КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 20 листопада 2023 року, з використанням відеоконференцзв`язку з Відділом забезпечення досудового слідства Служби безпеки України, де перебуває підозрюваний ОСОБА_5 , апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року, відносно

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Бердянськ Запорізької області, громадянин України, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції статті до внесення змін Законом № 671-ІХ від 04 червня 2020 року), ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 189 КК України,

за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 ,
ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 04 листопада 2023 року.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не зменшились та продовжують існувати, дані про особу підозрюваного у їх сукупності та прийшов до висновку, що інші більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, не здатні запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року скасувати та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Сторона захисту вважає, що ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована з огляду на наступне.

Зазначає про необґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_5 .

На переконання захисника, підозрюючи ОСОБА_5 у вчиненні трьох кримінальних правопорушень, а також здійснивши у клопотанні опис обставин вчинення протиправних дій окремо за кожним епізодом, слідчим не зазначено доказів в обґрунтування підозри за кожним злочином окремо.

Стверджує, що оцінка доказів, на які посилається слідчий у клопотанні, на предмет їх належності і допустимості дає підстави дійти висновку про те, що обґрунтованість підозри є не доведеною.

Звертає увагу на тому, що матеріали клопотання не містять доказів причетності ОСОБА_5 до створення злочинної організації та керівництва нею, а всі доводи сторони обвинувачення є непідтвердженими припущеннями.

Наголошує, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень ґрунтуються виключно на показаннях колишніх засуджених, які відбували покарання у виправній колонії та вимушені були підкорятися режиму і правилам поведінки, встановленим в установі виконання покарань, а також похідними від цих показань доказами, що свідчить про упередженість свідчень таких осіб. Крім цього, показання потерпілих, свідків та підозрюваних базуються на припущеннях та не містять жодної конкретики, в тому числі відомостей про час, місце вчинення певних дій та їх зміст.

Стверджує, що єдиним аргументом сторони обвинувачення є те, що описані дії щодо потерпілих вчинялися з відома та за вказівкою керівництва установи, проте дані висновки не підтверджуються доказами.

Вважає, що слідчий у клопотанні посилається на показання тих потерпілих, протиправні дії щодо яких не передбачені повідомленням про підозру, що, на думку захисника, свідчить про формальний підхід до доведення наявності обґрунтованої підозри та безпідставність посилань на дані показання і протоколи слідчих дій за участю таких потерпілих.

Зазначає, що надані слідчим матеріали до клопотання не містять підстав, встановлених ст. 55 КПК України для визнання осіб потерпілими, до них не долучено заяв про вчинення кримінального правопорушення та про залучення особи як потерпілого.

Зауважує, що наявні у справі відомості про перерахування грошових коштів не свідчать про те, що дані грошові кошти були предметом вимагання та про причетність до даних дій ОСОБА_5 .

Вважає, що не зважаючи на великий обсяг наданих слідчому судді доказів, їх зміст не дає підстави встановити час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 .

На переконання сторони захисту, органом досудового розслідування не доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання заявлених у клопотанні ризиків.

Звертає увагу на тому, що підозрюваний є раніше не судимою особою, має постійне місце проживання, в якому мешкає разом із родиною, не має шкідливих звичок, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, що свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного та про його позитивну репутацію.

Крім цього, зазначає, що ОСОБА_5 надав показання слідчому, ініціює проведення слідчих дій, що вказує на його активну позицію у справі та додатково підтверджує відсутність наміру переховуватись.

Вважає, що та обставина, що органом досудового розслідування з 2017 року до теперішнього часу не встановлені всі обставини кримінального правопорушення, не можуть бути підставою для тримання підозрюваного під вартою.

Також зауважує, що підозрюваний тривалий час вже не працює на посаді, не має доступу до документації та інших матеріалів ДУ «Бердянська виправна колонія № 77».

На переконання захисника, наявність потерпілих і свідків у кримінальному провадженні не може свідчити про неможливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу із застосуванням заборони спілкування з певними особами.

Наголошує, що клопотання слідчого не містить належного обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, а також не надано доказів, які б підтверджували підстави, визначені у ч. 4 ст. 183 КПК України.

Стверджує, що слідчим суддею самостійно запропоновано прокурору надати ухвалу про продовження строків досудового розслідування, при цьому вказана ухвала стороні захисту не була надана.

Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, виступ прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Центральним апаратом Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості якого 25 жовтня 2017 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000094, в тому числі за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 189, ч. 2 ст. 127 КК України.

