УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2023 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249 від 05.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором ОСОБА_4 , звернулась до суду з вищевказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на транспортний засіб Renault Trafic, 2010 року випуску, VIN-номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , із забороною права на відчуження.

В обґрунтування клопотання вказано, що у провадженні СУ ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження, відомості по якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249 від 05.06.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 332 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_5 виник злочинний умисел спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України, шляхом сприяння вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод.

ОСОБА_5 залучив до участі у незаконній діяльності довірених осіб, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , яким роз`яснив схему, яка на перший погляд, не приверне увагу правоохоронних органів, оскільки їх діяльність буде здійснюватися з дотриманням заходів конспірації, що унеможливить їх викриття, тим самим порушив у них рішучість здійснювати даного роду незаконну діяльність.

Так, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, у порушення вимог законодавства організував перевезення громадян України поза межами контрольних пунктів в`їзду-виїзду, на яких здійснюється прикордонний контроль.

Таким чином, ОСОБА_5 , організовуючи незаконне переправлення осіб через державний кордон України, вчиняв сукупність дій, спрямованих на досягнення спільного злочинного плану, а саме: здійснював управління процесом підтримання та функціонування незаконної діяльності, розподіляв функції між учасниками групи, координував їх дії, забезпечував транспортними засобами, на яких відбувалось перевезення пасажирів на тимчасово окуповані території, розподіляв грошові кошти між учасниками групи, а також для пошуку клієнтів створив групу в месенджері «Вайбер» під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Окрім того, для нормального функціонування, орендував офісне приміщення за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до спільного злочинного плану, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , виконували роль адміністраторів, а саме: з метою пошуку нових клієнтів, регулярно обновлювали оголошення у вищевказаній групі та відповідали на дзвінки зацікавлених осіб, а також через оголошення на сайті «OLX» підшуковували нових осіб в якості водіїв, з якими ОСОБА_5 проводив співбесіду і затверджував прийняття на роботу, надаючи інструкції щодо маршруту перевезення та умов праці.

Упродовж 2023 року автобусами, які використовувались ОСОБА_5 , організовано регулярний рух по маршруту Запоріжжя-Дніпро-Київ-Маріуполь-Бердянськ-Мелітополь, при цьому, з метою уникнення перетину кордону України у визначених пунктах пропуску на тимчасово окуповану територію Донецької та Запорізької областей, останній організував два маршрути руху автобусів, перший з них: через Республіку Польща, Литовську Республіку та Латвійську Республіку, другий: через Румунію, Республіку Болгарія, Турецьку Республіку та Грузію. В подальшому в`їзд на тимчасово окуповані території Донецької та Запорізької областей здійснювалось через територію російської федерації, пункт пропуску «Новоазовськ», який з 2014 року не контролюється державними органами України.

Реалізуючи злочинний умисел, в липні 2023 року, більш точну дату не представилось можливим встановити, ОСОБА_8 провів співбесіду з ОСОБА_9 та прийняв його на посаду водія. В свою чергу, ОСОБА_9 , не будучи обізнаним про злочинний намір ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , повинен був здійснювати безпосередньо перевезення осіб на тимчасово окуповані території Донецької та Запорізької областей.

Так, 25.09.2023 о 08.00 год., знаходячись на автомобільній стоянці ТЦ «Україна», ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , здійснили посадку пасажирів, отримавши від кожного оплату за перевезення у сумі 350 дол. США, які в подальшому передали ОСОБА_5 , який в той час знаходився неподалік, контролюючи посадку пасажирів.

В результаті ОСОБА_9 , будучи водієм транспортного засобу Renault Trafic, сірого кольору, VIN-номер НОМЕР_3 , д.н.з НОМЕР_4 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , здійснив перевезення громадян України на тимчасово окуповану територію Запорізької області.

В результаті, громадяни, 26.09.2023 виїхали з України через пункт пропуску «Виноградівка» митного посту «Ізмаїл» Одеської митниці, далі проїхали через Молдову, Румунію, Республіку Болгарію, Турецьку Республіку, Грузію та 29.09.2023 заїхали на територію російської федерації, де цього ж дня, у невстановлений в ході досудового розслідування час, перетнули державний кордон України, а саме: з території російської федерації на тимчасово окуповану територію Донецької області через пропускний пункт «Новоазовськ», який не підконтрольний державним органам України.

Під час досудового розслідування оперативному підрозділу, надано доручення в порядку ст. 40 КПК України, на проведення оперативних заходів направлених на встановлення кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочинів у сфері незаконного переправлення осіб через державний кордон України.

У ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 також використовують для проведення злоч инної діяльності транспортний засіб Renault Trafic, 2010 року випуску, VIN-номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Згідно реєстраційної картки ав томобіль Renault Trafic, 2010 року випуску, VIN-номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , був зареєстрований на ОСОБА_10 .

Однак, 08.11.2023 відбулась перереєстрація вищезазначеного автомобіля на ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з присвоєнням номерного державного знаку НОМЕР_5 .

В ході допиту свідка ОСОБА_10 встановлено, що 13.09.2023 вона приймала участь у складанні договору купівлі-продажу автомобілю Renault Trafic, чорного кольору, VIN-номер НОМЕР_1 , та стала його власником, але всі фінансові питання закривав ОСОБА_5 . Вона стала власником вказаного автомобілю тільки юридично, та зробила це за проханням ОСОБА_5 . Окрім того, вона повідомила, що не знала про перереєстрацію автомобілю та участі в оформленні документів не приймала, тож яким чином могли оформити документи без її участі вона не знає.

У зв`язку із викладеним слідчий зазначила, що вказаний автомобіль був засобом вчинення злочину, а відтак є речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим вона звернулась до суду із вказаним клопотанням.

Слідчий ОСОБА_3 та прокурор ОСОБА_4 у судове засідання з розгляду вказаного клопотання не з`явились. Від слідчого ОСОБА_3 надійшла до суду заяву про розгляд клопотання за її відсутності.

З врахуванням положень ч. 2 ст. 172 КПК України, власник транспортного засобу, на який слідчий просить накласти арешт, у судове засідання не викликався.

Вивчивши матеріали клопотання, перевіривши надані докази в його обґрунтування, слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання про арешт майна підлягає задоволенню.

Слідчим суддею встановлено, що СУ ГУНП України в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000249 від 05.06.2023, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У вказаному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_12 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У поданому клопотанні слідчий просить накласти арешт на транспортний засіб Renault Trafic, 2010 року випуску, VIN-номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

З долучених до клопотання доказів убачається, що вказаний транспортний засіб використовувався для проведення злочинної діяльності, зокрема на ньому здійснювались перевезення людей на тимчасово окуповану територію, поза межами контрольно-пропускного пункту, а відтак у слідчого судді наявні підстави вважати, що вказаний транспортний засіб є знаряддям вчинення кримінального правопорушення по якому здійснюється досудове розслідування.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач. Частиною 2 даної статті передбачено, що повинно бути зазначено у клопотанні про арешт майна.

Клопотання слідчого про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання та накладення арешту транспортний засіб Renault Trafic, 2010 року випуску, VIN-номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 , оскільки у слідчого судді наявні підстави вважати, що вказаний транспортний засіб відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, зокрема, що він є знаряддям вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, по якому здійснюється досудове розслідування, метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів та запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення.

Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб Renault Trafic, 2010 року випуску, VIN-номер НОМЕР_1 , д.н.з. НОМЕР_2 .

Копію судового рішення, після його оголошення, негайно вручити слідчому.

Роз`яснити, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1