Справа № 185/711/24
Провадження № 1-кс/185/136/24
У Х В А Л А

25 січня 2024 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , у присутності підозрюваного ОСОБА_5 , законного представника ОСОБА_6 , педагога ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у сщ. Артемівське Артемівського району Донецької області, освіта неповна середня, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , є внутрішньо-переміщеною особою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , маючого судимість,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 186 КК України,

В С Т А Н О В И В:

25 січня 2024 року до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області звернулася слідчий СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_9 з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2023 року за № 0000438, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

Відповідно до зазначеного клопотання 14.10.2023 року близько 17:25 год. за адресою: м. Павлоград, вул. Південна, а саме на набережній р. Вовча, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під приводом телефонного дзвінка, шляхом обману, скориставшись відсутністю контролю потерпілої за власним майном, незаконно заволодів мобільним телефоном марки "Редмі 10", що належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та яким користувалась ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , завдавши матеріальну шкоду на суму 3 698,58 гривень.

За даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000438від 16.10.2023 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

02.01.2024 до Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла заява від ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка повідомила, що 14.08.2023 близько 13 год. 00 хв., перебуваючи на площі Соборній м. Павлограда Дніпропетровської області, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрито заволодів грошовими коштами у сумі 2 900,00 грн., які знаходились у сумці неповнолітнього сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

За даним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000004від 02.01.2024 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

19.01.2024 вищевказані кримінальні провадження об`єднані в одне провадження під загальним номером № 0000438.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 14 жовтня 2023 року приблизно о 12 год. 30 хв. (більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було) неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зустрів раніше знайому неповнолітню ОСОБА_11 поблизу автозаправки на розі вулиці Котовського та вулиці Центральної, де в послідуючому останні почали проводити свій час сумісно.

В цей же день, приблизно о 15 год. 30 хв. (більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було) у неповнолітнього ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння мобільним телефоном ОСОБА_11 , який їй не належить. Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне, протиправне заволодіння чужого майна і обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх намірів щодо посягання на чужу власність, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди власнику майна та бажаючи настання таких наслідків, тобто діючи умисно, шляхом зловживання довірою, з корисливих мотивів та з особистою зацікавленістю, користуючись довірою раніше знайомої йому ОСОБА_11 , повідомивши останній про необхідність користування мобільним телефоном, під цим приводом заволодів мобільним телефоном марки «Xiaomi», модель «Redmi 10», блакитного кольору, вартістю 3 698,58 грн., в якому знаходилась сім-карта оператору «Vodafon» НОМЕР_1 , який неповнолітня ОСОБА_11 добровільно передала неповнолітньому ОСОБА_5 , будучи переконаною в доброчесності його намірів.

Після чого, неповнолітній ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник та розпорядився майном, яким заволодів, на власний розсуд.

Таким чином, неповнолітній ОСОБА_5 своїми протиправними, умисними діями спричинив ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 3 698,58 грн.

Умисні протиправні дії неповнолітнього ОСОБА_5 кваліфіковані за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом довіри (шахрайство), вчинене повторно.

Окрім цього, неповнолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 14 серпня 2023 року в період часу з 13 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. (більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було), перебуваючи на площі Соборній міста Павлограда, зустрів раніше знайомого неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 , де в послідуючому у останніх зв`язалась розмова.

Надалі між неповнолітнім ОСОБА_5 та неповнолітнім потерпілим ОСОБА_13 виник конфлікт, де неповнолітній ОСОБА_5 взяв сумку неповнолітнього потерпілого і почав без дозволу останнього перевіряти кишені в сумці. Відкривши кишеню сумки посередині, неповнолітній ОСОБА_5 побачив грошові кошти у сумі 2 900,00 грн., замотані в хустинку. В цей час у неповнолітнього ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно в умовах воєнного стану (згідно указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року), а саме грошових коштів у сумі 2 900,00 грн., що належить неповнолітньому ОСОБА_13 .

В послідуючому, 14 вересня 2023 року в період часу з 13 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. (більш точного часу в ході досудового розслідування встановлено не було) неповнолітній ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно в умовах воєнного стану, розуміючи що неповнолітній ОСОБА_13 не може дати відсіч його протиправним діям, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом незаконного збагачення за рахунок чужого майна, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, ігноруючи волю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 , розуміючи свою фізичну перевагу, з корисливих мотивів, з метою наживи, умисно, відкрито, розуміючи незаконність і протиправність своїх дій, але не бажаючи відмовлятися від своїх злочинних намірів, усвідомлюючи те, що даний злочин він скоює в умовах очевидності, із корисних спонукань, забрав грошові кошти у сумі 2 900,00 грн. неповнолітнього ОСОБА_13 , чим спричинив останньому матеріального збитку на вказану суму.

Після чого, неповнолітній ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Дії неповнолітнього ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 4 ст. 186 КК України, а саме як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене в умовах воєнного стану.

