Справа № 468/1464/23
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К

іменем УКРАЇНИ

28.11.2023 року Баштанський районний суд Миколаївської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Баштанка кримінальне провадження №0000616 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівка Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого відповідно до ст. 89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), обвинуваченого ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 в Україні введений воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався.

24.02.2022 року солдат ОСОБА_3 був призваний на військову службу за мобілізацією та призначений на посаду стрільця відділення охорони взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_2 .

07.05.2022 року солдат ОСОБА_3 призначений на посаду навідника ІНФОРМАЦІЯ_3 військової частини НОМЕР_1 , де 17.05.2022 року був зарахований до списків особового складу вказаної військової частини.

03.10.2022 року о 09.00 год. солдат ОСОБА_3 , діючи умисно протиправно з метою тимчасового ухилення від обов`язків військової служби в умовах воєнного стану самовільно залишив місце несення військової служби у тимчасовому місці дислокації військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 , та незаконно перебував поза межами місця несення служби, проводячи час на власний розсуд, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце несення військової служби, до 17.01.2023 року, коли ОСОБА_3 повідомив про себе відповідному підрозділу Державного бюро розслідувань.

Таким чином, судом в межах судового розгляду, визначених ст. 337 КПК України, встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 407 ч. 5 КК України - самовільне залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах воєнного стану.

Свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_3 визнав повністю, підтвердивши викладені в обвинувальному акті обставини, та вказав, що дійсно проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та 03.10.2022 року самовільно залишив її місце тимчасової дислокації в АДРЕСА_2 та поїхав додому, де перебував до 17.01.2023 року, коли на телефонний дзвінок з`явився до слідчого. У вчиненому розкаюється.

Крім власного визнання обвинуваченим своєї вини, його винуватість у скоєному підтверджується комплексом досліджених в суді доказів.

Відповідно до витягу з наказу №40 від 24.02.2022 року солдат ОСОБА_3 призваний на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до акту службового розслідування від 14.10.2022 року - військовослужбовець ОСОБА_3 03.10.2022 року самовільно залишив підрозділ військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_2 .

Таким чином описані вище обставини вказують на доведеність в діях ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч.5 КК України.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд враховує особу винного, який за місцем служби характеризується посередньо, характер вчиненого ним кримінального правопорушення, що віднесений до категорії тяжких злочинів, обставини вчинення кримінального правопорушення, відносно нетривалий період самовільного залишення служби.

Обставиною, що пом`якшує відповідальність обвинуваченого, суд визнає його щире каяття, яке підтверджується тим, що протягом досудового розслідування та судового розгляду він свою вину в чиненні даного кримінального правопорушення визнав, у зв`язку з чим самостійно з`явився до слідчого, оскільки в реєстрі матеріалів кримінального провадження відсутні відомості про розшук ОСОБА_3 .

Що ж до вказаної в обвинувальному акті обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, його активного сприяння розкриттю кримінального правопорушення, то суду не надані будь-які відомості про те, що обвинувачений повідомляв органу досудового розслідування якійсь обставини вчиненого ним діяння, які не були йому відомі з інших джерел, в тому числі і з матеріалів службового розслідування. Тому у суду відсутні підстави для визнання даної обставини такою, що пом`якшує покарання обвинуваченого.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.

З врахуванням наведених обставин, при наявності обставини, яка пом`якшує та за відсутності обставин, які обтяжують покарання, з врахуванням особи обвинуваченого, який вважається таким, що не має судимостей відповідно до ст. 89 КК України, має двох неповнолітніх дітей, з врахуванням досудової доповіді органу з питань пробації про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, суд приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 без відбування покарання і доцільність застосування ст.75 КК України, ухваливши звільнення його від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням та з покладанням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Можливість звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням підтверджується тим, що на час вчинення ним даного кримінального правопорушення ст. 75 КК України не містила заборони на звільнення від відбування покарання з випробуванням осіб, які засуджені за ст. 407 КК України. Натомість відповідно до ч.2 ст. 4, ч.2 ст. 5 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 370,374 КПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 5 КК України, і призначити йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом дворічного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

На вирок може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів.

Суддя