Номер провадження: 11-сс/813/1793/23
Справа № 521/8855/23, 1-кс/521/1250/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2023 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

представника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_8 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 в частині оскарження ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2023 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_9 про роз`яснення судового рішення,-

установив

Зазначеною ухвалою слідчого судді було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_9 про роз`яснення ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.07.2023 року.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_9 звернувся із апеляційною скаргою, в якій вважає ухвалу слідчого судді незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_9 подав письмову заяву про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

В обґрунтування заявленого відводу зазначає, що обставинами, які викликають сумнів у неупередженості зазначеної колегії судді є наступні обставини, а саме:

- 26.10.2023 року ОСОБА_6 звернувся з апеляційною скаргою на ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.07.2023 року та 16.10.2023 року, однак розгляд його апеляційної скарги було призначено лише 05.12.2023 року;

- ухвалою Одеського апеляційного суду від 05.12.2023 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження в частині оскарження ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.07.2023 року, яку не було надіслано апелянту на його адресу;

- в провадженні Одеського апеляційного суду 18.05.2023 року перебувала справа №521/10197/23, за оскарженням ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2023 року. Після розгляду зазначеного провадження апеляційним судом ОСОБА_6 звернувся із заявою, в якій просив надати йому можливість ознайомитись із технічним записом судового засідання апеляційного суду. Однак, станом на теперішній час, це питання й досі не вирішено;

- під час розгляду його апеляційної скарги 18.05.2023 року в судовому засіданні апеляційного суду колегія суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не приймаючи процесуального рішення, розглянула письмове клопотання представника ОСОБА_7 , однак в ухвалі по суті за доводами апеляційної скарги про клопотання не згадується.

ОСОБА_6 вважає, що судді Одеського апеляційного суду - ОСОБА_2 , ОСОБА_10 та ОСОБА_4 під час розгляду його скарг та скарги ОСОБА_7 грубо порушили вимоги КПК України, що є підставою для їх відводу.

Крім того, суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні було заявлено самовідвід від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2023 року, з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, а саме з метою уникнення подальших сумнівів у стороннього спостерігача та апелянта ОСОБА_6 у неупередженості суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 оскільки ОСОБА_6 два рази поспіль, з різних підстав було заявлено відводи означеній колегії суддів, що вказує на існування у ОСОБА_6 сумнівів стосовно неупередженості даного складу колегії суддів.

В судовому засіданні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтрималм доводи заяви, просили її задовольнити.

Заслухавши думку ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , вивчивши доводи заяви про відвід, колегія суддів вважає, що його заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною другою ст. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України у разі заявлення відводу одному, кільком або всім суддям, які здійснюють судове провадження колегіально, його розглядає цей же склад суду.

Так, стаття 75 КПК України визначає вичерпний перелік обставин, що виключають участь судді у кримінальному провадженні.

Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Статтею 75 КПК України передбачені обставини, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні. Відповідно до положень цієї норми, обставинами, що виключають участь слідчого судді, судді або присяжного в кримінальному провадженні можуть бути: слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Положення ч.ч. 2 та 5 ст. 80 КПК України встановлюють, що за наявності підстав, передбачених ст.ст. 75-79 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

Статтею 6 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

ЄСПЛ у рішенні у справі «Агрокомплекс» проти України» (рішення від 06.10.2011, заява №23465/03), зазначив: «…незалежність та неупередженість судів, із об`єктивної точки зору, вимагає, щоб кожен окремий суддя був вільним від неналежного впливу».

Згідно з практикою ЄСПЛ, потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від розгляду справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.

Що стосується доводів заявленого відводу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, 26.10.2023 року ОСОБА_6 звернувся до апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.07.2023 року та від 16.10.2023 року. При цьому, апеляційна скарга містила клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до наказів №№12-к від 18.09.2023 року та 186-в від 24.10.2023 року відповідно, головуючий суддя ОСОБА_2 з 06.11.2023 року по 10.11.2023 року перебував на періодичному навчанні з метою підвищення рівня кваліфікації, а з 13.11.2023 року по 01.12.2023 року включно перебував у навчальній відпустці. При цьому, ОСОБА_6 до апеляційного суду із клопотаннями про перерозподіл зазначеної апеляційної скарги не звертався.

Одразу після виходу з відпустки, розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 було призначено на 07.12.2023 року, де в судовому засіданні апеляційного суду йому була вручена копія ухвали Одеського апеляційного суду від 05.12.2023 року про відмову у відкритті апеляційного провадження за його апеляційною скаргою в частині оскарження ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 24.07.2023 року.

При цьому, копія означеної ухвали апеляційного суду не надсилалась апелянту на поштову адресу, оскільки ухвалу було постановлено 05.12.2023 року, а судове засідання з розгляду апеляційної скарги в її іншій частині було призначено на 07.12.2023 року.

Більш того, в апеляційній скарзі апелянт не зазначив будь-якої електронної адреси за для прискорення йому доставки процесуальних документів для ознайомлення.

