Провадження №: 1-кп/752/1861/23
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2023 м. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві кримінальне провадження № 0000078, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.06.2023 за обвинуваченням громадянина України ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Переяслав-Хмельницький Київської області, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , освіта загальна середня, офіційно непрацевлаштований, розлучений, має на утриманні неповнолітніх дітей та батьків пенсійного віку, раніше не судимий

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 04.06.2023 близько 13:00 ОСОБА_4 , який перебував у місті Переяслав Київської області (точну адресу не встановлено), побачив як група незнайомців щось заховала на березі річки Альта. Дочекавшись поки він залишиться один, ОСОБА_4 дістав з чужої схованки паперовий пакунок та з`ясував, що всередині нього знаходиться амфетамін (психотропна речовина, обіг якої обмежено). У цей час у нього виник раптовий умисел, направлений на незаконне придбання, зберігання та перевезення даної психотропної речовини для особисто вживання без мети збуту у великих розмірах.

Реалізуючи цей злочинний умисел, ОСОБА_4 підняв та помістив цей паперовий пакунок з амфетаміном до кишені своїх штанів, в які був одягнутий на той час, тим, самим умисно незаконно придбав і розпочав незаконно зберігати при собі для особисто вживання без мети збуту психотропну речовину у великих розмірах.

У подальшому цього ж дня ОСОБА_4 , користуючись послугами громадського транспорту, незаконно перевіз психотропну речовину - амфетамін до станції метро "Видубичі" Комунального підприємства "Київський метрополітен" в місті Києві.

Продовжуючи свої злочинні дії, 04.06.2023 ОСОБА_4 зайшов у вестибюль зазначеної вище станції метрополітену, незаконно зберігаючи при собі психотропну речовину (амфетамін), де його зупинили працівники поліції. Надалі, у ході затримання та особистого обшуку у ОСОБА_4 у присутності двох понятих виявлено та вилучено із правої кишені штанів паперовий пакунок з психотропною речовиною, обіг якої обмежено, а саме: амфетамін, масою 2,029 г.

Факт того, що речовина, яку ОСОБА_4 незаконно придбав, зберігав при собі та перевозив без мети збуту, тобто амфетамін є психотропною речовиною, обіг якої обмежено, а її обсяг - 2,029 г, становить собою великі розміри в розумінні чинного кримінального закону, доводиться висновком судового експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 20.06.2023 № СЕ-19/111-23/28692-НЗПРАП.

Амфетамін, згідно з Переліком наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2020, віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено. Відповідно до Таблиці № 2 "Невеликі, великі та особливо великі розміри психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу", затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2020 маса амфетаміну 2,029 г становить собою великий розмір психотропної речовини.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України та визнається винним у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропної речовини у великих розмірах без мети збуту, що за нормами ст. 12 КК України, класифікується як нетяжкий злочин.

З огляду на те, що обвинувачений не оспорював фактичні обставини та кваліфікацію кримінального правопорушення, які викладені в обвинувальному акті і повністю визнав свою вину, отримавши згоду сторін, суд, з`ясувавши добровільність позиції ОСОБА_4 , у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням документів, що характеризують його особу, стосуються вирішення питання про долю речових доказів і судових витрат, а також інших, які дозволяють встановити наявність фактів та обставин, що мають значення для цього кримінального провадження.

У ході допиту ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, надав покази, у яких підтвердив обставини вчинення кримінального правопорушення, викладені в установчій частині вироку, зокрема у частині способу вчинення, дати, часу і місця вчинення злочину і виявлення у нього психотропної речовини, яку він незаконно придбав, зберігав та перевозив для особистого вживання без мети збуту. Зокрема ОСОБА_4 повідомив, що 04.06.2023 помітив як група незнайомців щось ховає на березі річки Альта. Дочекавшись, коли всі пішли, він дістав знахідку та зрозумівши, що це "фен", тобто амфетамін, забрав її з собою, адже хотів вжити сам, бо колись куштував цю речовину і знає спосіб її дії. Продавати не збирався. Тоді ж приїхав до Києва та на станції метро Видубичі біля автовокзалу його перестріли поліціанти. На запитання правоохоронців одразу розповів, що має при собі психотропну речовину, одразу надав необхідні викривальні показання.

