УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2023 року м.Одеса

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001573 від 26.12.2023 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця Федеративної Республіки Німеччина, розлученого, з вищою освітою, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження Київського районного суду міста Одеси надійшло клопотання сторони обвинувачення про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання слідчого, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи з прямим умислом, з невстановлених мотивів, з метою незаконного поводження із вогнепальною зброєю та бойовими припасами, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 02.11.2023, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», що затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, тобто без передбаченого законом дозволу, у невстановлений спосіб незаконно придбав у невстановлених осіб, пістолет, який є перероблений саморобним способом гладкоствольною, вогнепальною зброєю калібру 9 мм Р.А., самозарядним пістолетом моделі «STALKER 917-S», № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А., та патрони у кількості 10 штук, які відносяться до категорії боєприпасів, та є пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., з яких 9 патронів виготовлені промисловим способом, а один патрон виготовлений саморобним способом.

В подальшому, ОСОБА_4 , з невстановлених мотивів, з метою незаконного поводження із вогнепальною зброєю та бойовими припасами, у невстановлений час, але не пізніше 02.11.2023, діючи з прямим умислом, почав зберігати, без передбаченого законом дозволу, за місцем мешкання свого брата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом другої групи та перебуває на обліку у психіатра з 2014 року, з діагнозом шизофренія параноїдальної форми, за адресою: АДРЕСА_2 , до якої він має безперешкодний доступ, вищезазначений пістолет, який є перероблений саморобним способом гладкоствольною, вогнепальною зброєю калібру 9 мм Р.А., самозарядним пістолетом моделі «STALKER 917-S», № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А., та патрони у кількості 10 штук, які відносяться до категорії боєприпасів.

Разом з тим, 02.11.2023, слідчим СУ ГУНП в Одеській області, в період часу з 11 год. 46 хв. по 14 год. 02 хв., проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де в тумбі, яка знаходиться в коридорі будинку, було виявлено та вилучено: пістолет, який є перероблений саморобним способом гладкоствольною, вогнепальною зброєю калібру 9 мм Р.А., самозарядним пістолетом моделі «STALKER 917-S», № НОМЕР_1 калібру 9 мм Р.А., та патрони у кількості 10 штук, які відносяться до категорії боєприпасів, та є пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., з яких 9 патронів виготовлені промисловим способом, а один патрон виготовлений саморобним способом, які ОСОБА_4 зберігав без передбаченого законом дозволу.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України за кваліфікуючими ознаками: придбання, зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Крім цього, ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, з невстановлених мотивів, у невстановлені досудовим розслідуванням місці та час, але не пізніше 02.11.2023, маючи умисел, спрямований на незаконне придбання наркотичного засобу, без мети збуту, придбав у невстановленої особи невизначену кількість особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, який почав зберігати за місцем мешкання свого брата ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , до якої він має безперешкодний доступ.

В подальшому, ОСОБА_4 , з невстановлених мотивів, з метою незаконного зберігання особливо небезпечного наркотичного засобу, обіг якого заборонено канабіс, у невстановлений час, але не пізніше 02.11.2023, діючи з прямим умислом, почав зберігати, за місцем мешкання свого брата ОСОБА_4 , який є інвалідом другої групи та перебуває на обліку у психіатра з 2014 року, з діагнозом шизофренія параноїдальної форми, за адресою: АДРЕСА_2 , до якої він має безперешкодний доступ, речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору, масами 2556 г та 7632 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу у висушеному стані становить відповідно 1916,23 г та 5106,57 г.

Разом з тим, 02.11.2023, слідчим СУ ГУНП в Одеській області, в період часу з 11 год. 46 хв. по 14 год. 02 хв., проведено санкціонований обшук за адресою: АДРЕСА_2 , де на поверхні столу та в пластикових ємностях різних об`ємів, які знаходились на подвір`ї будинку, було виявлено та вилучено: речовину рослинного походження сіро-зеленого кольору масами 2556 г та 7632 г, яка є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено канабісом. Маса канабісу у висушеному стані становить відповідно 1916,23 г та 5106,57 г. Загальний кількісний вміст канабісу складає 7022,8 г, що є особливо великим розміром.

На підставі викладеного, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.309 КК України, за кваліфікуючими ознаками: незаконне придбання, зберігання наркотичних засобів без мети збуту, в особливо великих розмірах.

У вчиненні вказаних кримінальних правопорушень ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 26.12.2023 повідомлено про підозру.

Слідчий зазначає, що у діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 КК України, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років та ч.3 ст.309 КК України, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Слідчий звертається із клопотанням про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, зазначає, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 слідчий просить враховувати, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити.

Захисник в судовому засіданні заперечувала проти заявленого клопотання, посилаючись на те, що ризики на які вказує прокурор не доведені та безпідставні, просила відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Пояснила, що підозрюваний має постійне місце проживання та жодним чином не буде ухилятися від досудового розслідування. Крім того, поставили під сумнів обгрунтовану підозру.

Підозрюваний підтримав правову позицію свого захисника, просив не позбавляти його волі, вину не визнав, наддав пояснення щодо непричетності до кримінального провадження.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 26.12.2023 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України. Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, які наявні в матеріалах клопотання, а саме: протоколами допитів свідків, протоколом проведення обшуку, висновками експертів, протоколами оглядів речей та документів, а також іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінуються, враховуючи суспільно-небезпечний характер такого діяння, вчиненому в умовах воєнного стану, а також характеризуючи дані підозрюваного, слідчий суддя приходить до переконання, що наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризик у вигляді можливого переховування підозрюваного від органу досудового розслідування та суду.

Однак, такий ризик є мінімальним, так як підозрюваний не переховувався від органу досудового розслідування, не затримувався, має постійне місце проживання в м.Одесі, двічі саостійно з`явився до слідчого судді для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Що стосується ризику незаконного впливу на свідків передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя зазначає, що підозрюваний може незаконного впливати на свідків з метою зміни ними свідчень у ході судового розгляду кримінального провадження у подальшому, впливати на свідків, яких ще не допитано для дачі ними неправдивих свідчень, які його виправдовують, або впливати на інших осіб, які можуть бути допитані, а тому слідчий суддя приходить до переконання про доведеність в судовому засіданні існування вказаного ризику.

Разом з тим, стороною обвинувачення в судовому засіданні не доведено наявність ризиків передбачених п.п.2,4,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Враховуючи вагомість наявних доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст.309 КК України та покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, а також те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання, утримає двох неповнолітніх дітей та має хворого на психічну хворобу брата, слідчий суддя приходить до переконання про можливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Так, згідно ч.1, ч.2 ст.182 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбаченого покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, як вбачається з правової позиції ЄСПЛ у справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Конвенції.

В свою чергу вказана міра запобіжного заходу в повній мірі відповідатиме загальним засадам кримінального провадження та національному законодавству України, зокрема практиці ЄСПЛ як його частині.

Таким чином, з урахуванням викладеного в сукупності, особи підозрюваного який має міцні соціальні зв`язки, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має постійне місце проживання в м.Одесі, має достатні міцні соціальні зв`язки за місцем проведення досудового розслідування, доглядає тяжко хворого батька, слідчий суддя приходить до переконання, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, необхідно застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту та покласти на нього обов`язки передбачені ч.5 ст.194 КПК України

На підставі встановленого, керуючись ст.ст.176-178, 182-184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження №0001573 від 26.12.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зобов`язавши його цілодобово не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням сигналу повітряної тривоги, строком до 24.02.2024 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 24.02.2024 року включно, обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою; не відлучатися з міста проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду; повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; заборонити спілкуватися зі свідками.

Копію ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги зупиняє набрання ухвалою законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1