`язків. Зазначає, що режим домашнього арешту не обмежує доступ до засобів мобільного зв`язку та інтернету, за допомогою яких підозрюваний вчиняв правопорушення, що створюватиме умови до продовження протиправної діяльності.

Узагальнені доводи заперечення захисника.

Зазначає, що підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності та будь-якого іншого виду відповідальності не притягувався, здобув професійно-технічну освіту, що свідчить про існування у нього міцних соціальних зв`язків. Дійсно, наразі не має офіційного місця роботи, але має постійне джерело доходу, роблячи ремонту по найму разом із своїми знайомими. Також зазначає, що, з моменту проголошення вступної та резолютивної ухвали слідчого судді не встановлено жодних порушень режиму домашнього арешту останнім, окрім того, за першою усною вимогою підозрюваний з`являється до слідчого та суду, що свідчить про належне виконання ним своїх обов`язків, дотримання суспільних норм поведінки, моралі та спростування ймовірних ризиків.

Тому вважає, наявність обґрунтованої підозри, повідомленої ОСОБА_6 , та ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, на які посилається у своїй апеляційній скарзі прокурор, не може сприйматися як безумовна підстава для застосування відносно підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Слідчим відділом Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000162, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

За версією органу досудового розслідування, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та невстановлені на даний час особи, попередньою домовившись між собою, обрали в якості джерела доходу діяльність, пов`язану із незаконним придбанням, зберіганням з метою збуту та збутом особливо небезпечних наркотичних речовин, обіг яких заборонено. З метою реалізації вказаного умислу в період часу з 12.07.2022, більш точної дати в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та невстановлені досудовим розслідування особи, орендували та використовували у своїй діяльності електронний гаманець (обліковий запис користувача) « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (https://g-24.pro/) № НОМЕР_1 , для переказу та виведення грошових коштів, отриманих н результаті протиправної діяльності, банківську картку АТ «Ошадбанк» № НОМЕР_2 , для переказу та виведення грошових коштів отриманих в результаті протиправної діяльності, багатоплатформовий месенджер «Теlegram», що дозволяє обмінюватися текстовими повідомленнями і медіафайлами різних форматів, а саме - канал « ІНФОРМАЦІЯ_3 », за допомогою якого встановлювали ціну за збут наркотичних засобів, здійснювали пошук наркозалежних осіб, повідомляли відомості стосовно необхідності переказу грошових коштів.

29.11.2023 року на виконання замовлення, отриманого через мессенджер «Telegram» після отримання переказу грошових коштів в сумі 1575.00 грн. в якості оплати за наркотичну речовину, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_8 направився за адресою: АДРЕСА_3 , де навпроти житлового будинку здійснив «схованку» з наркотичною речовиною - канабісом, вагою в перерахунку на висушену речовину 8.679 г., яку в подальшому отримала особа, залучена правоохоронними органами до конфіленційного співробітництва.

20.09.2023 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Слідчим подано клопотання про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою вказуючи, що останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,5 ч.1 ст.177 КПК України. Прокурор в судовому засіданні зазначав, що неможливо запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Частково задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, та зазначив, що матеріали справи вказують на наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, проте вважав їх вкрай низькими. Та вважав безпідставними твердження сторони обвинувачення щодо існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень або продовження вчинення інкримінованого правопорушення, тому дійшов висновку, що встановленим ризикам можна запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, в даному випадку - у вигляді домашнього арешту заборонивши йому залишати житло за місцем його проживання в період часу з 21.00 год. до 06.00 год. без дозволу слідчого, прокурора або суду з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Крім того, слід зазначити, що ст. 184 КПК України вимагає від сторони обвинувачення в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зазначити не лише наявні ризики, а також вказати обставини, на підставі яких слідчий, прокурор дійшов висновку, що запобігти їм в змозі тільки цей вид запобіжного заходу.

Разом з тим, як вбачається з клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , слідчим не наведено виключних обставин і не надано доказів, які б давали підстави для тримання підозрюваного під вартою. Сама лише тяжкість кримінального правопорушення, у відповідності до практики Європейського суду з прав людини, не може бути підставою для запобіжного ув`язнення особи.

Згідно до матеріалів судового провадження, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, який є тяжким, та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років з конфіскацією майна.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважать, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Як убачається з оскаржуваної ухвали, слідчий суддя дотримався вимог закону та зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжкого злочину, а тому існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Крім того органом досудового розслідування наразі проводяться заходи, направлені на встановлення можливих місць зберігання підозрюваним наркотичних засобів, коштів, отриманих від збуту таких речовин, що дає обґрунтовані підстави вважати про існування ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального провадження. Проте, оскільки підозрюваний має місце проживання у м. Миколаєві, де він мешкає тривалий час, з моменту вчинення кримінального правопорушення нікуди не зник, та після вручення йому повідомлення про підозру, не будучи затриманим, самостійно з`явився в судове засідання, слідчий суддя прийшов до висновку, що ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, є вкарай низькими. Також слідчий суддя вважав безпідставними твердження сторони обвинувачення щодо існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень або продовження вчинення інкримінованого правопорушення, оскільки підозрюваний до кримінальної відповідальності притягується вперше, а згідно з матеріалами клопотання, обставини ймовірно вчиненого ним злочину мали місце майже рік тому та в матеріалах клопотання відсутні дані про причетність до вчинення будь-яких інших кримінальних правопорушень.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що в клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 відсутнє достатнє обґрунтування, що більш м`який запобіжний захід від такого виняткового запобіжного заходу, як тримання під вартою, не здатний запобігти ризикам у кримінальному провадженні, не доведено і в судовому засіданні апеляційного суду необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Слідчим суддею також були враховані відомості щодо особи підозрюваного, а саме, що підозрюваний має постійне місце проживання, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, позитивно характеризується за місцем проживання.

Посилання прокурора на тяжкість кримінального правопорушення, як на підставу для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є неприйнятним, оскільки лише сама тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 не може бути підставою для застосування до підозрюваного такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою, виходячи з сукупності заявлених та встановлених ризиків.

Таким чином, слідчий суддя, при прийнятті рішення про застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 обґрунтовано прийшов до висновку про достатність такого запобіжного заходу як домашній арешт для досягнення мети заходу забезпечення кримінального провадження.

З урахуванням викладеного, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності та необґрунтованості ухвали слідчого судді є безпідставними.

Апеляційний суд вважає ухвалу слідчого судді законною і обґрунтованою, а відтак не вбачає підстав для її скасування, у зв`язку з чим, апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.09.2023 року, щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: