КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника власника майна ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.09.2023 задоволено клопотання прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 та накладено арешт на майно, вилучене 17.08.2023 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 140000 грн. номіналом по 1000 грн. (140 купюр), 8900 доларів США номіналом по 100$ (89 купюр (з них 85 старого зразка, а 4 нового зразка), жорсткий диск «Samsung» модель НХ-М500СВ/G, s/n E2E2JJHF10CF6B, об`ємом 500 Gb, флеш носій чорного кольору з написом «SanDisc», паперовий конверт від «otpbank» з написом ОСОБА_8 , в якому знаходиться ухвала Печерського районного суду м. Києва, справа №757/21966/23-к на 3-х аркушах, флеш носій «ТМ «Maxell» на 16 Gb, 2 тримача до сім карток «ВФ Україна», жорсткий диск «Kingston», об`ємом 120 Gb, мобільний телефон «iPhone 6s» модель А1688, заблокований (вилучений для подолання логічного захисту), флеш носій «Transcend», об`ємом 8 Gb, мобільний

___________________________________________________________________________

Справа № 757/36601/23-к Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/6897/2023 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

телефон «iPhone 11», заблокований (вилучений для подолання логічного захисту), які належать ОСОБА_7 .

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, представник ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку апеляційного оскарження, представник власника майна вказував на те, що оскаржувана ухвала постановлена без виклику власника майна ОСОБА_7 та його представника, копію повного тексту ухвали слідчого судді ним отримано лише 18.10.2023.

В апеляційній скарзі представник власника майна зазначав, що слідчим суддею не взято до уваги та не проаналізовано жодний із доводів, викладених у запереченнях на клопотання прокурора.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2023 надано дозвіл на проведення обшуку з метою виявлення та вилучення вичерпного переліку майна, однак дозвіл на вилучення грошових доказів не надавався.

У будинку, в якому проведено обшук, проживає ОСОБА_7 з дружиною ОСОБА_10 , з якою перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2006, зазначений факт підтверджується довідкою Голови територіальної Ради ОСН житлового масиву Чаплі № 410 від 05.09.2023.

Вилучені грошові кошти в сумі 140 000 грн. та 8900 доларів США є доходом ОСОБА_10 від продажу квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідним нотаріально посвідченим договором № 74 від 26.01.2022. Вказані обставини ОСОБА_7 повідомляв під час проведення обшуку, копія відповідного договору долучена до протоколу обшуку, а також про це зазначено у запереченнях захисника до протоколу обшуку.

Посилання прокурора на те, що ОСОБА_7 не зміг пояснити походження вилучених грошових коштів, на думку захисника, є безпідставним та спростовується раніше зазначеними обставинами.

ОСОБА_10 не фігурує ні в клопотанні прокурора, а ні в інших доданих до нього документах. Стосовно неї не проводилися слідчі дії та вона не має жодного статусу в даному кримінальному проваджені.

Вилучені грошові кошти не використовувалися у злочинних цілях, а тому не можуть бути речовим доказом у даному кримінальному проваджені.

Також апелянт звертав увагу на те, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2023 надано дозвіл на виявлення та зняття копії інформації з комп`ютерів, флеш носіїв, мобільних телефонів, сім карток, що використовувались для вчинення кримінального правопорушення. Однак, органом досудового розслідування, в порушення вимог ч. 2 ст. 168 КПК України, вилучено мобільні телефони, жорсткі диски та флеш носії електронної інформації.

Прокурором не доведено того, що надання вилучених мобільних телефонів, жорстких дисків та флеш носіїв електронної інформації разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження. Постанова про призначення відповідної експертизи відсутня у матеріалах.

Також прокурором не доведено, що зазначене майно отримано в результаті вчинення кримінального правопорушення, є засобом або знаряддям його вчинення, а також те, що доступ до нього обмежувався їх власником чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту. Вилучені жорсткі диски та флеш носії взагалі не мають систем логічного захисту.

