ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/314/23 Номер провадження 11-кп/814/2516/23Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2023 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого суддіОСОБА_2
суддів: за участю секретаря судового засідання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні судове провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2023 року,

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 грудня 2022 року за №0000387, задоволено клопотання прокурора та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 листопада 2023 року, обвинуваченому

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю Білорусі, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , у силу ст.89 КК України не судимому.

Відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Приймаючи таке рішення, місцевий суд урахував: наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що обвинувачений може: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.186, ч.ч.1, 3 ст.357 КК України, покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання винуватим, особу обвинуваченого та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2023 року та звільнити його з-під варти. Свої вимоги мотивує тим, що суд першої інстанції не врахував те, що: прокурором не доведено наявність заявлених ризиків із урахуванням конкретних обставин провадження; він (обвинувачений) має хронічні захворювання та не в змозі пройти медичне лікування.

Учасники судового провадження клопотань про розгляд апеляційної скарги за участю сторін не подавали. Водночас у апеляційній скарзі заявлено клопотання щодо здійснення апеляційного розгляду без участі обвинуваченого та його захисника. Тому на підставі ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги проводиться за відсутності учасників судового провадження.

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ заслухала суддю-доповідача, перевірила матеріали судового провадження, обговорила доводи апеляційної скарги та дійшла висновку про те, що вона підлягає до часткового задоволення з огляду на таке.

Статтею 404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст.177, 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

За приписами ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відовідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених: ч.4 ст.186 КК України відкритого викрадення чужого майна (грабежу) в умовах воєнного стану; ч.1 ст.357 КК України викрадення офіційного документа в особистих інтересах; ч.3 ст.357 КК України незаконного заволодіння паспортом.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, оцінив у сукупності обставини, що враховуються при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою, передбачені ст.ст.177, 183, 197, 199 та 331 КПК України, та продовжив ОСОБА_6 зазначений запобіжний захід.

Разом з цим, під час вирішення клопотання прокурора місцевий суд правильно встановив, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, які не зменшились, а саме те, що ОСОБА_6 може: переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, урахувавши тяжкість інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, що відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином (ч.4 ст.186 КК України) і кримінальними проступками (ч.ч.1, 3 ст.357 КК України), покарання, що загрожує ОСОБА_6 в разі визнання винуватим до 10 років позбавлення волі, особу обвинуваченого та неможливість інших більш м`яких запобіжних заходів запобігти вказаним вище ризикам.

Водночас установлені під час розгляду клопотання й апеляційної скарги обставини в їх сукупності свідчать про відсутність у ОСОБА_6 міцних соціальних зв`язків, що могли би слугувати достатнім стримуючим фактором для забезпечення його належної процесуальної поведінки з огляду на всі обставини провадження в їх сукупності.

Обвинувачений хоча в силу ст.89 КК України не судимий, між тим, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, порушив умови попередньо застосованого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у зв`язку з чим місцевим судом йому було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Що стосується посилань обвинуваченого на його незадовільний стан здоров`я, то судом апеляційної інстанції встановлено, що 28 серпня 2023 року судом першої інстанції в даному кримінальному провадженні за клопотанням захисника постановлено ухвалу, якою зобов`язано: начальника ДУ «Полтавська установа виконання покарань (№23)» і завідувача Полтавської міської медичної частини №23 Філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в Полтавській області - невідкладно забезпечити проведення повного медичного обстеження обвинуваченого з метою отримання об`єктивних висновків про стан його здоров`я та надати необхідне лікування згідно медичного призначення за результатами обстеження; начальника ДУ «Полтавськоа установа виконання покарань (№23)» - у разі встановлення лікарями погіршення стану здоров`я обвинуваченого забезпечити його лікування профільними спеціалістами, у тому числі з наданням можливості його транспортування до відповідного медичного закладу.

Усупереч доводам апелянта, даних (медичних висновків), які би підтверджували неможливість перебування ОСОБА_6 під вартою чи вказували на відмову йому в реалізації права на охорону здоров`я шляхом звернення за медичною допомогою до адміністрації установи, в якій він утримується, перевіркою матеріалів судового провадження не встановлено. Не надано відповідних даних про це й стороною захисту під час провадження в суді апеляційної інстанції.

Так, відповідно до ст.178 КПК України, враховуючи доведеність ряду таких, що не змінились і не зменшились ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, обставини інкримінованих ОСОБА_6 умисних кримінальних правопорушень, зокрема, тяжкого злочину проти власності в умовах воєнного стану, поєднаного з використанням обвинуваченим найбільш несприятливого для суспільства часу, тяжких обставин та умов, у яких опинилося суспільство, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, дані про особу ОСОБА_6 в їх сукупності, на думку колегії суддів, лише такий запобіжний захід як тримання під вартою здатен забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого, що виключає можливість обрання останньому більш м`якого запобіжного заходу.

Разом з цим, суд першої інстанції, дійшовши правильного висновку щодо продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не врахував те, що, виходячи з положень ч.2 ст.331, ч.4 ст.199 КПК України, суд розглядає питання про продовження строку тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, а відповідно до вимог ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 ст.183 КПК України.

Згідно з ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо:

1) злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) злочину, який спричинив загибель людини;

3) особи, щодо якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) злочину, передбаченого ст.ст.255-255-3 КК України;

5) особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Також під час дії воєнного стану суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст.177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст.ст.109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Розмір застави не визначається під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідно до ст.ст.629-631 КПК України.

Наведене вище свідчить про те, що, крім випадків, визначених у ч.4 ст.183 КПК України, визначення застави як альтернативного запобіжного заходу є обов`язковим і невід`ємною частиною судового рішення про продовження обвинуваченому раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Колегією суддів установлено, що під час досудового розслідування ОСОБА_6 застосовувався запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який під час судового провадження неодноразово продовжувався місцевим судом.

31 травня 2023 року судом першої інстанції змінено обвинуваченому запобіжний захід із домашнього арешту на тримання під вартою з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в сумі 53 680 гривень і покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в разі її внесення.

Затим строк тримання обвинуваченого під вартою було продовжено місцевим судом.

Таким чином, у данному провадженні згадані вище обставини, передбачені ч.4 ст.183 КПК України, є відсутніми, через це місцевий суд при постановленні судового рішення про продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпідставно не визначив останньому розмір застави як альтернативний запобіжний захід.

За таких обставин, оскаржувану ухвалу належить скасувати та постановити нову ухвалу, якою продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з одночасним визначенням йому розміру застави в раніше обраному судом розмірі та покладенням на нього відповідних обов`язків у разі її внесення, попередньо визначених судом.

Отже, апеляційна скарга, як наслідок, підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 422-1 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 18 вересня 2023 року в частині продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16 листопада 2023 року.

Одночасно визначити ОСОБА_6 заставу в раніше визначеному судом розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 53 680 гривень.

У разі внесення застави покласти на ОСОБА_6 обов`язки, передбачені п.п.1, 2, 4 ч.5 ст.194 КПК України, а саме:

прибувати за кожним викликом до суду;

не відлучатися з населеного пункта, в якому він проживає с. Куторжиха Лубенського р-ну Полтавської обл., без дозволу суду;

утримуватися від спілкування з потерпілим і свідками в даному кримінальному провадженні.

У разі внесення застави визначити строк дії обов`язків, покладених на ОСОБА_6 апеляційним судом - 2 місяці з моменту внесення застави.

ОСОБА_6 або будь яка інша особа, може внести кошти на депозитний рахунок Полтавського апеляційного суду (отримувач коштів: Полтавський апеляційний суд; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 42262431; банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, рахунок отримувача: UA0086573) та надати документ, що це підтверджує прокурору, суду.

В іншій частині ухвалу місцевого суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4