20.11.2023 Єдиний унікальний № 371/159/21
провадження № 1-кп/371/250/23
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування примусових заходів виховного характеру

20 листопада 2023 року м. Миронівка

ЄУН 371/159/21

Провадження № 1-кп/371/250/23

Миронівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, відносно якої розглядається

клопотання ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження № 0000408, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 жовтня 2020 року за ст. 185 ч. 3 КК України, щодо застосування примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Вікторівка Миронівського району Київської області, має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , є здобувачем освіти 2 курсу ДНЗ «Богуславське ЦПТО», раніше не судима,

У С Т А Н О В И В :

Неповнолітня ОСОБА_4 до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, що полягає в таємному викраденні майна потерпілого ОСОБА_7 , вчиненому повторно, поєднаному з проникненням у житло, за наступних обставин.

27 жовтня 2023 року приблизно о 12 годині ОСОБА_4 , перебуваючи біля будинку ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_2 , переконавшись у відсутності поблизу сторонніх осіб та очевидців її злочинної діяльності, відкрила руками металеву защіпку на хвіртці і зайшла на огороджену територію зазначеного домоволодіння, де, діючи умисно, повторно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом відмикання запираючого пристрою з внутрішньої сторони вхідних дверей житлового будинку через розміщену поряд шибку вікна, проникла всередину будинку, де з ліжка спальної кімнати таємно викрала належний ОСОБА_7 мобільний телефон марки «REDMI» модель «9С NFC», SN: НОМЕР_1 .

Вказаними умисними, протиправними діями ОСОБА_4 завдала потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду, розмір якої склав 3102 гривні.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання про застосування до неповнолітньої заходів виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, що полягають в забороні у вечірній та нічний час (з 22 години до 07 години наступного дня) відвідувати парки, кафе, розважальні заклади до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Потерпілий в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання без його участі.

Неповнолітня ОСОБА_4 , як особа, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів виховного характеру, визнала повністю свою провину у скоєнні суспільно небезпечного діяння за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, пояснила, що вона дійсно вчинила суспільно небезпечне діяння за вказаних в клопотанні обставин, щиро розкаялася у вчиненому та просила застосувати до неї примусові заходи виховного характеру.

Законний представник неповнолітньої, її мати ОСОБА_5 , не заперечила проти застосування до своєї неповнолітньої доньки примусових заходів виховного характеру.

Захисник неповнолітньої просив суд задовольнити клопотання прокурора та застосувати до неповнолітньої ОСОБА_4 заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої.

Заслухавши пояснення неповнолітньої ОСОБА_4 , її законного представника ОСОБА_5 , захисника, враховуючи позицію прокурора, який просить задовольнити клопотання, перевіривши зібрані в ході досудового розслідування докази, встановивши інші обставини, які мають істотне значення для вирішення питання про застосування примусових заходів виховного характеру, суд дійшов висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно зі ст. 498 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені ст. 105 КК України, суд застосовує і до особи, яка не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Згідно з п. 1,2 ч. 2 ст. 105 КК України до неповнолітнього може бути застосовано примусові заходи виховного характеру у виді застереження; обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього.

Частиною 3 ст. 105 КК України передбачено, що до неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що відповідно до чинного законодавства примусові заходи виховного характеру можна застосовувати до особи, яка у віці від 14 до 18 років учинила злочин невеликої або середньої тяжкості, а також до особи, котра у період від 11 років до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що має ознаки дії чи бездіяльності, передбачених Особливою частиною Кримінального кодексу України.

Примусові заходи виховного характеру, зокрема, застосовують:

- у разі постановлення судом рішення про звільнення неповнолітнього від кримінальної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 97 КК України;

- до особи, котра до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння (ч. 2 ст. 97 КК України);

- при звільненні неповнолітнього від покарання відповідно до ч. 1 ст. 105 КК України.

Відповідно до частини 1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Обставини вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження.

Такі обставини не заперечила ОСОБА_4 , підтвердила її законний представник ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 .

Вчинення суспільно небезпечного діяння ОСОБА_4 доводиться доказами, які були надані прокурором та досліджені в судовому засіданні.