Апелянт звертав увагу на те, що паперовий конверт від «otpbank» з написом ОСОБА_8 , в якому знаходилася ухвала Печерського районного суду міста Києва, справа № 757/21966/23-к на 3-х аркушах та флеш носій «ТМ «Maxell» на 16 Gb, виявлено оперативним співробітником Служби безпеки України в той час, коли слідча дія була зупинена та відеозапис процесуальної дії не здійснювався, а учасники знаходилися в іншому приміщенні. ОСОБА_7 у ході обшуку заперечив належність йому зазначеного майна.

У клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах відсутня інформація та докази причетності ОСОБА_7 до кримінального правопорушення, за ознаками якого здійснюється досудове розслідування у даному кримінальному провадженні. Протоколи негласних слідчих (розшукових) дій є неналежними та недопустимими доказами, оскільки прокурором не надано постанову про розсекречення таких матеріалів.

Прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна із пропуском строків, встановлених ч. 5 ст. 171 КПК України, зокрема останній день звернення з таким клопотанням припадав на 19.08.2023, а клопотання подано 23.08.2023.

Крім того, слідчим суддею, всупереч вимог ч. 6 ст. 173 КПК України, розгляд клопотання прокурора, яке надійшло до Печерського районного суду міста Києва 23.08.2023, призначено на 05.09.2023.

Власник майна ОСОБА_7 у судове засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги повідомлений належним чином, про поважні причини свого неприбуття не повідомив та клопотань про відкладення судового засідання не подавав.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 172, ч. 4 ст. 405 КПК України, заслухавши думку присутніх учасників судового провадження, колегія суддів вважає за можливе проводити апеляційний розгляд у відсутності власника майна, який не прибув у судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог пункту 3 ч. 2 ст. 395 КПК України апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Згідно абзацу 2 ч. 3 ст. 395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Дослідженням матеріалів судового провадження встановлено, що клопотання прокурора про арешт майна розглянуто у відсутності власника майна або його представника.

Даних про вручення власнику майна або його представнику копії оскаржуваної ухвали, у справі відсутні.

Як зазначив представника власник майна в апеляційній скарзі, копію оскаржуваної ухвали йому вручено 18.10.2023, тоді як подано апеляційну скаргу 23.10.2023, у зв`язку з чим колегія суддів вважає, що апеляційна скарга подана в строк, передбачений абзацом 2 ч. 3 ст. 395 КПК України.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням Національної поліції України розслідується кримінальне провадження № 0000342 від 02.03.2023, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 366 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що КП «Організаційно-аналітична служба» Дніпровської міської ради в період 2021-2023 роки укладено ряд договорів з надання рекламних та маркетингових послуг (SMM) по висвітленню діяльності Дніпровської міської ради, її виконавчих органів, посадових осіб та депутатів через засоби масової інформації, соціальні мережі та месенджери в мережі Інтернет з рядом фізичних осіб підприємців, а саме: ОСОБА_11 , яка заключила договори на загальну суму 21,3 млн. грн., ОСОБА_12 , який уклав договори на загальну суму 18.2 млн. грн., ОСОБА_13 , який заключив договори на загальну суму 19.1 млн. грн., ОСОБА_14 , яка уклала договори на загальну суму 18.1 млн. грн., ОСОБА_15 , яка заключила договір на суму 6.85 млн. грн., ОСОБА_8 , яка уклала договір на суму 14,7 млн. грн., ОСОБА_16 , яка заключила договір на суму 6,7 млн. грн., ОСОБА_17 , яка заключила договір на суму 6,9 млн. грн., ОСОБА_18 , який уклав договір на суму 4 млн. грн., ОСОБА_19 , який заключив договір на суму 5 млн. грн., ОСОБА_20 , яка заключила договір на суму 7 млн. грн.

Як зазначено в клопотанні, ОСОБА_7 є співорганізатором налагодженого протиправного механізму кримінальних правопорушень, за якими здійснюється досудове розслідування.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2023 надано дозвіл на проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке перебуває у власності ОСОБА_7 .

