Номер провадження: 11-сс/813/1648/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.10.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 28.09.2023, якою в межах к/п №0000064 від 02.02.2023 стосовно:

ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Орловець Городищенського р-ну Черкаської обл., громадянина України, із вищою освітою, не одруженого, інваліда 2-ї групи, працюючого на посаді директора Філії «Ананьївське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

- підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді в межах к/п №0000064 від 02.02.2023 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України частково задоволено клопотання ст. слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_9 та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.11.2023 включно із утриманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», із визначенням в якості альтернативного запобіжного заходу застави в розмірі 1863 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 000 292 грн., з покладенням на нього у разі внесення застави строком до 18.11.2023 включно певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя послався на те, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України та в зазначеному кримінальному провадженні органом досудового розслідування доведено існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків з огляду на вагомість наявних доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні умисного службового тяжкого злочину, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим, неможливість застосування стосовно нього вимог ст. 75 КК України у разі визнання його винним, те, що останній розлучений, неповнолітніх дітей не має, є посадовою особою Філії «Ананьївське лісове господарство» ДП «Ліси України», проживає в орендованому приміщенні за місцем роботи, наразі свідки не допитані.

Водночас, врахувавши положення ч. 3 ст. 183 КПК України, а також з огляду обставини можливого вчинення кримінального правопорушення у сфері перевищення службових повноважень, вчинене працівником правоохоронного органу у сфері використання природних ресурсів, кількість епізодів злочинної діяльності, високий ступінь встановлених ризиків, майновий стан підозрюваного та розмір завданої шкоди об`єктам природно-заповідного фонду, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення підозрюваному ОСОБА_7 заставу в якості альтернативного запобіжного заходу з виходом за межі, встановлені п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме у розмірі 1863 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 5 000 292 грн.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 не погодився із оскаржуваною ухвалою, вважаючи її незаконною, необґрунтованою та невмотивованою з огляду на наступні обставини:

- поза увагою слідчого судді залишилось те, що повідомлена його підзахисному ОСОБА_7 підозра є необґрунтованою, натомість, в його діях відсутній склад інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, оскільки Філія «Ананьївське лісове господарство» ДП «Ліси України» (надалі Філія) офіційно погодила санітарні вибіркові рубки з Одеським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, діяла з метою поліпшення санітарного стану лісу, сама по собі відсутність лімітів не є тяжкими наслідками, а також наразі Філія відстоює в суді своє право видачі лісорубних квитків з метою виконання санітарних вибіркових рубок, зокрема, рішення суду про скасування лісорубних квитків серії ОД ЛРК №000934 від 06.02.2023 та серії ОД ЛРК №000690 від 08.03.2023 були оскаржені до адміністративного апеляційного суду, внаслідок чого не набрали законної сили;

- слідчим суддею не було враховано того, що органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначених у клопотанні слідчого, натомість, ОСОБА_7 знаходиться на території України, яка контролюється органами влади, з понеділка по п`ятницю проживає у службовій квартирі на території Філії, позитивно характеризується за місцем роботи, піклується про матір 1946 р.н., раніше не судимий, виконує свої обов`язки належним чином, прибуває за викликами слідчого, двічі з`являвся до суду, перебуваючи при цьому на стаціонарному лікуванні, у підозрюваного немає закордонного паспорту, прокурором не надано доказів того, що ОСОБА_7 має зв`язки у правоохоронних органах та намагався їх використати, щоб покинути територію України; 17.03.2023 під час проведення обшуку було вилучено документи, які цікавлять досудове розслідування; свідки не звертались із заявами до ДБР про те, що підозрюваний чинить на них будь-який вплив; підозрюваний не перешкоджав експерту проводити дослідження; ОСОБА_7 є інвалідом 2-ї групи, проходить планові обстеження та лікування, тому позбавлення волі спричинить значну шкоду його здоров`ю;

- визначений слідчим суддею розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу є необґрунтовано великим, несправедливим та непомірним для ОСОБА_7 , при цьому, слідчим суддею було залишено поза увагою те, що середній місячний дохід підозрюваного складає 55 341 грн., визначений розмір застави в 23 рази перевищує можливий розмір, передбачений законом для тяжкого злочину та в 6 разів перевищує максимально можливий розмір, передбачений законом для особливо тяжкого злочину, внаслідок чого вказаний розмір застави не співрозмірний матеріальному становищу підозрюваного.

