490/4854/23 19.09.2023
н/п 1-кп/490/664/2023
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4854/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2023 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 15.05.2023 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Миколаєві, є громадянкою України, має професійно-технічну освіту, заміжня, має на утриманні малолітню дитину 2017 року народження, офіційно не працює, раніше не судима, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за наступних обставин.

Згідно вимог ст.1 Закону України від 7 грудня 2017 року №2229-VIII "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У ході проведення дізнання встановлено, що 14.05.2023 року приблизно о 19:00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, потерпіла ОСОБА_5 разом зі своїм знайомим ОСОБА_6 відпочивала у приміщенні кімнати, що розташована у будинку АДРЕСА_1 . У той же час та у тому ж місці, на законних підставах перебувала донька потерпілої ОСОБА_3 , у якої з ОСОБА_5 на ґрунті тривалих неприязних відносин розпочався словесний конфлікт. У подальшому, в ході словесного конфлікту у ОСОБА_3 виник раптовий протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 ..

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, їх караність, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , перебуваючи навпроти ОСОБА_5 , повалила її спиною на диван, який розташований у приміщенні кімнати. У подальшому, продовжуючи реалізацію свого протиправного умислу, ОСОБА_3 піднялась на диван, поставивши своє праве коліно на живіт ОСОБА_5 , щоб утримати її у положенні лежачи, схопила ОСОБА_5 лівою рукою за волосся та кулаком правої руки почала наносити послідовні удари в область голови, обличчя та верхніх кінцівок ОСОБА_5 , якими остання намагалась прикритись.

В результаті вищезазначених дій, ОСОБА_3 спричинила потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя, синців обох верхніх кінцівок, забою м`яких тканин голови, які за ступенем тяжкості відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 просила закрити кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , так як вони примирилися з обвинуваченою, ніяких претензій до обвинуваченої вона не має, про що надала суду письмову заяву.

Обвинувачена ОСОБА_3 проти закриття кримінального провадження у зв`язку з примиренням з потерпілою не заперечувала.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, думку прокурора, яка підтримала заяву потерпілої та не заперечувала проти її задоволення, оглянувши матеріали судової справи, вважає, що дана заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, відноситься до кримінального проступку.

Відповідно до пунктів 3 та 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №12 "Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності", такою, яка вчинила злочин уперше, вважається особа, котра раніше не вчиняла злочинів або раніше вчинила злочин, що вже втратив правове значення. Примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів. Звільнення винної особи від кримінальної відповідальності та закриття справи у зв`язку з примиренням із потерпілим можливе тільки в разі відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди. За наявності передбачених у ст.46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно положень ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Судом встановлено, що обвинувачена ОСОБА_3 у відповідності до ст.89 КК України є раніше не судимою, потерпіла жодних претензій до обвинуваченої не заявляє, в судовому засіданні підтвердила факт примирення з обвинуваченою та не заперечувала проти звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності та закриття відносно неї кримінального провадження у зв`язку з примиренням.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява потерпілої ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.125 КК України у зв`язку з примиренням з обвинуваченою та закриття відносно неї кримінального провадження є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.46 КК України, ст.ст.284-286, 288 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву потерпілої ОСОБА_5 про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з обвинуваченою та закриття відносно неї кримінального провадження - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000185 від 15.05.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України -закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1