У відповідно до вимог статті 11 КК України, суд визнає доведеним, що ОСОБА_4 вчинила суспільно небезпечні дії, що підпадають під ознаки діяння, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.

Суд, ухвалюючи судове рішення щодо неповнолітньої ОСОБА_4 , керується принципом найкращих інтересів дитини, встановлених у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

До особи, яка вчинила кримінальне правопорушення після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Дії неповнолітньої ОСОБА_4 містять ознаки суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України.

Судом встановлено, що на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України, згідно ст. 22 КК України ОСОБА_4 не досягнула віку, з якого передбачена кримінальна відповідальність.

Враховуючи встановлені обставини кримінального провадження, вік та особу неповнолітньої, яка вчинила суспільно-небезпечне діяння вперше, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася, свою вину у скоєному визнала повністю, щиросердечно розкаялася у вчиненому, суд вважає, що до неповнолітньої можуть бути застосовані примусові заходи виховного характеру у виді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, що полягають в забороні у вечірній та нічний час (з 22 години до 07 години наступного дня) відвідувати парки, кафе, розважальні заклади до досягнення нею повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Клопотання про застосування до неповнолітньої ОСОБА_4 примусових заходів виховного характеру обґрунтоване належним чином та підтверджене доказами, які є належними і допустимими та знайшли своє підтвердження під час судового розгляду.

Заявлений потерпілим позов про відшкодування шкоди, спричиненої вчиненим діянням, не підлягає розгляду, оскільки зі змісту ст. 501 КПК України вбачається, що цивільний позов про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок учинення злочину чи суспільно небезпечного діяння, у справі про застосування примусового заходу виховного характеру суд не вирішує, а його має бути розглянуто у порядку цивільного судочинства.

Згідно розписки від 18 листопада 2020 року мобільний телефон марки «REDMI» модель «9 С» сірого кольору потерпілому передано на зберігання.

Процесуальні витрати у виді витрат на проведення експертизи (висновок експерта № СЕ-19/111-20/56751-ТВ від 27 листопада 2020 року) у розмірі 326 гривень 90 копійок, віднести на рахунок держави, оскільки за змістом ч. 2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експерта стягуються судом лише у разі ухвалення обвинувального вироку, тобто покладення вказаних процесуальних витрат на осіб, звільнених від кримінальної відповідальності, кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Постановою про приєднання до справи речових доказів від 18 листопада 2020 року Sim-карту білого кольору стільникового оператора «Водафон» з номером ( НОМЕР_2 ) та мобільний телефон марки «REDMI» модель «9 С» сірого кольору, який має розбитий екран, у захисному силіконовому чохлі чорного кольору, який також пошкоджений, email 1.) НОМЕР_3 ; email 2.) НОМЕР_4 , визнано речовими доказами.

На підставі ст.ст. 97, 105 КК України, керуючись ст.ст. 100, 318, 322, 368-372, 376, 497-501 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання щодо застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітньої ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0000408, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 жовтня 2020 року за ст. 185 ч. 3 КК України, задовольнити.

Застосувати до неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки села Вікторівка Миронівського району Київської області, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , здобувача освіти 2 курсу ДНЗ «Богуславське ЦПТО», примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження та обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітньої, що полягають у забороні у вечірній та нічний час (з 22 години до 07 години наступного дня) відвідувати парки, кафе, розважальні заклади до досягнення нею повноліття, тривалістю до 18 грудня 2024 року.

Цивільний позов ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди залишити без розгляду.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні, що складаються із витрат на проведення експертизи у розмірі 326 гривень 90 копійок, віднести на рахунок держави.

Після набрання ухвалою чинності речові докази : Sim-карту білого кольору стільникового оператора «Водафон» з номером ( НОМЕР_2 ) та мобільний телефон марки «REDMI» модель «9 С» сірого кольору, який має розбитий екран, у захисному силіконовому чохлі чорного кольору, який також пошкоджений, email 1.) НОМЕР_3 ; email 2.) НОМЕР_4 , які передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , вважати повернутим за належністю.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд протягом семи діб з дня оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1