Провадження № 1-кс/686/1242/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2024 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , перевіривши матеріали клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000486,

встановив:

01.02.2024 р. прокурор відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке 31.01.2024 р., в ході проведення обшуків, було тимчасово вилучене, а саме, на вилучені у ОСОБА_3 , в ході проведення 31.01.2024 р., в період часу 06 год. 47 хв. до 12 год. 37 хв., обшуку у будинку АДРЕСА_1 , зокрема, на: мобільний телефон «Нокія» ТА 1114, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 та лайфсел; мобільний телефон «Нокія» ТА1192, з сім-карткою лайвсел, ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 ; мобільний телефон «Айфон» 10, ІМЕІ: НОМЕР_6 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку водафон НОМЕР_7 ; мобільний телефон «Редмі» 9А, ІМЕІ 1: НОМЕР_8 , ІМЕІ 2: НОМЕР_9 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_10 ; мобільний телефон ОРРО А54, ІМЕІ 1: НОМЕР_11 , ІМЕІ 2: НОМЕР_12 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_13 та сім-карткою оператора мобільного зв`язку Київстар НОМЕР_14 ; мобільний телефон «Айфон» 14 Про Макс, ІМЕІ 1: НОМЕР_15 , ІМЕІ 2: НОМЕР_16 , з сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_17 ; тримач до сім-картки Лайфсел з номером НОМЕР_18 , поміщені до сейф пакету PSP 6108717; аркуш паперу, з речовиною рослинного походження зеленого кольору, поміщений до сейф пакету 7366353; ключі від автомобіля «Фольксваген Гольф», поміщені до сейф пакету 7366352; ключі від автомобіля Мерседес, поміщені до сейф пакета 7366350; планшет Самсунг GTP3100 та Планшет Айпад А1395, поміщені до сейф пакету PSP 6108716; відеореєстратор Partizan моделі АРМ 444, разом з блоком живлення, поміщені до сейф пакету SUD 3079963; банківську картку Приватбанк НОМЕР_19 , поміщену до сейф пакету 7366351; 3 тримачі до сім-карт оператора мобільного зв`язку «Водафон» та два упакування до мобільних телефонів «Нокія» 105, ІМЕІ 1: НОМЕР_20 , ІМЕІ 2: НОМЕР_21 , та «Нокія» 105, ІМЕІ1: НОМЕР_22 , ІМЕІ2: НОМЕР_23 ; тримач до сім карти оператора зв`язку «Тримоб», тримач до сім карти оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_24 , сім-карту оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_25 , поміщені до сейф пакета 7366348; прилад нічного бачення TSA 10/40, серійний номер НОМЕР_26 , поміщений до сейф пакета SUD 3079964; пристрій для куріння у виді пластикової пляшки з дерев?яним муштуком та нашаруванням речовини темного кольору, поміщений до сейф пакету SUD 3079965; металевий муштук з нашаруванням речовини темного кольору, поміщений до сейф пакету 7366347; флеш накопичувач по 2 Gb, поміщений до сейф пакету 7366346; флеш накопичувач по 2 Gb, поміщений до паперового пакету; карабін МКМ 072СБ КІ- НОМЕР_27 , 2 магазини, глушник, помпова рушниця Remington 870 KP 12 N CC25600E, поміщені до поліетиленового пакету, що опломбований з надписом NPU F668742; 22 набої кал.7,62, поміщені до сейф пакету 7344406; на вилучені у ОСОБА_3 , в ході проведення 31.01.2024 р., в період часу 13 год. 05 хв. до 13 год. 30 хв., обшуку в автомобілі «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_28 , зокрема, на: банківську картку Ощадбанку за № НОМЕР_29 ; упакування від сім-картки оператора мобільного зв`язку «Водафон», поміщені до НОМЕР_30 ; автомобіль «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_28 , номер кузова НОМЕР_31 ; на вилучений у ОСОБА_3 автомобіль марки «Volkswagen New Beetle», д.н.з. НОМЕР_32 , номер кузова НОМЕР_33 , під час проведення 31.01.2024 р., в період часу 15 год. 20 хв. до 15 год. 25 хв., у цьому транспортному засобі обшуку; на вилучений у ОСОБА_3 автомобіль марки «Мерседес Бенс Віто 111», НОМЕР_34 , номер кузова НОМЕР_35 , під час проведення 31.01.2024 р., в період часу 14 год. 17 хв. до 14 год. 32 хв., у цьому транспортному засобі обшуку; а також на вилучені у ОСОБА_4 , в ході проведення 31.01.2024 р., в період часу 11 год. 50 хв. до 12 год. 30 хв., обшуку в автомобілі марки «БМВ 535», д.н.з. НОМЕР_36 , зокрема, на: тримач до сім-карти лайфсел НОМЕР_37 ; тримач до сім карти «Водафон» без номеру, поміщені до сейф пакету 7344410; автомобіль марки «БМВ 535», д.н.з. НОМЕР_36 , № кузова НОМЕР_38 .

Дослідивши надані матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, а також відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України, вбачається, що арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зі змісту ч. 6 ст. 170 КПК України вбачається, що у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, окрім іншого, ще й наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Частиною 1 ст. 171 КПК України визначено, що з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Вказаним вимогам закону подане прокурором клопотання не відповідає.