Згідно даних протоколу обшуку від 17.08.2023, цього ж дня проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: 140000 грн. номіналом по 1000 грн. (140 купюр), 8900 доларів США номіналом по 100$ (89 купюр (з них 85 старого зразка, а 4 нового зразка), жорсткий диск «Samsung» модель НХ-М500СВ/G, s/n E2E2JJHF10CF6B, об`ємом 500 Gb, флеш носій чорного кольору з написом «SanDisc», паперовий конверт від «otpbank» з написом ОСОБА_8 , в якому знаходиться ухвала Печерського районного суду м. Києва, справа №757/21966/23-к на 3-х аркушах, флеш носій «ТМ «Maxell» на 16 Gb, 2 тримача до сім карток «ВФ Україна», жорсткий диск «Kingston», об`ємом 120 Gb, мобільний телефон «iPhone 6s» модель А1688, заблокований (вилучений для подолання логічного захисту), флеш носій «Transcend», об`ємом 8 Gb, мобільний телефон «iPhone 11», заблокований (вилучений для подолання логічного захисту).

Постановою старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_21 від 17.08.2023 вищевказане майно, вилучене 17.08.2023 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

18.08.2023 прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 подав клопотання про накладення арешту на майно, вилучене 17.08.2023 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 140000 грн. номіналом по 1000 грн. (140 купюр), 8900 доларів США номіналом по 100$ (89 купюр (з них 85 старого зразка, а 4 нового зразка), жорсткий диск «Samsung» модель НХ-М500СВ/G, s/n E2E2JJHF10CF6B, об`ємом 500 Gb, флеш носій чорного кольору з написом «SanDisc», паперовий конверт від «otpbank» з написом ОСОБА_8 , в якому знаходиться ухвала Печерського районного суду м. Києва, справа №757/21966/23-к на 3-х аркушах, флеш носій «ТМ «Maxell» на 16 Gb, 2 тримача до сім карток «ВФ Україна», жорсткий диск «Kingston», об`ємом 120 Gb, мобільний телефон «iPhone 6s» модель А1688, заблокований (вилучений для подолання логічного захисту), флеш носій «Transcend», об`ємом 8 Gb, мобільний телефон «iPhone 11», заблокований.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28.09.2023 задоволено клопотання прокурора та накладено арешт на майно, вилучене 17.08.2023 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_7 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 140000 грн. номіналом по 1000 грн. (140 купюр), 8900 доларів США номіналом по 100$ (89 купюр (з них 85 старого зразка, а 4 нового зразка), жорсткий диск «Samsung» модель НХ-М500СВ/G, s/n E2E2JJHF10CF6B, об`ємом 500 Gb, флеш носій чорного кольору з написом «SanDisc», паперовий конверт від «otpbank» з написом ОСОБА_8 , в якому знаходиться ухвала Печерського районного суду м. Києва, справа №757/21966/23-к на 3-х аркушах, флеш носій «ТМ «Maxell» на 16 Gb, 2 тримача до сім карток «ВФ Україна», жорсткий диск «Kingston», об`ємом 120 Gb, мобільний телефон «iPhone 6s» модель А1688, заблокований (вилучений для подолання логічного захисту), флеш носій «Transcend», об`ємом 8 Gb, мобільний телефон «iPhone 11», заблокований (вилучений для подолання логічного захисту), які належать ОСОБА_7 .

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції погоджується і колегія суддів апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як встановлено під час апеляційного розгляду, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК України, задовольнив клопотання прокурора про накладення арешту на майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_7 , з тих підстав, що вказане майно у встановленому законом порядку визнане речовими доказами у межах кримінального провадження № 0000342 від 02.03.2023, та відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою збереження речових доказів та можливої спеціальної конфіскації.

З огляду на наведене та враховуючи, що слідчим суддею першої інстанції ретельно перевірено майно, на яке прокурор просив накласти арешт і його відношення до матеріалів кримінального провадження, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вилучене за місцем проживання ОСОБА_7 майно, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене, втрачене, знищене, відчужене чи зникнути.

Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст. ст. 132, 170 - 173 КПК України, наклав арешт на вилучене за місцем проживання ОСОБА_7 майно, врахувавши і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб та забезпечивши своїм рішенням розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість оскаржуваної ухвали ретельно перевірялися, проте не знайшли свого підтвердження, оскільки рішення слідчого судді ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, що підтвердженні достатніми даними, дослідженими судом.

