Справа №766/1114/23
н/п 1-кп/766/1872/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2023 року місто Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000874 від 05.05.2023, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, уродженця Сумської області, Сумського району, с. Юнаківка, громадянину України, офіційно не працевлаштованому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючому за адресою: АДРЕСА_2 , не одруженому, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуваючого, в силу ст. 89 КК раніше не судимому, раніше поніс кримінальну відповідальність вироком Залізничним районним судом м. Сімферополя, ст. 69, ч.3 ст.185 КК України до арешту строком на 4 місяці,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, уродженця Автономної республіки Крим, Джанкойського р-н., с. Перемоги, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, ніде не зареєстрованого, без визначеного місця проживання не одруженого, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, раніше поніс кримінальну відповідальність вироком Скадовським районним судом м. Скадовська Херсонської області, 16.11.2016 за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком 2 роки

обвинувачених у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, -

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинувачених - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000874 від 05.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою.

В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що обвинуваченим необхідно продовжити строк тримання під вартою на 60 діб, так як ризики, передбачені ст. 177 КПК України встановлені раніше судом при обранні йому запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, в зв`язку з чим до обвинувачених неможливо застосування більш м`якого запобіжного захід ніж тримання під вартою, а саме вказував на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник, позицію якої у суді підтримали обвинувачені, щодо продовження тримання під вартою заперечувала, вважаючи за можливе обрати стосовно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід не пов`язаний із утриманням підзахисних в установі попереднього ув`язнення.

Заслухавши прокурора, який підтримав клопотання, обвинувачених та їх захисника, які заперечували проти задоволення клопотання прокурора, та вважали за необхідне змінити запобіжний захід на більш м`який, дослідивши клопотання, матеріали надані прокурором у його обґрунтування а також наявні в розпорядженні суду матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Згідно ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Так, в провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000874 від 05.05.2023 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення.

Приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду робити висновки щодо наявності, або відсутності обґрунтованості обвинувачення.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом 1-ої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши клопотання про обрання або продовження строку тримання під вартою (у разі його наявності), не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Окрім того, відповідно до п. 13 ч.1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особами інкримінованих злочинів, а не обґрунтованим припущенням, що особи, про яких йдеться, могли вчинити правопорушення, що мали місце коли останні перебували у процесуальному статусі підозрюваних.

За таких обставин суд не переглядає обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень при розгляді клопотання про обрання чи продовження строку запобіжного заходу.

Суд вважає, що необхідно продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , так як Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес, а тому суддя вважає, що на цей час існують правові підстави для застосування запобіжного заходу відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.

Прокурором було подане клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що ризики встановлені раніше судом при обранні їм запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, в зв`язку з чим до обвинувачених неможливо застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Надаючи оцінку доводам клопотання щодо наявності існування ризиків, суд враховує наступне.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`якими запобіжними заходами, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особи підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного/обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності поза процесуальних дій зазначеної особи. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний/обвинувачений обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Враховуючи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, зокрема передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, в разі доведеності їх вини, передбачене покарання у виді позбавлення волі строком до 8 років, а отже наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризик того, що обвинувачені ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , враховуючи тяжкість покарання, що їм загрожує у разі встановлення їх вини, можуть вдатися до спроб переховуватися від суду.

При цьому, суд враховує, що Європейський суд з прав людини вказує, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Також, згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, зважаючи на те, що остаточне рішення по справі відносно обвинувачених не прийнято, потерпілий та свідки підлягають безпосередньому допиту судом та суд має дослідити докази у справі, вважаю, що в даному випадку існує ризик можливого незаконного впливу обвинуваченими ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на потерпілого та свідків, з метою зміни останніми показань.

За таких обставин, вважаю, що стороною обвинувачення доведено про не зменшення ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даному етапі судового провадження лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для продовження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом не встановлено.

Таким чином, вважаю, що ризики, які були встановлені судом, доведені під час розгляду клопотання та виправдовують тримання обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 під вартою, обумовлені суспільною необхідністю, є обґрунтованими з огляду обмеження конституційних прав і свобод обвинувачених.

На даному етапі судового провадження лише запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених та зможе запобігти зазначеним ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду та впливу на свідків і потерпілого.

Зменшення або зникнення встановлених ризиків, а також про наявність у обвинувачених міцних соціальних зав`язків, які б у сукупності вказували на можливість обрання їм більш м`якого запобіжного заходу, судом не встановлено.

При таких обставинах, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню, а обвинуваченим має бути продовжений строк тримання під вартою. При цьому, з огляду на висновки суду, у задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 371, 372 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 10.11.2023 року включно.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 10.11.2023 року включно.

Копію ухвали для виконання направити до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а особами, що тримаються під вартою, у той самий строк, з моменту вручення їм копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

СуддяОСОБА_1