Провадження №: 1-кс/755/4170/23
І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається
До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання дізнавача, котре погоджене з прокурором групи прокурорів прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про надання тимчасового доступу до документів у межах цього провадження, у зв`язку необхідністю встановлення обставин визначених ст. 91 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України при наявності на те передумов передбачених ст. 132, 163 вказаного Кодексу.
ІІ. Встановлені органом досудового розслідування обставини та наведені відомості щодо потреби застосування заходу забезпечення кримінального провадження
Дніпровським УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні за ознаками наведеного кримінального правопорушення.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 17.11.2023 невстановлена особа, знаходячись у невстановленому на даний час місці, шляхом зловживання довіри, використовуючи інтернет мережу, в додатку «Інстаграм», під приводом отримання грошей в борг, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_5 у сумі 9000 грн. 00 коп.
Невідомою особою потерпілому був наданий номер банківської картки АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 , на яку потерпілий перерахував грошові кошти у загальній сумі 9000 грн. 00 коп. До теперішнього часу потерпілому грошові кошти не повернені.
У силу чого виникла потреба в доступі до інформації про рух коштів згідно банківської карти АТ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № НОМЕР_1 .
Іншим способом, ніж розкрити банківську таємницю, отримати інформацію та копії документів, що мають доказове значення у кримінальному проваджені, неможливо.
ІІІ. Позиції сторін
Слідчим суддею, на підставі положень ст. 22, 26, 163 КПК України, визнано за можливе провести судовий розгляд клопотання без участі представника особи у володінні, якої знаходяться речі і документи та сторони обвинувачення, зокрема враховуючи заяву ОСОБА_6 про розгляд питання на підставі наявних даних без участі представників УП.
IV. Правове регулювання питання тимчасового доступу до речей і документів
Тимчасовий доступ до речей і документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення його дієвості (п. 5 ч. 2 ст. 131, ч. 1 ст. 132 КПК України), та полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (ч. 1 ст. 159 КПК України).
Тимчасовий доступ до речей і документів здійснюється на підставі ухвали слідчого судді (ч. 2 ст. 159 КПК України).
Враховуючи загальні для всіх заходів забезпечення правила їх застосування (ч. 3, 4 ст. 132 КПК України), а також специфічні саме для цього заходу забезпечення підстави (ч. 5, 6 ст. 163 КПК України), сторона, яка подає клопотання, має довести наступні обставини: 1) потреби розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні; 2) може бути виконане завдання, для виконання якого звертаються із клопотанням; 4) без застосованого заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, неможливо; 5) ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 6) вони самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні; 7) при цьому вони не становлять собою або не включають речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю або, у протилежному випадку: (і) є можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах; (іі) неможливо іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.
V. Мотиви, з яких виходила слідчий суддя при постановленні ухвали
Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України, проаналізувавши наведені в ньому доводи, приходить до наступного.
В силу ч. 2 ст. 160 КПК у клопотанні зазначаються: 3) речі і документи, тимчасовий доступ до яких планується отримати; 4) підстави вважати, що речі і документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 6) можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю .
Згідно ч. 5 ст. 163 КПК слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи: 1) перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; 2) самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні.
При цьому, така засада кримінального провадження як змагальність сторін, визначена ст. 22 КПК України, передбачає самостійне обстоювання учасниками кримінального провадження їхніх правових позицій. Таке обстоювання полягає не лише у повідомленні суду своєї позиції та її належній аргументації, а й у доведенні відповідними засобами доказування певних обставин чи фактів, на яких вона ґрунтується.
Кримінальний процесуальний закон зобов`язує суд ухвалювати рішення на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України, що є ознакою обґрунтованості судового рішення (ч. 3 ст. 370 КПК України). А тому, при оцінці дійсності обставин визначених п. 3, 4, 6 ч. 2 ст. 160, п. 1, 2 ч. 5 ст. 163 КПК, Суд не може покладатися виключно на повідомлення учасника кримінального провадження щодо певних обставин, тобто презюмувати їх достовірність.
Адже, указуючи у зверненні про певного роду факти, заявник має довести слідчому судді, що вони дійсно мали місце, адже з положень п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України убачається, що до компетенції саме слідчого судді віднесено судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному проводженні.
Більш того, слід нагадати, що під час провадження на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція)неухильно застосовується принцип affirmanti incumbit probatio (той, хто стверджує щось, повинен довести це твердження).
Разом з тим, за наслідками розгляду клопотання не можливо говорити, що, заявник довів обставини визначені п. 3, 4, 6 ч. 2 ст. 160, п. 1, 2 ч. 5 ст. 163 КПК, адже їх аргументація базується на припущеннях слідства, щодо того, що певний факт, а не підтверджується відповідними доказами.
Позаяк, до звернення надано копії матеріалів, котрі не завірено жодним чином, тобто наявні додатки, які не можуть засвідчувати будь-які обставини, позаяк, Верховний Суд у справі № 160/7887/18 указав, що для аналізу питання завірення документів у копіях слід брати до уваги, що серед іншого, копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку; під засвідченням копії документа слід розуміти саме засвідчення відповідності копії оригіналу відповідного документу, відсутність на копії напису про її засвідчення «Згідно з оригіналом» чи в іншому словесному виразі дає підстави вважати її такою, що не посвідчена в установленому порядку.
За таких обставин, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, у порядку ст. 94 КПК України, вважає, що оскільки не доведені обставин визначених ст. 160, 163 того ж Кодексу, це є підставою для відмови в задоволенні такого клопотання.
З цих підстав Суд, керуючись ст. 131-132, 159-166, 369-372, 376 КПК України, постановив :
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді, та є обов`язковою до виконання на всій території України.

Слідчий суддя ОСОБА_7