08 червня 2023 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та цього ж дня повідомлено про підозру у створенні та керівництві злочинною організацією з метою вчинення тяжкого чи особливо тяжкого злочину; в організації катування, тобто умисному заподіянні сильного фізичного болю або фізичного чи морального страждання шляхом нанесення побоїв, мучення або інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого чи іншу особу вчинити дії, що суперечать їх волі, а також з метою залякування чи дискримінації його або інших осіб, вчиненому за попередньою змовою групою осіб; ті самі дії, вчинені повторно; в організації вимагання, тобто вимозі передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим чи його близькими родичами, вчиненому організованою групою, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції статті до внесення змін Законом № 671-ІХ від 04 червня 2020 року), ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 189 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 09 червня 2023 року відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 06 серпня 2023 року, без визначення розміру застави.

Постановою заступника Генерального прокурора ОСОБА_10 від 02 серпня 2023 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 продовжено до трьох місяців, тобто до 08 вересня 2023 року.

03 серпня 2023 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва підозрюваному ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою до 08 вересня 2023 року, без визначення розміру застави.

05 вересня 2023 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000094 продовжено до шести місяців, тобто до 08 грудня 2023 року.

05 вересня 2023 року старший слідчий в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , за погодженням з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Печерського районного суду міста Києва з клопотанням про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою до 08 листопада 2023 року, без визначення розміру застави

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року клопотання слідчого задоволено.

Таке рішення слідчого судді колегія суддів вважає законним, обґрунтованим та вмотивованим, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного та обґрунтованого рішення, у порядку ст. 199 КПК України, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно з вимогами ст.ст. 197, 199 КПК України, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255 (в редакції статті до внесення змін Законом № 671-ІХ від 04 червня 2020 року), ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 189 КК України.

Зокрема, слідчий суддя дослідивши клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах. Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень. Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Всупереч доводам сторони захисту, фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаного кримінального правопорушення, у клопотанні та доданих до нього матеріалах, станом на день розгляду клопотання слідчим суддею, міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри.

Отже, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування стосовно обґрунтованості повідомленої ОСОБА_5 підозри чогось очевидно безпідставного чи недопустимого не встановив.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та розгляду кримінального провадження по суті.

Колегією суддів встановлено, що як у клопотанні, так і в судовому засіданні слідчим і прокурором доведено існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які не відпали та продовжують існувати і дають підстави для продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, для запобігання встановленим ризикам.

Так, в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії).

Водночас ЄСПЛ в рішенні «W проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Окрім того, у справі «Ілійков проти Болгарії» суд закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

В п. 58 рішення ЄСПЛ «Бекчиєв проти Молдови» («Becciev v. Moldova») суд зазначив, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних із характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, у їх сукупності, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, колегія суддів приходить до висновку про доведеність органом досудового розслідування ризику можливості підозрюваним переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах провадження відсутні.

Матеріали судового провадження містять докази про існування інших ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного, зокрема, можливості ОСОБА_5 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, які поряд із ризиком можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду теж залишаються існувати та вірогідність їх настання є досить високою.

Посилання захисника на дані, що характеризують особу підозрюваного, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_5 може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України і не є підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Колегія суддів погоджується з рішенням слідчого судді щодо необхідності задоволення клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строку тримання під вартою, оскільки слідчий і прокурор у повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують подальше обмеження права останнього на свободу. Таке обмеження не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Беззаперечних даних, які б унеможливлювали подальше тримання підозрюваного ОСОБА_5 під вартою матеріали судового провадження не містять.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано не визначив розмір застави підозрюваному, зважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у злочині, вчиненому із застосуванням насильства або погрозою його застосування, а також у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 255 КК України.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно з нормами матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалено на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, у порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів вважає - безпідставними, у зв`язку з чим приходить до висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

При цьому, колегія суддів враховує і те, що строк дії оскаржуваної ухвали слідчого судді закінчився, та те, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст.ст. 176 - 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 06 вересня 2023 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах першого відділу Управління з досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених працівниками правоохоронних органів та суддями, Головного слідчого управління Державного бюро розслідувань ОСОБА_8 , погоджене прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , та продовжено підозрюваному ОСОБА_5 строк тримання під вартою до 04 листопада 2023 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 ,- без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Унікальний номер справи 757/39082/23-к Справа №11-сс/824/5893/2023 Категорія: ст. 183 КПК УкраїниГоловуючий у першій інстанції - ОСОБА_11 Доповідач: ОСОБА_1