Посилання апелянта на те, що вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів, є безпідставними, оскільки встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини кримінальних правопорушень у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що вилучені грошові кошти можуть бути об`єктом кримінально-протиправних дій або набуті кримінально-протиправним шляхом, а в інформації, що міститься у вилучених носіях, мобільному телефоні, документах та сім-картці, можуть зберегтися сліди вчинення кримінального правопорушення та містяться відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, отримати які можливо шляхом проведення судових експертиз, а отже дане майно відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для його арешту як речового доказу з метою збереження.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_10 , яка є дружиною ОСОБА_7 , та отримані останньою як дохід від продажу квартири, не спростовують висновків слідчого судді, викладених у оскарженій ухвалі.

Долучена апелянтом до апеляційної скарги на підтвердження вказаних ним доводів копія договору купівлі-продажу нерухомого майна від 26.01.2022 про продаж квартири за ціною 1 000 000 грн., сама по собі не може бути належним підтвердженням тієї обставини, що саме за вказані грошові кошти було придбано кошти в іноземній валюті на суму 8 900 доларів США, які у подальшому зберігались за місцем проживання підозрюваного, та були вилучені разом із коштами в сумі 140 000 грн.

Крім того, як убачається зі змісту апеляційної скарги захисника ОСОБА_22 та долученого до неї ордеру від 23.10.2023, адвокат ОСОБА_6 надає правову допомогу ОСОБА_7 у кримінальному провадженні, та доказів на підтвердження повноважень адвоката на здійснення захисту ОСОБА_10 , до апеляційної скарги не долучено.

При цьому, посилаючись в апеляційній скарзі на те, що вилучені грошові кошти належать ОСОБА_10 , доказів на підтвердження повноважень на здійснення захисту якої захисником ОСОБА_6 не надано, апелянтом не наведено доводів про те, яким чином накладений ухвалою слідчого судді арешт порушив права та охоронювані законом інтереси особи, в інтересах якої захисник звернувся з апеляційною скаргою - ОСОБА_7 .

Колегія суддів звертає увагу, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх належності і допустимості, достатності та взаємозв`язку, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, чи існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення, яка може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, правильності кваліфікації дій та винуватості особи в його вчиненні, а також оцінка належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження, а тому доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів причетності ОСОБА_7 до кримінальних правопорушень, неналежності та недопустимості як доказів протоколів негласних слідчих (розшукових дій), колегія суддів вважає передчасними.

Сукупність долучених до клопотання прокурора матеріалів та викладені у клопотанні обставини на даному етапі досудового розслідування є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, а питання наявності події та складу кримінального правопорушення підлягає вирішенню під час судового розгляду справи по суті.

Арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Як убачається з положень ч. 7 ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З урахуванням наведеного, відсутність грошових коштів у переліку, щодо якого прямо було надано дозвіл на відшукання в ухвалі слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2023 про дозвіл на обшук, не є перешкодою для тимчасового вилучення такого майна та звернення у подальшому з клопотанням про арешт такого майна за умови дотримання вимог ч. 5 ст. 171 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги у цій частині є безпідставними.

Крім того, колегією суддів ретельно перевірялись доводи апеляційної скарги про недотримання прокурором вимог ч. 5 ст. 171 КПК України щодо строку звернення із клопотанням, одна такі доводи є безпідставними та спростовуються матеріалами судового провадження.

Так, відповідно до абзацу 2 ч. 5 ст. 171 КПК України, у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст. 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як убачається із даних протоколу обшуку від 17.08.2023, вказану слідчу дію закінчено о 13 год. 05 хв. 17.08.2023, тоді як відповідно до даних долученої до клопотання роздруківки Укрпошта, клопотання подано слідчим до поштового відділення 18.08.2023, тобто з дотриманням строку, визначеного абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України.

Інші зазначені в апеляційних скаргах доводи не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді.

Колегією судів не встановлено порушень слідчим суддею положень ст.ст. 170, 172-173 КПК України. Ухвала слідчого судді відповідає вимогам ч. 5 ст. 173, 372 КПК України, та містить у собі підстави та мотиви прийнятого рішення.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що слідчим суддею рішення прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 в інтересах власника майна ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 28 вересня 2023 року, - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3