УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» жовтня 2023 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі ВКЗ)

захисника ОСОБА_7 (в режимі ВКЗ)

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, зареєстрованого в ЄРДР за №0000179 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 серпня 2023 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Раївка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

-обвинуваченого ч. 1 ст. 345 КК України,

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Вироком Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 серпня 2023 року ОСОБА_6 засуджений ч. 1 ст. 345 КК України до покарання у виді виправних робіт строком на 2 роки з відрахування з суми заробітку ОСОБА_6 в доход держави у розмірі 10 відсотків.

Вирішено питання про речові докази.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Обвинувачений ОСОБА_6 просить вирок змінити та на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Обвинувачений вважає вирок незаконним та необґрунтованим в частині призначення покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Зазначив, що він повністю визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, щиро розкаявся, погодився з усіма доказами, зібраними органом досудового розслідування та відмовився від їх дослідження під час судового розгляду, фактичні обставини справи ним не оспорювалися.

Вказав, що він на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, раніше не судимий.

Також додав, що будь-яких претензій до нього з боку потерпілого немає. Тому вважає, що є достатні підстави для його звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

12.08.2022 приблизно о 18:37 год., перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходився на першому поверсі біля вхідних дверей у фойє адміністративної будівлі відділення поліції №3 Вознесенського РУПІ ГУ НП в Миколаївській області, яке розташоване за адресою: вулиця Спортивна, 3, м. Южноукраїнську, Миколаївської області, під час складання на нього протоколу про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173 КУпАП, де у нього раптово винник злочинний умисел на погрозу вбивством та насильством щодо працівника правоохоронного органу ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи, що співробітник патрульної поліції ОСОБА_8 є працівником правоохоронного органу і виконує свої службові обов`язки, оскільки той перебував у однострої зі знаками розрізнення, що давало змогу чітко та однозначно ідентифікувати його як працівника поліції, ОСОБА_6 саме у зв`язку з виконанням ОСОБА_8 своїх службових обов`язків, умисно в грубій формі почав висловлюватися на його адресу нецензурними словами та погрожувати йому словесно вбивством та насильством, супроводжуючи ці словесні погрози активною жестикуляцією та поводячи себе зухвало та агресивно.

Судом першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винним у погрозі вбивством та насильством щодо працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків та його дії кваліфіковані за ч. 1 ст. 345 КК України.

Позиції учасників судового розгляду.

Обвинувачений ОСОБА_6 та захисник ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Потерпілий ОСОБА_8 до апеляційного суду не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час апеляційного розгляду, причини неявки суду не повідомив. Його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов до таких висновків.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого йому злочину за обставин, встановлених судом, є правильними. Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 345 КК України. В цій частині вирок апелянтом не оскаржується.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_6 про незаконність оскаржуваного вироку в частині призначеного йому покарання, апеляційний суд встановив таке.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Вказані вимоги закону судом дотримані не в повній мірі.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції достатньо врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке є нетяжким, дані про особу обвинуваченого, який на обліку в лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується задовільно, раніше не судимий, працює.

Обставинами, які пом`якшують покарання, визнано щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, визнано вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Окрім того, судом враховано висновки досудової доповіді органу пробації, в якій зазначено, що у обвинуваченого середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, виправлення ОСОБА_6 без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої небезпеки для суспільства.

Враховуючи вищезазначене, позицію прокурора, який просив призначити обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді виправних робіт, думку обвинуваченого та його захисника, які просили про призначення виправних робіт з відрахуванням 10% суми заробітку в дохід держави, суд дійшов висновку, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання у виді виправних робіт в межах санкції ч. 1 ст. 345 КК України.

В апеляційній скарзі ставиться питання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України. Проте, підстави для цього відсутні.

Статтею 75 КК України передбачено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Так, під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому. В суді першої інстанції просив йому призначити покарання у виді виправних робіт.

Вказані обвинуваченим дані щодо його особи, а саме те, що він повністю визнав свою вину, розкаявся у вчиненому, не оспорював фактичних обставин справи, на обліках у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше не судимий, характеризується позитивно, не є достатньою підставою для його звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, оскільки ці дані були враховані при призначенні обвинуваченому покарання, та суд першої інстанції не знайшов підстав для його звільнення від відбування покарання, з чим погоджується і апеляційний суд.

Разом з тим, суд вважає, що рішення суду першої інстанції про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_6 покарання у виді виправних робіт на визначений у вироку строк є не достатньо умотивованим. Апеляційний суд хоча погоджується з висновками суду першої інстанції щодо виду призначеного ОСОБА_6 покарання, однак не погоджується з визначенням строку його відбування.

Беручи до уваги встановлені судом першої інстанції обставини, характер та тяжкість кримінального правопорушення, вищевказані дані про особу обвинуваченого, враховуючи загальні засади призначення покарання, колегія суддів вважає, що призначене ОСОБА_6 судом першої інстанції покарання за ч. 1 ст. 345 КК України у виді виправних робіт строком на два роки, хоча і не виходить за межі, встановлені санкцією зазначеної статті, однак за своїм розміром є явно несправедливим внаслідок суворості.

Тому, на переконання колегії суддів, необхідно пом`якшити обвинуваченому покарання в частині строку його відбування, а саме до одного року виправних робіт.

На думку колегії суддів, саме таке покарання, відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

За таких обставин, вирок суду першої інстанції в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання підлягає зміні.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 408, 418, 420, 424, 425, 532 КПК України, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 03 серпня 2023 року щодо ОСОБА_6 , змінити в частині призначеного покарання та пом`якшити йому покарання до 1 року виправних робіт з відрахуванням з суми заробітку ОСОБА_6 в дохід держави у розмірі 10 відсотків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3