Посилаючись на викладені обставини, захисник ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосувати стосовно останнього запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі або визначити йому заставу в розмірі від 20 до 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз оскаржуваної ухвали свідчить про те, що слідчий суддя зазначених вище вимог кримінального процесуального закону не дотримався з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В свою чергу, положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з приписом п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Так, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що 19.09.2023 ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України (а.с. т. 2, а.с. 75-91), а санкція зазначеної статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 10-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Так, відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» від 21.04.2011, заява №42310/04, суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Органами досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що він, обіймаючи посаду директора Філії «Ананьївське лісове господарство» Державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України», будучи службовою особою державної лісової охорони, тобто працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи в силу займаної посади про створення Національного природного парку «Куяльницький», до території якого включено квартали 26, 27, 28 Северинівського лісництва та про відсутність затверджених уповноваженим органом лімітів на спеціальне використання природних ресурсів на території зазначеного об`єкта природно-заповідного фонду, всупереч вимог, передбачених ст. 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, 06.02.2023 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) у приміщенні Філії «Ананьївське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» за адресою: Одеська область, Подільський р-н, територіальна громада Ананьївська, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, видав лісорубний квиток серії ОД ЛРК №000934 від 06.02.2023 на проведення вибіркової санітарної рубки у кварталі 26 виділах 6 та 14 Северинівського лісництва Філії «Ананьївське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», з можливістю вивезення одночасно з заготівлею після приймання в установленому порядку заготовленої лісопродукції, на територіях, які включені до складу території Національного природного парку «Куяльницький», внаслідок чого, на підставі виданого ОСОБА_7 лісорубного квитка, у період часу з 06.02.2023 по 18.05.2023 у межах кварталу 26 виділу 6 на території Северинівського лісництва Філії «Ананьївське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» здійснено рубку дерев загальною кількістю 100 одиниць, а саме: породи «Дуб звичайний» (98 од.), з них 93 - сироростучі, 5 - сухостійні; дерево породи «Ясен» (1 од.) сироростуче, дерево породи «Акація» (1 од.) сироростуче, на загальну кількість - 100 одиниць дерев, 5 з яких сухостійні, внаслідок чого охоронюваним законом державним інтересам у сфері охорони та використання природних ресурсів на території об`єкта природно-заповідного фонду завдано збитків на загальну суму 19 572 513, 20 грн.

Також, на підставі вищезазначеного виданого ОСОБА_7 лісорубного квитка у період часу з 06.02.2023 по 18.05.2023 у межах кварталу 26 виділу 14 Северинівського лісництва Філії «Ананьївське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» здійснено рубку дерев загальною кількістю 77 одиниць, а саме: породи «Дуб звичайний» (1 од. - сироростуче), породи «Ясен» (29 од. - сироростучі), породи «Каратас Західний» (1 од. - сироростуче), породи «Акація біла» (46 од. - сироростучі), внаслідок чого охоронюваним законом державним інтересам у сфері охорони та використання природних ресурсів на території об`єкта природно-заповідного фонду завдано збитків на загальну суму 9 770 809, 24 грн.

