Справа №591/6449/23 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/588/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на вирок Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2023 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , відповідно якої, остання просить змінити вирок Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2023 року, пом`якшити ОСОБА_7 міру покарання та призначити йому покарання нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за ч.4 ст.185 КК України і призначено йому покарання за цим законом у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_7 слід рахувати з 01.07.2023 року. Відповідно до ч.5 ст.72 КК України у строк відбуття покарання ОСОБА_7 слід зарахувати строк тримання під вартою, а саме: у період з 01.07.2023 року по день набрання цим вироком законної сили, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили залишено без змін, але не більше ніж до 19.10.2023 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задоволено, стягнувши з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 завдані матеріальні збитки на суму 6993,00 грн.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 зазначає про те, що суд при призначенні міри покарання не в повній мірі врахував обставини, які пом`якшують відповідальність засудженого, а тому призначене судом покарання є занадто суворим.

Так, ОСОБА_7 повністю визнав себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні, сприяв органам досудового розслідування встановити об`єктивну істину по справі. Крім того, обвинувачений має незадовільний стан здоров`я, страждає розумовою відсталістю, що підтверджується висновком судово-психіатричної експертизи та має на утриманні двох неповнолітніх дітей. Також судом не враховано щире каяття ОСОБА_7 , також обвинувачений приніс вибачення потерпілій та висловив намір відшкодувати заподіяну їй матеріальної шкоди. Залишено поза увагою суду окрім вище вказаного і те, що обвинувачений є особою, яка не має судимостей.

Враховуючи сукупність наведених вище обставин, які пом`якшують вину обвинуваченого, суд безпідставно не погодився із позицією захисту та не призначив останньому міру покарання більш м`яку, ніж передбачено санкцією ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно з вироком суду першої інстанції, 27.02.2023 року, в період дії на території України воєнного стану, ОСОБА_7 , перебуваючи в квартирі своєї знайомої ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, із метою особистого збагачення, скориставшись тим, що ОСОБА_9 спить, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв мобільний телефон, належний ОСОБА_9 , та скориставшись тим, що на телефоні був відсутній графічний ключ чи пароль, шляхом вільного доступу, змінив пароль до застосунку «Приват24». Після цього, отримавши доступ до картки АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , емітованої на ім`я ОСОБА_9 , ОСОБА_7 о 06 год. 37 хв. 28.02.2023 здійснив поповнення мобільного рахунку на номер мобільного телефону НОМЕР_2 , яким він користувався, на суму 12,12 грн. А потім, не зупиняючись на вчиненому о 06 год. 39 хв. того ж дня знову здійснив поповнення вказаного мобільного телефону на суму 256,54 грн., у подальшому о 06 год. 50 хв. - на суму у 256,54 грн. та о 06 год. 51 хв. - на суму 256,54 грн.

Крім того, продовжуючи діяти з єдиним злочинним умислом, направленим на викрадення грошей з вказаної картки емітованої на ім`я ОСОБА_9 , здійснив переказ грошових коштів на картку «Монобанку» № НОМЕР_3 , емітованої на ім`я ОСОБА_10 на суму 6210,90 грн. (з яких 210,90 грн. - це комісія банку), після чого покинув приміщення квартири, завдавши потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку на суму 6992,54 грн.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення майна, в умовах воєнного стану.

Заслухавши доповідь головуючого - судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував щодо поданої апеляційної скарги, просив вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали даного провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Так, відповідно до вимог ч.2 ст.394, ч.1 ст.404 КПК України, враховуючи, що фактичні обставини кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_7 ніким не оспорюються і докази щодо них на підставі ч.3 ст. 349 КПК України не досліджувалися, висновки суду першої інстанції щодо цих обставин перевірці апеляційним судом не підлягають.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, при призначенні покарання, у кожному конкретному випадку суд повинен дотримуватися вимог кримінального закону і враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження нових злочинів.

Так, на переконання колегії суддів, призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч. 4 ст. 185 КК України хоча і не виходить за межі, встановлені відповідною санкцією статті, але за своїм розміром, з урахуванням конкретних обставин справи та особи обвинуваченого, є явно несправедливим внаслідок суворості, що є підставою для зміни вироку.

Положеннями ч. 1 ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

З оскарженого вироку вбачається, що суд призначив покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з урахуванням особи винного, суспільної небезпеки вчиненого злочину та обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 під час судового розгляду в суді першої інстанції, визнав всі обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Однак, судом при призначенні покарання не враховані у повній мірі обставини, що пом`якшують покарання, зокрема, активне сприяння у розкритті злочину та щире каяття, які, на думку колегії суддів, істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дають підстави для застосування положень ст. 69 КК України.

Залишилися без належної оцінки суду і дані про особу обвинуваченого, а саме: що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, під час судового розгляду останній просив вибачення у потерпілої та висловив намір у повному обсязі відшкодувати заподіяну ним матеріальну шкоду, що також свідчить про наявність підстав для призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що вищевказане свідчить про необхідність зміни вироку в частині призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , та наявність підстав для застосування до нього норм ст.69 КК України.

Із урахуванням того, що покарання є формою реалізації кримінальної відповідальності, якої ОСОБА_7 не уникав, враховуючи другорядну роль кари як мети покарання, на переконання колегії суддів, покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, однак у виді позбавлення волі, тобто яке підлягає реальному відбуттю, узгоджується із загальними засадами закону України про кримінальну відповідальність, відповідає основній його меті як заходу примусу та за своїм видом і розміром є необхідним та достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Згідно з п.2 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Частиною 2 ст.409 КПК України передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно ст. 417 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд вважає необхідним апеляційну скаргу захисника обвинуваченого задовольнити, а оскаржений вирок - змінити в частині призначеного обвинуваченому покарання.

Керуючись ст.ст.404,405,407,418,419 КПК України колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , задовольнити.

Вирок Зарічного районного суду м. Суми від 21 серпня 2023 року відносно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання - змінити.

ОСОБА_7 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вважати засудженим до покарання із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 02 років позбавлення волі.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4