Провадження № 1-кп/947/292/24
УХВАЛА

16.01.2024 року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000447 від 23.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 186 КК України та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 186 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0000447 від 23.03.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 4 ст. 186 КК України та ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 4 ст. 186 КК України.

У судовому засіданні прокурором було заявлене клопотання про продовження обвинуваченим, кожному окремо, запобіжнього заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, з триманням в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Прокурор, посилаючись на доводи, викладені у письмових клопотаннях, мотивує свої клопотання тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень: одного особливо тяжкого - передбаченого ч.3 ст.307 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, та одного тяжкого - передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, він не має постійного місця реєстрації та проживання на території України, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - переховування від суду.

Також, необхідність проведення допитів в судовому засіданні свідків і потерпілого, домашні адреси яких відомі обвинуваченому ОСОБА_6 свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на потерпілу і свідків у цьому ж кримінальному провадженні; схиляючи їх до зміни своїх показань на користь ОСОБА_6 ;

Крім того, ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, постійних джерел доходів не має, обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень: особливо тяжкого - передбаченого ч.3 ст.307 КК України, та тяжкого - передбаченого ч.4 ст.186 КК України, що свідчить про те, що він може вчиняти інші кримінальні правопорушення та підтверджує наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, і тому, враховуючи, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину саме із застосуванням насильства, підстави для визначення розміру застави відсутні.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушень: одного - передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, та другого - передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, він не мешкає за місцем реєстрації, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст. 177 КПК України - переховування від суду.

Також, необхідність проведення допитів в судовому засіданні свідків і потерпілого, домашні адреси яких відомі обвинуваченому ОСОБА_7 - свідчить про наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, - незаконного впливу зі сторони обвинуваченого на потерпілу і свідків у цьому ж кримінальному провадженні; схиляючи їх до зміни своїх показань на користь ОСОБА_7 ;

Крім того, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, постійних джерел доходів не має, обвинувачується у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушень, що свідчить про те, що він може вчиняти інші кримінальні правопорушення та підтверджує наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, і тому, враховуючи, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину саме із застосуванням насильства - підстави для визначення розміру застави відсутні.

Захисник ОСОБА_4 , яка була викликана на окрему дію в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 заперечувала проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що ризики, перелічені прокурором нічим не обгрунтовані та не підтверджені.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Захисник ОСОБА_5 , який здійснює захист інтресів ОСОБА_7 , заперечуваа проти продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що ризики не обгрунтовані та не підтверджені.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечує проти задоволення клопотання прокурора, підтримав думку захисника.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні двох кримінальних правопорушень: одного особливо тяжкого - передбаченого ч.З ст.307 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, та одного тяжкого - передбаченого ч.4 ст.186 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні двох тяжких кримінальних правопорушень: одного - передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, та другого - передбаченого ч.4 ст. 186 КК України, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого, суд враховує вимоги пунктів 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Приймаючи до уваги вищенаведене, та зважаючи на відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , відсутність у суду інформації про офіційне працевлаштування, той факт, що він обвинувачується у вчиненні одного особливо тяжкого та тяжкого злочину, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років з конфіскацією майна, суд доходить висновку про існування зазначених прокурором та передбачених ст.177 КПК України ризиків, і про те, що суспільний інтерес щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою переважає над його особистими інтересами і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти зазначеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Приймаючи до уваги вищенаведене, та зважаючи на відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_7 , відсутність у суду інформації про офіційне працевлаштування, той факт, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до длесяти років з конфіскацією майна, суд доходить висновку про існування зазначених прокурором та передбачених ст.177 КПК України ризиків, і про те, що суспільний інтерес щодо тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою переважає над його особистими інтересами і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти зазначеним ризикам, а тому суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжуючи відносно обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , кожного окремо, запобіжний захід у виді тримання під вартою, суд вважає, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд приходить до висновку, що необхідно продовжити відносно обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , кожного окремо, строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи, що обвинувачені ОСОБА_6 і ОСОБА_7 обвинувачуються, втому числі у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, суд вважає необхідним при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначити розмір застави у кримінальному провадженні.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 331, 369-372, 392-395 КПК України, суд ,

ПОСТАНОВИВ

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 15.03.2024 року включно в ДУ "Одеський слідчий ізолятор".

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, до 15.03.2024 року включно в ДУ "Одеський слідчий ізолятор".

Ухвала суду щодо продовження запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченим, прокурору та направити в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» (для виконання).

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Суддя ОСОБА_1