Окрім того, ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, перебуваючи на посаді директора Філії «Ананьївське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», будучи працівником правоохоронного органу, достовірно знаючи про створення Національного природного парку «Куяльницький», до території якого включено квартали 26, 27, 28 Северинівського лісництва та про відсутність затверджених уповноваженим органом лімітів на спеціальне використання природних ресурсів на території зазначеного об`єкта природно-заповідного фонду, всупереч вимог передбачених ст. 9-1 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», явно виходячи за межі наданих йому прав та повноважень, 08.03.2023 (точний час досудовим розслідуванням не встановлено) у приміщенні Філії «Ананьївське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» за вищевказаною адресою, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, видав лісорубний квиток серії ОД ЛРК №000690 від 08.03.2023 на проведення вибіркової санітарної рубки у кварталі 28 виділу 4 Северинівського лісництва Філії «Ананьївське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», з можливістю вивезення одночасно з заготівлею після приймання в установленому порядку заготовленої лісопродукції, на територіях, які включені до складу території Національного природного парку «Куяльницький», внаслідок чого, на підставі виданого ОСОБА_7 лісорубного квитка у період часу з 08.03.2023 по 19.05.2023 на території кварталу 28 виділу 4 Северинівського лісництва здійснено рубку дерев загальною кількістю 313 одиниць, а саме: породи «Дуб звичайний» (74 од. - 73 - сироростучі, 1 - сухостійне), дерева породи «Ясен» (194 од. - сироростучі), дерева породи «Берест» (40 од. - сироростучі); дерева породи «Гледичія» (2 од. - сироростучі), дерева породи «Клен» (2 од. - сироростучі), дерева породи «Груша» (1 од. - сироростучі), внаслідок чого охоронюваним законом державним інтересам у сфері охорони та використання природних ресурсів на території об`єкта природно-заповідного фонду завдано збитків на загальну суму 49 950 584, 04 грн.

Загальна сума завданих збитків охоронюваним законом державним інтересам у сфері охорони та використання природних ресурсів на території об`єкта природно-заповідного фонду складає 79 293 906, 48 грн.

Не погоджуючись із доводами сторони захисту щодо необґрунтованості підозри, колегія суддів наголошує на тому, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується наданими до клопотання матеріалами кримінального провадження, зокрема: протоколами огляду місця події від 18.05.2023 та 19.05.2023 з додатками у вигляді таблиць (т. 1, а.с. 102-108, 109-114 та 90-101 відповідно); протоколами допиту свідків ОСОБА_10 від 18.05.2023, ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 від 05.07.2023 із додатками у вигляді стенограми (т. 1, а.с. 115-126, 153-173, 174-196, 197-213); копією указу Президента України «Про створення національного природного парку «Куяльницький» із додатками №3/2022 від 01.01.2022 (т. 1, а.с. 150-152); копією Положення про Національний природний парк «Куяльницький», затвердженого Наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України №169 від 04.04.2022 (т. 2, а.с. 2-16); копіями листів директора ДП «Ширяївське лісове господарство» ОСОБА_14 за вих. №90 від 05.10.2017 та вих. №202 від 29.10.2020 (т. 2, а.с. 31 та 32); копією листа заступника Міністра захисту довкілля та природних ресурсів України (Міндовкілля) ОСОБА_15 за вих. №25/2-11/4665-23 від 28.03.2023 (т. 1, а.с. 240); висновком судової інженерно-екологічної експертизи №23-3514 від 10.07.2023 (т.2, а.с.39-74) та іншими матеріалами провадження в їх сукупності.

Що стосується тверджень захисника про відсутність в діях підозрюваного ОСОБА_7 складу інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, апеляційний суд наголошує на їх передчасності, натомість, оцінка доказів з точки зору належності та допустимості, а загалом сукупності доказів з точки зору вагомості, достатності та взаємозв`язку, надається судом, відповідно до вимог ст.ст. 89, 94 КПК України, на іншій стадії провадження стадії судового розгляду кримінального провадження по суті, при цьому, за результатами проведення судового розгляду також вирішенню підлягає питання стосовно наявності або відсутності в діях особи складу конкретного кримінального правопорушення, натомість, на теперішній час слідчий суддя лише вирішує питання щодо достатності певного обсягу зібраних доказів для переконання стороннього спостерігача у тому, що особа причетна до вчинення злочину та стосовно неї існують законодавчо встановлені підстави для застосування певного запобіжного заходу.

На переконання апеляційного суду, в даному випадку сукупності зібраних органом досудового розслідування у зазначеному провадженні доказів достатньо для формування стійкого переконання у причетності ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, тому підозра у вчиненні останнім зазначеного злочину є обґрунтованою.