Так, у поданому клопотанні прокурор не аргументує достатнім чином, які підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у вказаному кримінальному провадженні наявні, відсутнє обґрунтування, яке значення мають речі (без конкретизації індивідуальних ознак цих речей (флеш накопичувачів, магазинів, глушника, тримачів до сім-карт)), на які просить накласти арешт прокурор, як речові докази та які обставини за допомогою цих доказів можливо довести у кримінальному провадженні № 0000486, а відтак, яка необхідність у накладенні арешту саме на це майно. В цьому контексті наявність постанови слідчого про визнання майна речовими доказами, в якій також відсутня аргументація щодо висвітлення ознак речових доказів, не є визначальним юридичним фактом для оцінки відповідності речей вимогам ст.98 КПК України. Зокрема, у клопотанні прокурора відсутня будь-яка аргументація, яке значення вилучене майно (в тому числі: папір з речовиною рослинного походження; транспортні засоби та ключі від них; відео реєстратор; прилад нічного бачення; пристрій для куріння; муштук; флеш накопичувачі; карабін; магазини; глушник; помпова рушниця та інше вилучене майно) має як речовий доказ для встановлення обставин, з тих, що відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке розслідується по факту вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст.190 КК України. Відсутні й відомості у цьому клопотанні і доданих до нього матеріалах й про те, що всі вилучені в ході проведених обшуків мобільні телефони, з сім-картами та тримачами до них, банківська карта містять ознаки речових доказів. З огляду на те, що докази перерахування грошових коштів з банківського рахунку орган досудового розслідування може отримати з дотриманням вимог Закону України «Про банки і банківську діяльність», прокурором у клопотанні також не наведено, яка є необхідність в накладенні арешту на банківську платіжні картку, яка лише пов`язана з рахунком, що належить держателю картки, проте власником такої картки є банк-емітент, що випустив картку.

Також не зазначає прокурор у клопотанні, на чиє майно він просить накласти арешт (кому належать вилучені речі), хоча мав би зазначити конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном. Також, у клопотанні прокурора зазначено про необхідність накладення арешту на транспортні засоби, при цьому до клопотання долучено копії протоколів обшуків, які були проведені в автомобілях та будинку, однак документів, які б підтверджували належність транспортних засобів, на які просить накласти арешт прокурор, та житлового приміщення певним особам, до матеріалів клопотання взагалі не долучено.

Крім того, прокурор у клопотанні вказує про необхідність проведення з вилученим майном експертних досліджень, однак, із матеріалів поданого прокурором клопотання не вбачається та обставина, що вилучені в ході проведення вказаного обшуку речі мають бути об`єктом будь-яких експертних досліджень (не долучено постанов про призначення експертиз). Зокрема, до клопотання прокурором долучено лише: витяг з ЄРДР (на 9 арк.); 4 ухвали слідчих суддів, якими надавався дозвіл на проведення обшуків (на 4 арк.); 5 протоколів обшуку (на 12 арк.); 5 постанов про визнання речових доказів (на 6 арк.), інших документів, якими б прокурор міг обґрунтувати свої доводи, до клопотання долучено не було. В тому числі, не долучає до свого клопотання прокурор й ухвали слідчого судді, якою б надавався дозвіл на проведення вищеозначеного обшуку в автомобілі «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_28 , що позбавляє слідчого суддю можливості перевірити законність вилучення під час обшуку речей, на які просить накласти арешт прокурор.

Також, із врахуванням тієї обставини, що прокурор у клопотанні як мету арешту зазначає про необхідність відшкодування збитків потерпілим в порядку цивільного позову, прокурор до клопотання мав би долучити документи, які б дали змогу пересвідчитись в обґрунтованості підозри тієї особи, що є власником майна, у вчиненні кримінального правопорушення, разом з тим, таких документів прокурор до клопотання не долучає, як і не посилається на відповідні докази у своєму клопотанні. Відсутні відомості у клопотанні прокурора щодо розміру спричиненої шкоди та вартості майна, на яке він просить накласти арешт, що є необхідним для визначення розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, відсутній у матеріалах клопотання й сам цивільний позов, з обґрунтуванням його розміру.

Не наведено у клопотанні прокурора й існування обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України. У клопотанні йдеться, що є необхідність в арешті майна, з позбавленням права розпорядження та користування цим майном, однак в чому полягає ця необхідність, прокурор у клопотанні не зазначає.

Крім того, у відповідності до ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Однак, матеріали поданого прокурором клопотання не містять контактних даних осіб (в тому числі представників банків-емітентів, які випустили банківські картки), яким належить майно, на яке просить накласти арешт прокурор, що позбавляє слідчого суддю можливості повідомити вказаних осіб про час і місце розгляду справи у передбачений законом строк.

Вказані недоліки позбавляють слідчого суддю можливості вирішити питання про накладення арешту та мають бути усунуті прокурором, із зазначенням у розрізі кожного вилученого предмету його ознак речових доказів, визначених ст.98 КПК України, значення для кримінального провадження, мети накладення арешту, визначеної ст.170 КПК України, обставин, передбачених ч.3 ст.132 КПК України, та на чиє майно він просить накласти арешт, з долученням документів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, клопотання прокурора підлягає поверненню ініціатору для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст.171, 172 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання прокурора відділу Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_2 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000486, - повернути прокурору, встановивши строк в сімдесят дві години для усунення недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя