ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кп/753/1026/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" січня 2024 р.

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

проводячи підготовче судове засідання в залі суду у м. Києві в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР № 0001715 від 22.12.2014 р. за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Лосинівка Ніжинського району Чернігівської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Заболотів, Снятинського району, Івано-Франківської обл., громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

сторони кримінального провадження та інші учасники:

прокурор ОСОБА_6 ,

захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представник потерпілого ОСОБА_10 ,

обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва 03 січня 2024 року надійшло клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах підзахисного ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0001715.

Аналогічне клопотання надійшло до суду від захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_5 .

Під час підготовчого судового засідання, захисник ОСОБА_7 подане клопотання підтримав та вважав наявними підстави для його задоволення. Вказуючи на можливість застосування положень Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03.10.2017 № 2147-VIII (далі також - Закон № 2147-VIII), захисник посилався на практику ЄСПЛ, а також рішення Конституційного суду України та Конституцію України. Як вважає захисник, строки досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні пройшли та стороною обвинувачення не дотримано їх після повернення обвинувального акту прокурору.

Захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 також підтримали клопотання про закриття кримінального провадження, наголосивши на пріоритетності дії норм Конституції України.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на питання суду підтвердили, що їм зрозуміла нереабілітуюча підстава закриття кримінального провадження відносно них, однак просять суд кримінальне провадження закрити.

Представник потерпілого заперечував щодо задоволення клопотання сторони захисту, вважаючи неможливим застосування положень Закону № 2147-VIII до кримінальних проваджень відомості щодо яких внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань до 15 березня 2018 р.

Прокурор, надавши суду свої письмові заперечення, вважав за неможливе задоволення клопотання сторони захисту про закриття цього кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, вказавши, що після повернення обвинувального акту досудове розслідування не відновлювалось і ніяких процесуальних дій стороною обвинувачення не вчинялось.

Суд, заслухавши сторін кримінального провадження, вивчивши подані клопотання, заперечення на них, а також матеріали кримінального провадження в обсязі необхідному для розв`язання заявленого клопотання, приходить до такого висновку.

Узагальнено письмове клопотання захисника ОСОБА_7 зводиться до того, що 01 січня 2024 набрав чинності Закон України від 08.12.2023 № 3509- IX, яким змінено редакцію частини першої статті 219 КПК України, а також доповнено абзац другий частини сьомої статті 284, зокрема, що якщо обставини передбачені в тому числі п. 10 частини першої цієї статті виявляються під час судового розгляду суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження.

Крім цього, обвинувальний акт повертався прокурору судом першої інстанції, яке 14 березня 2018 залишено без змін апеляційним судом, а 26 червня 2018 обвинувальний акт від 19 червня 2018 року у цьому кримінальному провадженні надійшов до Дарницького районного суду м. Києва. За підрахунком захисника, обвинувальний акт у цій справі скерований прокурором до суду з порушенням присічних строків досудового розслідування, які закінчились і не підлягають поновленню, щонайменше на 62 дні. Також, сторона захисту у своєму клопотанні посилається на чисельні рішення Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - ККС ВС) щодо підрахунку строків досудового розслідування та висновків касаційного суду з цих питань і вважає можливим застосування до обставин цього кримінального провадження положень Закону № 2147-VIII.

З письмового клопотання захисника ОСОБА_8 вбачається, що направлення прокурором обвинувального акту після закінчення досудового розслідування до суду поза межами строків досудового розслідування у кримінальних провадженнях щодо злочинів, які не є тяжкими чи особливо тяжкими проти життя та здоров`я, виключає набуття особою статусу обвинуваченого, а отже, унеможливлює розгляд в суді кримінального провадження по суті та тягне за собою закриття кримінального провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України. Крім цього, захист у своєму клопотанні також посилається на рішення ККС ВС, окрему думку щодо підрахунку строків досудового розслідування та висновків касаційного суду з цих питань.