Разом із тим, приймаючи до уваги посилання сторони захисту на те, що Філія «Ананьївське лісове господарство» ДСГП «Ліси України» здійснювала санітарні вибіркові рубки лісу на підставі акту поточного лісопатологічного обстеження та погодження з Одеським обласним управлінням лісового та мисливського господарства (т. 2, а.с. 201-208) задля поліпшення санітарного стану лісу та наразі оспорює рішення суду про скасування лісорубних квитків в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів вважає, що зазначені твердження сторони захисту підлягають ретельній перевірці та відповідній оцінці в процесі подальшого здійснення досудового розслідування кримінального провадження.

Окрім того, колегія суддів, погоджуючись із висновками слідчого судді про наявність у зазначеному провадженні ризиків можливого переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, а також незаконного впливу на свідків, обумовлені тими, що останній підозрюється у вчиненні умисного тяжкого злочину у сфері службової діяльності, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, відповідальність за який передбачена у виді позбавлення волі на строк від 7-ми до 10-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3-х років; особисто знайомий зі свідками в зазначеному кримінальному провадженні та знає їх анкетні дані, чим може скористатись задля здійснення на них впливу.

Разом із тим, положення ч. 4 ст. 194 КПК України встановлюють, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті (наявність обґрунтованої підозри та достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, на які вказує слідчий), але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті (недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні), слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

При цьому, згідно з вимогами ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

В даному випадку, погоджуючись із висновком слідчого судді в частині доведеності обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України та існування ризиків можливого переховування підозрюваного від органів досудового розслідування й суду та здійснення впливу на свідків, апеляційний суд наголошує на тому, що ОСОБА_7 раніше не судимий та до кримінальної відповідальності не притягувався, має місце реєстрації та проживання у службовій квартирі на території Філії «Ананьївське лісове господарство» ДСГП «Ліси України», позитивно характеризується за місцем роботи, має численні нагороди за сумлінну працю, користується повагою та довірою підлеглих та трудового колективу, є інвалідом 2-ї групи, систематично проходить планові обстеження та лікування, піклується про свою матір похилого віку.

Окрім того, на підставі аналізу матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_7 з початку досудового розслідування кримінального провадження на виклики слідчого з`являвся (т. 2, а.с. 165-168), що свідчить про відсутність у нього намірів перешкоджати досудовому розслідуванню та підтверджує його належну процесуальну поведінку.

Відтак, на переконання апеляційного суду, органом досудового розслідування не було доведено недостатності застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу для запобігання зазначеним вище ризикам можливого переховування від органів досудового розслідування й суду та незаконного впливу на свідків, з огляду на характеристику його особи, його вік, стан здоров`я, майновий стан та репутацію, на підставі чого висновки слідчого судді, в цій частині, є необґрунтованими.

Натомість, одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину не можуть бути єдиною підставою для застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На переконання суду апеляційної інстанції, з огляду на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, наявність у зазначеному провадження встановлених вище ризиків, а також характеристики особи підозрюваного, запобіжний захід у вигляді застави цілком здатний забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 на даній стадії зазначеного кримінального провадження.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

При цьому, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, визначається в межах від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи підозру ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, який, відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, розмір застави стосовно останнього повинен бути визначений саме у встановлених вищевикладеними положеннями кримінального процесуального закону межах, а саме від 20 до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В свою чергу, положеннями ч. 4 зазначеної ст. 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

В цьому контексті апеляційний суд приймає до уваги положення п. 25 рішення ЄСПЛ у справі «Істоміна проти України» від 13.01.2022, в якому Суд зауважує на тому, що загальні принципи щодо обґрунтування визначення розміру застави наведені в рішеннях у справах «Корбан проти України» (Korban v. Ukraine), заява №26744/16, п.п. 154-157, від 04.07.2019), та «Мангурас проти Іспанії» [ВП] (Mangouras v. Spain), заява №12050/04, п.п. 78-81, ЄСПЛ 2010). Зокрема, гарантія, передбачена п. 3 ст. 5 Конвенції, покликана забезпечити не відшкодування будь-якої шкоди, завданої внаслідок передбачуваного злочину, а лише присутність обвинуваченого у судовому засіданні. Тому розмір застави має встановлюватися головним чином з огляду на особу обвинуваченого, належне йому майно та його стосунки з поручителями, іншими словами, з огляду на ступінь впевненості, що можлива перспектива втрати застави або вжиття заходів проти поручителів у випадку його неявки у судове засідання буде достатнім стримуючий фактором, щоб позбавити його бажання втекти (див. рішення у справі «Гафа проти Мальти» (Gafа v. Malta), заява №54335/14, п. 70, від 22.05.2018). Оскільки відповідне питання є основоположним правом на свободу, гарантованим ст. 5 Конвенції, органи державної влади повинні докладати максимум зусиль як для встановлення належного розміру застави, так і для вирішення питання про необхідність продовження тримання під вартою. Тяжкість обвинувачень, пред`явлених обвинуваченому, не може бути вирішальним фактором для виправдання розміру застави (див. рішення у справі «Хрістова проти Болгарії» (Hristova v. Bulgaria), заява №60859/00, п. 111, від 07.12.2006).