Під час розгляду справи та в ході допиту обвинувачений свідомо і добровільно підтвердив, що всі обставини, відображені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, справді підібрав паперовий пакунок з психотропною речовино, переміщався з ним з міста Переяслав до міста Київ.

При цьому ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому та виразив готовність понести покарання за вчинене у межах своєї вини.

Скарг на правоохоронців від обвинуваченого не надходило.

Покази обвинуваченого в судовому засіданні не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.

Отже, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, у межах ч. 3 ст. 349 КПК України, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України за вище встановлених обставин.

Підстав для виходу за межі висунутого обвинувачення чи його зміни суд не вбачає.

Під час судових дебатів сторони оголосили свої міркування щодо міри необхідного покарання, зокрема, прокурор просив застосувати в якості покарання штраф в розмірі 2-х тис. неоподатковуваних мінімуми доходів громадян, зазначив про наявність пом`якшуючої обставини - щирого каяття обвинуваченого, який раніше злочинів та кримінальних проступків не вчиняв, має дітей, за місцем проживання характеризується нормально. Питання речових доказів та судових витрат просив вирішити в порядку ст. 100, 124 КПК України.

Захисник під час судових дебатів просив суд призначити покарання для обвинуваченого у виді штрафу в мінімальному розмірі, врахувати наявність двох пом`якшуючих відповідальність обставин - щирого каяття і активного сприяння у розкритті злочину. За твердженнями захисника ОСОБА_4 активно співпрацював зі слідством.

У судових дебатах й останньому слові ОСОБА_4 зазначив, що усвідомлює факт вчинення кримінального правопорушення, готовий понести покарання, жалкує про вчинене, щиро кається.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, який на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, не має судимостей та до кримінальної відповідальності не притягався, розлучений, має на утриманні дітей 2008 та 2013 року народження, та батьків пенсійного віку, тобто має місці соціальні зв`язки, постійне місце проживання і реєстрації, за місцем проживання характеризується позитивно, працює без офіційного оформлення трудових відносин у сфері будівництва в Київській області.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є його щире каяття, яке полягає у жалю з приводу учиненого, осуді своєї поведінки, визнанні обставин регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК України щодо події кримінального правопорушення, у тому числі, часу, місця, способу учинення.

Обставин, які обтяжують покарання за ст. 67 КК України в обвинувальному акті не вказано, судом не встановлено.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 65 КК України щодо законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі 2000 (двох тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Призначаючи покарання, суд не віднайшов підстав для застосування до обвинуваченого положень ст. 69 КК України та відхиляє твердження захисника про наявність другої пом`якшуючої обставини - активного сприяння у розкритті злочину. Зокрема, надання викривальних показань щодо себе при приїзді слідчо-оперативної групи на місце затримання та надання викривальних показань щодо себе на стадії досудового розслідування саме у цьому кримінальному провадженні не є тим активним сприянням у розкритті злочину, яке б зменшило обсяг та/або характер мінімального об`єму тих слідчих процесуальних дій на стадії досудового розслідування, які мали бути вчинені правоохоронцями.

Крім того суд виходить з того, що метою покарання цього має стати перевиховання та виправлення, попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Майнова шкода описаним кримінальним правопорушенням не заподіяна.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Запобіжний захід не обирався і підстав для його застосування суд не вбачає.

Відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України речові докази підлягають знищенню.

У порядку ст. 124 КПК України на обвинуваченого покладаються документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження у сумі 1 912,00 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 349, 368, 370, 374, 394, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 2 000 (двох тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34 000 (тридцять чотири тисячі) грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта, що складаються з вартості проведеного експертного дослідження за висновком № СЕ-19/111-23/28692-НЗПРАП від 20.06.2023 у сумі 1 912 (одна тисяча дев`ятсот дванадцять) грн 00 коп.

Речовий докази, а саме: амфетамін загальною масою 2,029 г, що поміщений до спец.пакету та зберігається у камері зберігання речових доказів Управлінні поліції в метрополітені Головного управління Національної поліції у м. Києві (квитанція № 002780 від 20.06.2023), знищити.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Голосіївський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення за винятком підстав, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України (щодо обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційноїскарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1