У письмових запереченнях прокурор зазначає, що Закон № 2147-VIII з урахуванням того, що відомості про кримінальне правопорушення у кримінальному провадженні № 0001715 внесені 22 грудня 2014, тобто до 03 жовтня 2017, а тому у вказаному кримінальному провадженні неможливо застосувати п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК, що підтверджується зокрема висновком об`єднаної палати ККС ВС, перший обвинувальний акт скеровано до суду в межах строку досудового розслідування. Також, прокурор вважає невірним трактуванням наведену практику ККС ВС захисником ОСОБА_7 .

Дослідженням матеріалів кримінального провадження у співставленні з клопотаннями сторони захисту, а також запереченнями сторони обвинувачення, встановлено таке:

7 березня 2014 року ГСУ МВС України зареєстровано кримінальне провадження № 0000113 за фактом заволодіння службовими особами ПАТ «Брокбізнесбанк» шляхом зловживання службовим становищем коштами на загальну суму 650 млн. грн. при видачі кредиту ТОВ «ВІРТУС-XXI», за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України;

30 липня 2014 року ГПУ зареєстровано кримінальне провадження № 0000699 про заволодіння в період лютого 2014 року шляхом зловживання службовим становищем групою осіб під загальним керівництвом першого заступника Голови правління НБУ ОСОБА_4 у співучасті із головою правління ПАТ «Аграрний фонд» ОСОБА_5 та службовими особами ПАТ «Брокбізнесбанк» коштами ПАТ «Аграрний фонд» на загальну суму 2 069 194 000 грн., що є особливо великим розміром, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України;

30 липня 2014 року матеріали кримінальних проваджень № 0000113 та № 0000699 об`єднані прокурором в одне провадження за № 0000113, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України;

31 липня 2014 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України;

22 грудня 2014 року з матеріалів кримінального провадження № 0000113 в окреме провадження за № 0001715 виділено матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України;

17 березня 2015 року постановою першого заступника Генерального прокурора України строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0001715 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України продовжено до 10 місяців.

08 квітня 2015 року досудове розслідування зупинено;

14 травня 2015 року досудове розслідування відновлене та ОСОБА_4 змінено раніше повідомлену підозру та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України;

20 травня 2015 року ОСОБА_5 змінено раніше повідомлену підозру та повідомлено про нову підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України;

03 липня 2015 року обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_4 та ОСОБА_5 затверджений прокурором і надійшов до суду;

30 листопада 2017 року ухвалою Дарницького районного суду м. Києва, залишеною без змін 14 березня 2018 року ухвалою Апеляційного суду м. Києва, вказаний обвинувальний акт повернутий прокурору;

26 червня 2018 року змінений обвинувальний акт від 19 червня 2018 року надійшов до Дарницького районного суду міста Києва.

З наведених фактів, а саме: повідомлення про підозру, зупинення/відновлення/продовження строків досудового розслідування, складення та скерування обвинувального акту до суду і отримання його судом вбачається, що вперше обвинувальний акт надійшов до суду в межах строку досудового розслідування.

В такому випадку, якщо сторона обвинувачення направила обвинувальний акт до суду в межах строку досудового розслідування, однак його було повернуто, то період між поверненням обвинувального акту і направленням до суду нового обвинувального акту не входить до строку досудового розслідування, адже його закінчено зверненням до суду з обвинувальним актом вперше, і не може йтися про будь-яке досудове розслідування в цей період (постанови ККС ВС від 07 грудня 2022 у справі № 618/1033/20, від 05 жовтня 2023 у справі № 759/12245/22).

А тому, суд не може погодитись з позицією сторони захисту, що датою закінчення досудового розслідування у цій справі, відповідно до положень ст. 283 КПК України, тобто шляхом складання/затвердження прокурором (19 червня 2018) і направлення до суду обвинувального акту є 26 червня 2018 року, тобто направлення обвинувального акту після усунення недоліків.

Така позиція грунтується на тому, що повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з тим, що такий процесуальний документ не відповідав вимогам КПК не відновило досудового розслідування та перебіг його строків.