З урахуванням вищевикладеного, з огляду на обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, доведеність органом досудового розслідування існування в зазначеному кримінальному провадження ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду та здійснення незаконного впливу на свідків, розмір можливих збитків, заподіяних ймовірним вчиненням кримінального правопорушення (79 293 906, 48 грн.), а також характеристику особи підозрюваного, його сімейний стан (не одружений) та майновий стан, зокрема, наявність постійної роботи та засобів до існування, середньомісячного доходу, який, за посиланнями сторони захисту та матеріалами провадження (т. 2, а.с. 140), становить 55 341 грн., колегія суддів доходить висновку про те, що застави в розмірі саме 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на даній стадії досудового розслідування буде достатньо для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_7 у разі її внесення та виконання покладених на нього обов`язків.

Враховуючи висновок суду апеляційної інстанції щодо необхідності та достатності застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, колегія суддів не вбачає підстав для надання відповідної оцінки доводам сторони захисту в частині непомірності для підозрюваного визначеного слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі розміру застави в якості альтернативного запобіжного заходу, оскільки аргументування апеляційного суду стосовно достатнього розміру застави, застосованої стосовно ОСОБА_7 викладені вище.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Положення п. 2 ч. 1 ст. 409 КПК України передбачають, що підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

Судове рішення вважається таким, що не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, якщо, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 411 КПК України, суд не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки.

Отже, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання слідчого про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосування стосовно останнього запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, та покладенням на нього певних передбачених законом обов`язків, з підстав, зазначених апеляційним судом вище.

Враховуючи, що апеляційним судом до підозрюваного ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді застави, останній підлягає негайному звільненню з-під варти, з роз`ясненням положень ч.ч. 6, 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 182, 183, 194, 370, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу з доповненнями захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Київського райсуду м. Одеси від 28.09.2023, якою стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.11.2023 включно, із визначенням застави в розмірі 5 000 292 грн. скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ст. слідчого другого СВ (з дислокацією у м. Одесі) ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_9 про застосування стосовно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 365 КК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 214 720 (двісті чотирнадцять тисяч сімсот двадцять) грн.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу на депозитний рахунок для зарахування заставних сум за наступними реквізитами:

Отримувач: Одеський апеляційний суд; Код отримувача за

Банк отримувача: ДКСУ, м. Київ; Код банку отримувача: 820172

Рахунок отримувача: UA1086720

Призначення платежу: згідно ухвали суду від 11.10.2023, заставна сума за ОСОБА_7 , судді: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Звільнити підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти негайно та покласти на нього строком до 18.11.2023 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора слідчого судді, суду;

- не відлучатися з Одеської обл. без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, визначеними слідчим, прокурором;

- за наявності здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 положення ч. 6 ст. 182 КПК України, відповідно до якої підозрюваний, який не тримається під вартою, не пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави зобов`язаний внести кошти на відповідний рахунок або забезпечити їх внесення заставодавцем та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду. Зазначені дії можуть бути здійснені пізніше п`яти днів з дня обрання запобіжного заходу у вигляді застави, якщо на момент їх здійснення не буде прийнято рішення про зміну запобіжного заходу. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_7 та заставодавцю наслідки невиконання покладених на них обов`язків, передбачених ч.ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України.

Копію ухвали негайно надіслати до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4