УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2024 року

м. Київ

справа № 644/9514/18

провадження № 51-3682впс23

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання прокурора ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження (справа № 644/9514/18) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів,

встановив:

У згаданому клопотанні, що надійшло до Верховного Суду в порядку ст. 34 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), прокурор просить направити указане вище кримінальне провадження з Київського районного суду м. Полтави до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Обґрунтовуючи клопотання, сторона обвинувачення стверджує про наявність виключних обставин для направлення кримінального провадження, судовий розгляд якого не розпочато у Київському районному суді м. Полтави, до іншого суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів з огляду на те, що обвинувачений, потерпілий та свідок у кримінальному провадженні проживають в межах територіальної юрисдикції Орджонікідзевського районного суду м. Харкова.

Звертає увагу Суду сторона обвинувачення й на те, що розпорядженням Голови Верховного Суду від 17 листопада 2022 року № 65 відновлено територіальну підсудність справ, зокрема Харківського районного суду Харківської області; підтримання публічного обвинувачення здійснюють прокурори, місце дислокації яких визначено у м. Харкові.

Учасників судового провадження було повідомлено про час та місце розгляду клопотання, проте для розгляду вони не прибули, що не перешкоджає вирішенню питання.

Перевіривши наведені обґрунтування, дослідивши наявні матеріали провадження, колегія суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду дійшла висновку, що указане вище клопотання не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 34 КПК, передбачено, зокрема, що кримінальне провадження передається на розгляд до іншого суду, якщо: 1) до початку судового розгляду виявилося, що кримінальне провадження надійшло до суду з порушенням правил підсудності; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи в інших випадках неможливо утворити склад суду для судового розгляду; 3) обвинувачений чи потерпілий працює або працював у суді, до підсудності якого належить здійснення кримінального провадження; 4) ліквідовано суд або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який здійснював судове провадження.

Відповідно до положень абзацу 1 ч. 3 ст. 34 КПК питання про направлення кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції різних апеляційних судів вирішується колегією суддів Касаційного кримінального суду Верховного Суду за поданням суду апеляційної інстанції або за клопотанням сторін чи потерпілого не пізніше п`яти днів з дня внесення такого подання чи клопотання, про що постановляється вмотивована ухвала.

Насамперед, колегія суддів Верховного Суду звертає увагу прокурора на те, що абзацом 6 ч. 1 ст. 34 КПК передбачено, зокрема, що з метою забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження воно може бути передано на розгляд іншого суду (крім кримінальних проваджень, що надійшли на розгляд Вищого антикорупційного суду) за місцем проживання обвинуваченого, більшості потерпілих або свідків. З викладеного вбачається, що для передання кримінального провадження на розгляд іншого суду, як винятковий випадок ураховується лише місце проживання свідків, потерпілих та обвинуваченого. З огляду на зазначене, посилання сторони обвинувачення на інші обставини, як на виняткові, для направлення кримінального провадження до одного з районних судів м. Харкова не є такими підставами відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 34 КПК, а тому колегія суддів доводи в цій частині не перевіряє.

Щодо доводів прокурора про наявність виняткових обставин колегія суддів Верховного Суду зазначає таке.

Із системного аналізу норм кримінального процесуального закону вбачається, що кримінальне провадження може бути направлено з одного суду до іншого у виняткових випадках лише тоді, коли іншим чином забезпечити виконання завдань кримінального провадження неможливо.

Водночас, з огляду на невелику кількість учасників кримінального провадження та зміст обґрунтувань клопотання прокурора ОСОБА_4 , не є переконливими його твердження щодо необхідності направлення кримінального провадження до іншого суду для досягнення мети забезпечення оперативності та ефективності кримінального провадження, оскільки факт проживання учасників кримінального провадження на території іншої області сам собою не є винятковим випадком у розумінні положень ст. 34 КПК, а питання забезпечення явки учасників кримінального провадження належить до організації здійснення судового провадження.

Крім того, Верховний Суд звертає увагу прокурора, що у п. 2 розпорядження Голови Верховного Суду від 17 листопада 2022 року № 65 зазначено, окрім іншого, про необхідність судам забезпечити розгляд справ (проваджень), які до 22 листопада 2022 року включно надійшли на розгляд судів, зокрема відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14 березня 2022 року № 7/0/9-22.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що наведені стороною обвинувачення обставини у цьому провадженні не є винятковими у розумінні ст. 34 КПК України, а стосуються організації проведення судового розгляду.

Таким чином, Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання прокурора ОСОБА_4 .

Керуючись ст. 34 КПК, Верховний Суд

постановив:

Клопотання прокурора ОСОБА_4 про направлення кримінального провадження (справа № 644/9514/18) за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, з Київського районного суду м. Полтави до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3