Так, у постановах ККС ВС від 26 жовтня 2022 року у справі № 686/10785/16-к, від 07 грудня 2022 року у справі № 618/1033/20 зазначено що у разі повернення обвинувального акту, який не відповідає вимогам КПК, повноваження прокурора обмежені лише усуненням недоліків цього обвинувального акту.

Як встановлено п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо після повідомлення особі про підозру закінчився строк досудового розслідування, визначений статтею 219 цього Кодексу, крім випадку повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого чи особливо тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи.

Ця норма запроваджена Законом № 2147-VIII, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року. Разом з тим, у пункті 4 § 2 розділу 4 цього Закону визначалось, що деякі норми (зокрема і такі норми пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України та статей 217, 219, 294 КПК України), які вводяться в дію через три місяці після набрання чинності цим Законом (тобто з 16 березня 2018 року), не мають зворотної дії в часі та застосовуються до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін. Відтак застосування відповідної редакції КПК України безпосередньо залежить від того, коли саме відомості у цій справі були внесені до ЄРДР.

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

При прийнятті Закону України № 2147- VIII від 03.10.2017 законодавець в Розділі 4 Прикінцевих положень та в Розділі 6 Прикінцевих положень визначив порядок застосування змін до КПК України окремо для справ, відомості про кримінальне правопорушення в яких були внесені до ЄРДР до введення в дію цих змін, та окремо для справ, відомості про які були внесені до ЄРДР після введення їх в дію.

Щодо твердження сторони захисту про поширення положення п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України на це кримінальне провадження, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього кодексу та інших законів України.

Закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати КПК України; при здійсненні кримінального провадження не може застосовуватись закон, який суперечить КПК України (ч. 3 ст. 9 КПК України). І зміни, які вносились до ст. 284 КПК України, і застереження щодо їх застосування містяться в тексті одного Закону № 2147-VIII, який став частиною кримінально-процесуального законодавства України.

Особливістю застосування нової редакції закону є те, що він застосовується до справ, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін. Тому з урахуванням часу набрання чинності після 15 березня 2018 року приписи в новій редакції мають застосуватися лише у справах, по яким відомості про кримінальне правопорушення внесені в ЄРДР після введення в дію цих змін.

Окремо, суд звертає увагу на наявність судового тлумачення даної норми. Так, відповідно до висновку щодо застосування положень п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України, який сформульовано у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 11 вересня 2023 року (справа № 711/8244/18) датою введення в дію положень, вказаних у пункті 4 § 2 розділу 4 Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального Кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», у тому числі пункту 10 частини 1 статті 284 КПК України, є 16 березня 2018 року. Пункт 10 частини 1 статті 284 КПК України застосовується лише до кримінальних проваджень, відомості про які внесені до ЄРДР після введення в дію цього положення, тобто поширюється на кримінальні провадження, відомості про які внесені до ЄРДР з 16 березня 2018 року, і не поширюється на кримінальні провадження, відомості щодо яких внесені в ЄРДР до вказаної дати.

Частиною 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Враховуючи викладене, кримінальне провадження № 0001715 від 22 грудня 2014 року не є таким, на яке поширюються наведені законодавчі зміни, а отже, застосувати положення п. 10 ч. 2 ст. 284 КПК України до нього неможливо.

Щодо посилань сторони захисту на правову позицію сформульовану у постанові Об`єднаної палати ККС ВС від 31 жовтня 2022 року (справа № 753/12578/19), то вона не може бути застосовною до обставин цього кримінального провадження з огляду на те, що предметом правовідносин, яким було дано судове тлумачення у наведеній захистом постанові є норма статті 294 КПК України, а також суб`єкт продовження строків досудового розслідування в об`єднаних кримінальних провадженнях.

Керуючись ст. 217, 219, 284, 372, 314 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження № 0001715 від 22 грудня 2014 року відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України, на підставі п. 10 ч. 1 ст. 284 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення. Заперечення проти цієї ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1 ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1