Що стосується доводів ОСОБА_6 про не надання йому для прослуховування технічного носія інформації з фіксацією судового засідання апеляційного суду у справі №521/10197/23, за оскарженням ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.04.2023 року, апеляційний суд вкотре зазначає, що після розгляду 18.05.2023 року апеляційної скарги ОСОБА_6 , 26.05.2023 року матеріали означеної судової справи було повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси, про що листами від 30.05.2023 року було роз`яснено ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Таким чином, апеляційний суд був позбавлений можливості надання для ознайомлення ОСОБА_6 та ОСОБА_7 технічного носія інформації з фіксацією судового засідання апеляційного суду у справі №521/10197/23, про що їх було проінформовано листами від 30.05.2023 року.

Враховуючи наведене і приймаючи до уваги, що ОСОБА_9 обґрунтовує свою заяву про відвід наявністю обставин щодо упередженості та необ`єктивності колегії суддів на припущеннях, виниклих внаслідок незгоди з рішеннями суддів, в тому числі головуючого судді ОСОБА_2 під час перегляду ним в апеляційному порядку ухвал слідчих суддів, зазначене не може бути підставою для відводу суддів, а дійсних обставин для задоволення відводу не встановлено, жодних інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність підстав для відводу колегії суддів не надано.

За таких обставин, наведені в заяві про відвід колегії суддів доводи, апеляційний суд визнає безпідставними, в тому числі враховуючи правову позицію Верховного суду в Постанові від 04.06.2018 року у справі №1-5/08, відповідно до якої саме лише постановлення певних судових рішень не вказує на упередженість судді.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні заявленого відводу.

Що стосується заявленого суддями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 самовідводу від розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2023 року, апеляційний сад вважає зазначити наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 02.06.2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення Конвенції щодо права особи на справедливий суд знайшли відображення у ст. 21 КПК України згідно з якою кожному гарантується право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України», як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (i) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ii) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється".

Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі "Де Куббер проти Бельгії" (De Cubber v. Belgium), Series A, № 86).

Тобто, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Стаття 56 Закону України Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що «питання етики суддів визначаються Кодексом суддівської етики, що затверджується з`їздом суддів України.

Стаття 15 Кодексу суддівської етики встановлює, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. «Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи».

Такі самі вимоги до поведінки Судді знайшли своє відображення в міжнародному документі, затвердженому РЕЗОЛЮЦІЄЮ 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року (Бангалорські принципи діяльності судді).

Вони викладені у формі Цінностей і мають на меті встановлення стандартів етичної поведінки суддів. Вони мають використовуватися суддями як керівництво, а судовою системою - як основа для регламентації поведінки суддів.

Вони також покликані сприяти кращому розумінню й підтримці судової гілки влади з боку представників виконавчої та законодавчої влади, а також адвокатів і суспільства в цілому. Ці принципи передбачають відповідальність суддів за свою поведінку перед певними інституціями, заснованими з метою забезпечення дотримання судових стандартів, які самі є незалежними й неупередженими і покликані посилювати, а не применшувати значимість існуючих правових норм і правил поведінки, що зобов`язують суддів.

Частина 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Наявність безсторонності відповідно до n.l cт. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто те, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у конкретній справі Згідно з об`єктивним критерієм визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад умови, за яких були б неможливі будь-які сумніви в його безсторонності. У кожній окремій справі слід вирішувати чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, які свідчать про відсутність безсторонності суду.

Зовнішні вияви можуть мати певне значення, або іншими словами, «правосуддя повинно не тільки здійснюватися, повинно бути також видно, що воно здійснюється». Важливим питанням є забезпечення у демократичному суспільстві довіри громадськості до суду (Білуха проти України, 2006).

Так, кожний суддя, стосовно якого існують будь-які сумніви щодо недостатньої неупередженості, повинен відмовитись від розгляду справи (Micallef v. Malta (Мікалефф проти Мальти) /ВП), § 98).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Апеляційний суд враховує, що неодноразові заяви ОСОБА_6 про відвід суддям та відмова в їх задоволенні, в подальшому, з великою вірогідністю слугуватиме повторним його заявам про відвід суддів, що фактично може унеможливити забезпечення розгляду даного кримінального провадження з дотриманням положень ст.ст. 2, 7, 8, 9, 21, 28 КПК України, якими регламентовані завдання та загальні засади кримінального провадження, зокрема: верховенство права, доступ до правосуддя та розумність строків розгляду справи.

Таким чином, з метою забезпечення високого рівня довіри громадян до суду та усунення в подальшому обставин, які б могли вплинути на об`єктивний розгляд справи і недопущення недовіри до правосуддя що передбачено Законом України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» від 08.04.2014 року, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про самовідвід суддів.

Враховуючи викладені обставини, з метою виключення сумнівів у стороннього спостерігача в об`єктивності та неупередженості суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2023 року, на виконання вимог ч. 1 ст. 80 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне задовольнити заяви суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду кримінального провадження № 11-сс/813/1793/23 та передати матеріали справи до апарату Одеського апеляційного суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Керуючись статтями 75, 76, 80, 81 КПК України,

ухвалив

У задоволенні заяви ОСОБА_8 про відвід колегії суддів Одеського апеляційного суду у складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 від розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 в частині оскарження ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2023 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_9 про роз`яснення судового рішення - відмовити.

Задовольнити заяви суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про самовідвід від розгляду кримінального провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 в частині оскарження ухвали слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.10.2023 року.

Передати матеріали справи до апарату Одеського апеляційного суду для виконання вимог ст. 35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4