Справа № 947/9090/23
Провадження № 1-кп/947/834/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.10.2023 року Київський районний суд м. Одеси, в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000859 від 28.12.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Київського районного суду м. Одеси знаходиться обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.185 КК України.

Прокурор просив суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, не одружений, не працюючого, відсутні стійки соціальні зв`язки у суспільстві, у зв`язку з чим може переховуватися від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно чинити тиск на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, може скоїти інше кримінальне правопорушення. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_6 .

Прокурор просив суд продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 дію обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, раніше судимий, одружений, не має дітей, не працюючого, відсутні стійки соціальні зв`язки у суспільстві, у зв`язку з чим може переховуватися від суду. Крім того, обвинувачений ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно чинити тиск на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, може скоїти інше кримінальне правопорушення. Застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, на думку прокурора, не може усунути існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України і не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 .

Захисник ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_6 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, просили зменшити розмір застави визначений як альтернативного виду запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження відносно ОСОБА_7 дії обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ризики на які посилається прокурор не доведені. Обвинувачений ОСОБА_7 має постійне місце мешкання, одружений, на його утриманні перебувають діти, у нього наявні тяжки захворювання, в разі зміни запобіжного заходу на не пов`язаний з триманням під вартою, виїхати за межи країни не зможе, у зв`язку з забороною виїзду чоловікам віком від 18 до 60 років. Також, по справі зібрані всі докази, тому відсутній ризик їх знищення. Так відповідно до практики ЄСПЛ, рішення "Істоміна проти України" при обранні розміру застави необхідно здійснити ретельну оцінку спроможності особи сплатити визначений розмір застави, тому враховуючи зазначене, захисник просив зменшити розмір застави до 120 000 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтрима думку свого захисника.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт, клопотання прокурора, клопотання обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суд прийшов до наступного.

Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вивчивши обвинувальний акт, клопотання прокурора, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що він не судимий в силу ст. 89 КК України, не одружений, не працевлаштований, відсутнє джерело доходу, тобто відсутні стійки соціальні зв`язки у суспільстві, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_6 винним, того факту, що існують ризики того, що ОСОБА_6 перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність, уникнути від явки до суду, може знищити, сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та незаконно чинити тиск на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про суспільний інтерес у триманні обвинуваченого під вартою, переважає над особистими інтересами обвинуваченого, і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вивчивши обвинувальний акт, клопотання прокурора, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, оскільки обвинувачений ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, що він раніше судимий, не одружений, не працевлаштований, відсутнє джерело доходу, тобто відсутні стійки соціальні зв`язки у суспільстві, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_7 винним, того факту, що існують ризики того, що ОСОБА_7 перебуваючи на волі, зможе продовжити злочинну діяльність, уникнути від явки до суду, може знищити,сховати або спотворити речі, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення

та незаконно чинити тиск на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні, суд приходить до висновку про суспільний інтерес у триманні обвинуваченого під вартою, переважає над особистими інтересами обвинуваченого, і що жоден з більш м`яких запобіжних заходів може не забезпечити належної поведінки обвинуваченого та запобігти передбаченим ст. 177 КПК України ризикам, а тому вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, суд вважає, що ризики, які існували на час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу і запобігти їм шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів не можливо, оскільки такі запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

Розглядаючи доводи захисників та обвинувачених, суд вважає, що наявність у обвинувачених місця мешкання, захворювань, родини, їх матеріальний стан, не можливо на даний час віднести до тих стримуючих чинників, які б були у повному обсязі здатні мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченими дій, спрямованих на ухилення від суду та можливого покарання. Так з огляду на характер інкримінованого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжкого злочину, чітким є переконання суду, що ані домашній арешт, ані інші більш м`які запобіжні заходи, окрім як тримання під вартою не зможуть запобігти наведеним вище ризикам. Розмір застави слід залишити без змін, оскільки підстави для зменшення розміру застави відсутні.

Так, суд вважає, що посилання захисника ОСОБА_5 на рішення ЄСПЛ "Істоміна проти України" безпідставне, тому що в цьому рішенні були досліджені обставини коли визначений судом розмір застави у 125 разів перевищував максимальний розмір, який міг бути визначений для виду злочину, в якому обвинувачувалася заявниця, але обвинуваченим ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визначено розмір застави в межах вимог п.2 ч.5 ст. 182 КПК України.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, а також обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 беручи до уваги, що злочин вчинено без застосування насильства, суд вважає необхідним залишити без змін визначений раніше розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченими обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.177-178,181,183,184,194,196,197,290,291,331,369-372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, та про зменьшення розміру застави, залишити без задоволення.

Задовольнити клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Продовжити відносно ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» строком на 60 днів, тобто до 04.12.2023 року.

Залишити без змін, раніше визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 190 000 гривень.

Продовжити відносно ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «ОСІ» строком на 60 днів, тобто до 04.12.2023 року.

Залишити без змін, раніше визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 208 000 гривень.

Обвинувачені або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачені звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на кожного обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 обов`язки строком на 60 днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явився за викликом до суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в

дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копія ухвали вручається обвинуваченим, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Одеського апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1