ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/304/24 Справа № 175/181/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , (в режимі відеоконференції)

ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року про обрання запобіжного заходу щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт.Велика Березовиця Тернопільського району Тернопільської області, громадянина України, із середньо освітою, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, оператора протитанкового відділення протитанкового взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», раніше не судимого, який зареєстрований та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року частково задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 березня 2024 року з визначенням застави у розмірі 121 120 грн.

Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що на даній стадії кримінального провадження, стороною обвинувачення доведене, що повідомлена ОСОБА_7 підозра є обґрунтованою, що підтверджується матеріалами клопотання, а саме показаннями свідків тощо.

Зазначає, що у судовому засіданні прокурором доведене, що обґрунтовано існує ризик впливу ОСОБА_7 на свідків за провадженням, так як останній є діючим військовослужбовцем, що дає підстави вважати, що він має широке коло знайомств серед військових, а тому має змогу вплинути на свідків, які є його товаришами по службі, з метою отримання від них необхідних йому показань.

Також прокурором доведена наявність ризику, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, а саме дезертирство, так як підозрюваний вчиняючи непокору, в умовах воєнного стану, фактично відмовився виконувати бойові завдання та наказ командира підрозділу щодо виконання свої службових обов`язків в умовах воєнного стану.

Інших ризиків, передбачених ст. 177 КПК України не встановлено.

Вказує, що за необхідне є визначити розмір застави у розмірі, що дорівнює 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та є можливим за приписами п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, оскільки саме цей розмір здатний забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків і не є завідомо непомірним для нього.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов"язання.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що не надано жодного доказу наявності встановлених слідчим суддею ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що ОСОБА_7 ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, сумлінно працює та сплачує податки, перебуває в церковному шлюбі, піклується про батька-інваліда, батька-пенсіонера та про сестру з малолітньою дитиною, веде активне соціальне життя, допомагає ЗСУ в умовах війни, є добровольцем і за увесь час служби не використав своє законне право на звільнення з лав ЗСУ, неодноразово відзначений державними нагородами.

Вказує, що ОСОБА_7 не є власником ні квартир, ні будинків, ні авто, не має майна за кордоном.

Також зазначає, що по даний час з ОСОБА_7 не проведено жодних слідчих дій, його навіть не допитано в якості підозрюваного, що свідчить про безглуздість та відсутність будь-якої потреби утримувати його під вартою, окрім як завдавати страждань.

Також вказує, що в ході обрання запобіжного заходу зовсім не було досліджено медичну документацію ОСОБА_7 .

Позиції учасників судового провадження.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_7 та його захисники підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку учасників провадження, перевіривши матеріали провадження і доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Разом з тим, ч. 1 ст. 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При розгляді зазначеного кримінального провадження, у відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» колегія суддів застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21.04.2011, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Аналізуючи оскаржувану ухвалу, вбачається, що слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог ст. 370 КПК України та постановив невмотивоване судове рішення.

Так, слідчий суддя прийшов до правильного переконання про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та наявності ризиків, передбачених п.п. 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, однак прийшов до не правильного висновку про відсутність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, та розміру застави.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При цьому, апеляційний суд зауважує на тому, що ризик це, зокрема, невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій та запобіжний захід застосовується саме для запобігання ризиків, тобто до моменту їх настання.

Так, колегія суддів вважає, що органом досудового розслідування доведено, що в зазначеному кримінальному провадженні наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливе переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органу досудового розслідування та суду, який обумовлений тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, а також тяжкістю покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим.

Окрім того, в зазначеному кримінальному провадженні, доведений стороною обвинувачення ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливий незаконний вплив підозрюваного на свідків в зазначеному кримінальному провадженні, який обумовлений тим, що підозрюваний ОСОБА_7 особисто їх знає.

Також, з огляду на обставини вчинення ОСОБА_7 злочину, який вчинено військовослужбовцем в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що в зазначеному кримінальному провадженні також існує ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема того, що ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Таким чином, колегія суддів доходить до переконання, що органом досудового розслідування була доведена неможливість застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою для запобігання названим вище ризикам та забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Разом з цим, апеляційний суд вважає за можливе визначити ОСОБА_7 розмір застави.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

В той же час, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях вказував на те, що обґрунтовуючи неможливість обрання інших альтернативних запобіжних заходів замість тримання під вартою, суд повинен послатися на ті чи інші конкретні обставини, як цього вимагає пункт 3 статті 5 Конвенції. (рішення у справі «Осипенко проти України»)

У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Вренчев проти Сербії" п. 76).

Автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "S.B.C. v. the UK" п. п. 23-24).

Враховуючи вказану практику ЄСПЛ, ст. 183 КПК України, яка наділяє слідчого суддю, суд дискреційними повноваженнями щодо питання стосовно застави, однак відповідно до вказаної статті зобов`язує слідчого суддю, суд визначити розмір застави застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також беручи до уваги, дані про особу підозрюваного, апеляційний суд вважає, що в даному випадку можливо визначити ОСОБА_7 заставу.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Враховуючи ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному злочину, обставини його вчинення, майновий стан підозрюваного, інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, колегія суддів вважає, що застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, здатна забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Також, апеляційним судом досліджені документи щодо стану здоров"я підозрюваного ОСОБА_7 , які ставлять під сумнів можливість продовження останнім служби у лавах Збройних Сил України.

У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає за необхідне зобов"язати слідчого та прокурора забезпечити проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_7 та, в разі необхідності, відповідного лікування, з метою вирішення питання про можливість подальшого проходження військової служби в лавах Збройних Сил України.

За таких обставин, виходячи з вимог п. 2 ч. 3 ст. 407 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу захисника необхідно задовольнити частково, ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити частково клопотання прокурор та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 183 КПК України, а також покладенням на нього відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 11 січня 2024 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання прокурора - задовольнити частково.

Обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 07 березня 2024 року.

Визначити підозрюваному ОСОБА_7 суму застави в розмірів 20 (двадцять) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) грн., яку підозрюваний, або інша фізична чи юридична особа може сплатити на депозитний рахунок Дніпровського апеляційного суду(отримувач коштів), , МФО 820172, Банк отримувача: Державна казначейська служба України м. Київ, р/р UA1086699 в ГУДКС України в м. Київ, та надати документи, що підтверджує, слідчому, прокурору.

У разі сплати суми застави вважати, що до ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у вигляді застави і звільнити його з під варти (гауптвахти) та покласти такі обов`язки:

1) прибувати до суду із встановленою періодичністю або за викликом у зв`язку з реалізацією завдань кримінального провадження;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому розташована або тимчасово розташована військова частина, де проходить військову службу обвинувачений, без дозволу командира військової частини або суду;

3) повідомляти прокурора чи суд про зміну дислокації військової частини;

4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених судом, зокрема обмежитись у спілкуванні зі свідками по кримінальному провадженню.

5) не залишати місце несення служби, тимчасове розташування підрозділу військової частини без дозволу командира військової частини.

Зобов"язати слідчого та прокурора забезпечити проведення медичного обстеження підозрюваного ОСОБА_7 та, в разі необхідності, відповідного лікування, з метою вирішення питання про можливість подальшого проходження військової служби в лавах Збройних Сил України.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого та прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4