Таким чином неповнолітній ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, тобто у відкритому викрадені чужого майна (грабіж), вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

25 січня 2024 року неповнолітнього ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190 КК України та ч. 4 ст. 186 КК України, а саме у заволодінні чужим майном шляхом довіри (шахрайство), вчиненому повторно; та у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно в умовах воєнного стану.

Підозра неповнолітнього ОСОБА_5 в інкримінованих йому злочинах повністю обґрунтована та підтверджується наступними доказами:

-показами потерпілого ОСОБА_10 ;

-показами свідка ОСОБА_14 ;

-копією квитанції з ломбарду ПТ Економ Ломбард «Добродькін і Компанія»;

-показами свідка ОСОБА_15 ;

-протоколом огляду предмета;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками;

-показами неповнолітнього свідка ОСОБА_11 ;

-протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками;

-показами неповнолітнього свідка ОСОБА_16 ;

-показами неповнолітнього свідка ОСОБА_17 ;

-висновком експерта товарознавчої експертизи;

-постановою про об`єднання матеріалів досудового розслідування;

-показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 ;

-показами законного представника потерпілого ОСОБА_12 ;

-показами неповнолітнього свідка ОСОБА_18 ;

-показами свідка ОСОБА_6 ;

-додатковими показами неповнолітнього потерпілого ОСОБА_13 в умовах «Зеленої кімнати»;

-висновком спеціаліста проведеного допиту неповнолітнього потерпілого в умовах «Зеленої кімнати»;

Враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий, вчинив тяжкі злочини, вказана обставина дає підстави вважати, що перебуваючи під загрозою кримінальної відповідальності та розуміючи реальність та невідворотність її настання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового слідства та суду. Також існує ризик впливу на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, знаючи їх анкетні дані, у ОСОБА_5 буде реальна можливість на них впливати з метою зміни показань. Крім того, враховуючи також той факт, що ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків, останній може вчинити інші кримінальні правопорушення.

Таким чином, оцінюючі в сукупності всі зібрані обставини у кримінальному провадженні та наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України: серед яких - переховуватися від органів досудового розслідування; незаконно впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, доцільно застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти ризикам, яка вказані у клопотанні.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 25 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Підозрюваний, його законний представник ОСОБА_6 , захисник адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечували щодо обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання слідчого, зокрема, міркування прокурора та слідчого щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, підозрюваного, законного представника, захисника, щодо можливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, передбаченого ст. 176 КПК України, проаналізувавши та зіставивши результаті розгляду клопотання слідчого між собою, та в сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням приходжу до наступного висновку.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.10.2023 року за № 0000438 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 186 КК України.

25.01.2024 року ОСОБА_5 було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 186 КК України.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, інших учасників цього ж кримінального провадження;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, статтею 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При цьому враховується, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 2004 року у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30 серпня 1998 року у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

У справі «Смірнови проти Росії» (п. 59) ЄСПЛ зазначив, що в досудовому звільненні особі може бути відмовлено через доведеність таких основних підстав, як: ризик неявки обвинуваченого на судовий розгляд (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. у справі «Штеґмюллер проти Австрії»); ризик перешкоджання з боку обвинуваченого, у випадку його звільнення, процесу здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 27 червня 1968 р. у справі «Вемгофф проти Німеччини»); вчинення ним подальших правопорушень (рішення ЄСПЛ від 10 листопада 1969 р. «Мацнеттер проти Австрії») або спричинення ним порушень громадського порядку (рішення ЄСПЛ від 26 червня 1991 р. у справі «Летельєр проти Франції»).

ЄСПЛ визнав допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою наявність із боку підозрюваного таких загроз, як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину. Проте й у цих випадках ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність відповідних ризиків, які слугують підставою тримання підозрюваного під вартою, повинна бути доведена в кожному конкретному випадку.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , вагомість наявних доказів вчинення ним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим у кримінальних правопорушеннях, враховуючи його вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше судимий, вчинив тяжкі злочини, не навчається, не працює, схильний до вчинення злочинів проти власності, враховуючи також існування ризиків незаконного впливу на потерпілих та свідків з метою схилення їх до надання суду неправдивих свідчень на його користь, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому слідчий суддя дійшов до висновку про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , оскільки інший, менш суворий запобіжний захід, не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти наявним ризикам у кримінальному провадженні.

Між тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Враховуючи матеріальне становище підозрюваного, а саме те, що він є неповнолітнім, не працює, тяжкість правопорушення, за вчинення якого він підозрюється, вважаю за необхідне визначити йому заставу у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави, вважаю за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього такі обов`язки:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_5 , відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.

Відповідно до ч. 4 ст. 196 КПК України слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372,395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 186 КК України - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк шістдесят днів, обчислюючи строк тримання під вартою з 18 години 10 хвилин 25 січня 2024 року.

Строк дії ухвали - до 18 години 10 хвилин 24 березня 2024 року.

Розмір застави визначити у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн. 00 коп., у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у разі внесення застави, обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1