УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2023 року слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчої СВ Володимир Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні за № 0001136 від 25.10.2023 року, яке порушено за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідча СВ Володимир Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, яке погоджене з прокурором про накладення арешту на майно.

Клопотання мотивує тим, що 24.10.2022 року близько 21 год. 58 хв., надійшло повідомлення про те, що за адресою: по вул. Спортивна, в с.Овадне, Володимирського району, Волинської області, наряд Вояж -11 зупинили т.з. Хундай Сантафе, д.н.з. НОМЕР_1 , водій якого перебуває в стані алкогольного сп`яніння надав працівникам ДПС України неправомірну вигоду в сумі 150 Доларів США.

25.10.2023 року, відомості про вказаний факт СВ Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001136 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України.

24.10.2023 року, в ході огляду місця події, по вул. Спортивна, в с.Овадне, Володимирського району, Волинської області, у ОСОБА_4 було вилучено купюру номіналом 100 Доларів США із серійним номером LF 79467772H, 2 купюри номіналом по 20 доларів США із серійними номерами WE89663542H, NF19800698F, 1 купюра номіналом 10 доларів США із серійним номером MK 13075872A, котрі поміщено в спецпакет НПУ WAR0063913 з відповідними написами та підписами.

Слідча у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутністю, клопотання підтримла та просила задовольнити.

Власник майна в судове засідання також не з`явив, надав письмову заяву, про те, що будь-яких заперечень щодо розгляду клопотання про накладення арешту немає.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна, повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, а саме з протоколу огляду місця події, грошові кошти в сумі 150 доларів США було вилучено 24.10.2023 року. До слідчого судді з клопотанням про накладення арешту старший слідчий звернувся 26.10.2023 року.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Таким чином, вилучені 24.10.2023 року в ході огляду місця події грошові кошти, а саме купюри номіналом 100 Доларів США із серійним номером LF 79467772H, 2 купюри номіналом по 20 доларів США із серійними номерами WE89663542H, NF19800698F, 1 купюра номіналом 10 доларів США із серійним номером MK 13075872A, мають значення речових доказів у кримінальному провадженні № 0001136 від 25.10.2023 року, оскільки можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому є достатні підстави вважати, що відповідає критеріям, зазначеним у ч. 1 ст. 98 КПК України.

Крім того, слідчий звертає увагу слідчого судді на те, що на даний час у кримінальному провадженні необхідно провести ряд необхідних судових експертиз та слідчих дій за участю вищезазначеного майна.

Враховуючи позицію учасників справи, перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по них, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі його сліди вчинення кримінального правопорушення, або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучене під час огляду місця події майно в розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України є речовим доказом, правовий режим зберігання якого регламентується ст. 100 КПК України.

Згідно з ч.1 ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, у тому числі у реалізації права на збирання речових доказів.

Арешт майна, яке має ознаки речового доказу, по суті являє собою форму забезпечення доказів, є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від двох останніх правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Враховуючи те, що вилучене майно, а саме грошові кошти у сумі 150 доларів США, має значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, оскільки воно може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому виникла необхідність у накладенні на нього арешту з метою його збереження.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ :

Клопотання слідчої СВ Володимир Волинського РВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт на вилучені грошові кошти у ОСОБА_4 , а саме 150 доларів США, 1 купюра номіналом 100 Доларів США із серійним номером LF 79467772H, 2 купюри номіналом по 20 доларів США із серійними номерами WE89663542H, NF19800698F, 1 купюра номіналом 10 доларів США із серійним номером MK 13075872A.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Арешт майна є тимчасовим, до скасування у встановленому КПК України порядку заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.174 ч.1 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ч.2 ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її постановлення.

Суддя Тетяна ПУСТОВОЙТ