ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2023 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Індустріального районного суду міста Дніпропетровська в порядку спеціального судового провадження за відсутності обвинуваченого (in absentia),кримінальне провадження, яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005732 від 11 жовтня 2022 року відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м.Іловайськ Донецької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.111-1 КК України-

ВСТАНОВИВ:

24 жовтня 1945 року набув чинності Статут Організації Об`єднаних Націй, підписаний 26 червня 1945 року, яким фактично створено Організацію Об`єднаних Націй (далі - ООН).

До складу ООН увійшли Українська Радянська Соціалістична Республіка (з 24 серпня 1991 року змінено назву на Україна), Союз Радянських Соціалістичних Республік (з 24 грудня 1991 року змінено назву на Російська Федерація) та ще 49 країн-засновниць, а в подальшому до вказаної міжнародної організації прийняті інші країни світу.

Відповідно до ч.4 ст.2 Статуту ООН всі Члени ООН утримуються в їх міжнародних відносинах від загрози силою або її застосування як проти територіальної недоторканності або політичної незалежності будь-якої держави, так і будь-яким іншим чином, несумісним з Цілями Об`єднаних Націй.

Декларацією Генеральної Асамблеї ООН від 9 грудня 1981 року № 36/103 про недопустимість інтервенції та втручання у внутрішні справи держав та резолюціями від 16 грудня 1970 року №2734 (XXV), що містить Декларацію про зміцнення міжнародної безпеки; від 21 грудня 1965 року №2131 (XX), що містить Декларацію про неприпустимість втручання у внутрішні справи держав та обмеження їх суверенітету та від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX), що містить визначення агресії, установлено, що ні одна з держав не має право здійснювати інтервенцію чи втручання у будь-якій формі або з будь-якої причини у внутрішні та зовнішні справи інших держав. Закріплено обов`язок держав: утримуватися від озброєної інтервенції, підривної діяльності, військової окупації; здійснення сприяння, заохочення чи підтримки сепаратистської діяльності; не допускати на власній території навчання, фінансування та вербовки найманців чи засилання таких найманців на територію іншої держави.

Крім того, у статтях 1-5 Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року № 3314 (XXIX) серед іншого визначено: застосування збройної сили державою проти суверенітету, територіальної та політичної незалежності іншої держави; застосування збройної сили державою першою в порушення Статуту ООН є перш за все свідченням акту агресії.

Будь-яка з наступних дій, незалежно від оголошення війни, кваліфікується як акт агресії: вторгнення або напад збройних сил держави на територію іншої держави або будь-яка військова окупація, який би тимчасовий характер вона не носила, що є результатом такого вторгнення або нападу, або будь-яка анексія із застосуванням сили території іншої держави або частини її; бомбардування збройними силами держави території іншої держави або застосування будь-якої зброї державою проти території іншої держави; блокада портів або берегів держави збройними силами іншої держави; напад збройними силами держави на сухопутні, морські або повітряні сили, або морські і повітряні флоти іншої держави; застосування збройних сил однієї держави, що знаходяться на території іншої держави за згодою з приймаючою державою, у порушення умов, передбачених в угоді, або будь-яке продовження їх перебування на такій території після припинення дії угоди; дія держави, що дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження іншої держави, використовувалася цією іншою державою для здійснення акту агресії проти третьої держави; засилання державою або від імені держави збройних банд, груп, іррегулярних сил або найманців, які здійснюють акти застосування збройної сили проти іншої держави, що мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно наведеним вище актам.

Жодні міркування будь-якого характеру, з політичних, економічних, військових чи інших причин не можуть бути виправданням агресії.

Статтями 1 та 2 III Конвенції про відкриття воєнних дій (Гаага, 18 жовтня 1907 року), яка вступила в дію 26 січня 1910 року, яку 7 березня 1955 року визнано Союзом Радянських Соціалістичних Республік, правонаступником якого є Російська Федерація, передбачено, що військові дії між державами не повинні починатися без попереднього і недвозначного попередження, яке буде мати форму мотивованого оголошення війни або форму ультиматуму з умовним оголошенням війни. Стан війни повинен бути без уповільнення оповіщений нейтральним державам і буде мати для них дійсну силу лише після одержання оповіщення.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Згідно з указаним документом, територія України є неподільною та недоторканною.

16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах.

Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Згідно з п.п.1,2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 5 грудня 1994 року Російська Федерація, Сполучене Королівство Великої Британії та Північної Ірландії і Сполучені Штати Америки підтвердили Україні їх зобов`язання згідно з принципами Заключного акта Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 1 серпня 1975 року поважати незалежність і суверенітет та існуючі кордони України, зобов`язались утримуватися від загрози силою чи її використання проти територіальної цілісності чи політичної незалежності України, і що ніяка їхня зброя ніколи не буде використовуватися проти України, крім цілей самооборони, або будь-яким іншим чином згідно зі Статутом ООН.

31 травня 1997 року відповідно до положень Статуту ООН і зобов`язань за Заключним актом Наради з безпеки і співробітництва в Європі Україна та Російська Федерація уклали Договір про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією (ратифікований Законом України від 14 січня 1998 року ШЗ/98-ВР та Федеральним Законом Російської Федерації від 2 березня 1999 року №42 ФЗ). Відповідно до ст.ст.2-3 зазначеного Договору Російська Федерація зобов`язалась поважати територіальну цілісність України, підтвердила непорушність існуючих між ними кордонів та будівництво відносин на основі принципів взаємної поваги суверенної рівності, територіальної цілісності, непорушності кордонів, мирного врегулювання спорів, незастосування сили або загрози силою, включаючи економічні та інші способи тиску, права народів вільно розпоряджатися своєю долею, невтручання у внутрішні справи, додержання прав людини та основних свобод, співробітництва між державами, сумлінного виконання взятих міжнародних зобов`язань, а також інших загальновизнаних норм міжнародного права.

Відповідно до опису і карти державного кордону, які с додатками до Договору між Україною та Російською Федерацією про українсько-російський державний кордон від 28 січня 2003 року (ратифікований Російською Федерацією 22 квітня 2004 року), територія Автономної Республіки Крим, м. Севастополя, Донецької та Луганської областей відноситься до території України.

Статтями 1-2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Згідно із статтею 5 Конституції України, носієм суверенітету та єдиним джерелом влади в Україні є народ. Народ здійснює владу безпосередньо і через органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами.

Згідно з ч.1 ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадян України.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 73 Конституції України визначено, що виключно всеукраїнським референдумом вирішуються питання про зміну території України.

Відповідно до статей 132-134 Конституції України територіальний устрій України ґрунтується на засадах єдності та цілісності державної території. До складу України входять: Автономна Республіка Крим, Вінницька, Волинська, Дніпропетровська, Донецька, Житомирська, Закарпатська, Запорізька, Івано-Франківська, Київська, Кіровоградська, Луганська, Львівська, Миколаївська, Одеська, Полтавська, Рівненська, Сумська, Тернопільська, Харківська, Херсонська, Хмельницька, Черкаська, Чернівецька, Чернігівська області, міста Київ та Севастополь. Місто Севастополь має спеціальний статус,

Автономна Республіка Крим (далі - АР Крим) є невід`ємною складовою частиною України і в межах повноважень, визначених Конституцією України, вирішує питання, віднесені до її відання.

Таким чином, із зазначених міжнародних нормативно-правових актів, а також актів національного законодавства, яке визначає основні засади державної політики, спрямованої на захист національних інтересів і гарантування в Україні безпеки особи, суспільства і держави від зовнішніх і внутрішніх загроз в усіх сферах життєдіяльності, випливає, що дії РФ на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України створюють реальні загрози національній безпеці та є проведенням підривної діяльності проти України. Її результатом стала в 2014 році анексія Криму, окупація території Донецької та Луганської областей, масштабні руйнування провідних промислових бюджетоутворюючих підприємств на сході держави, що призвело до загострення суспільно-політичної обстановки в Україні, падіння економіки держави та інших вкрай негативних для України наслідків.

Наведені вище факти розв`язання та ведення Російською Федерацією агресивної війни проти України, здійснення підривної діяльності, в тому числі, і шляхом вторгнення підрозділів ЗС РФ на територію півострова Крим, захоплення державних установ, організацій та військових частин із 27 лютого 2014 року широко висвітлювалися більшістю засобів масової інформації України та іноземних держав, у зв`язку з чим є фактом загальновідомим і таким, що не потребує доказування.

Постановою Ради Федерації Федеральних Зборів РФ «Про використання Збройних Сил Російської Федерації на території України» від 01 березня 2014 року № 48-СФ за результатами звернення Президента РФ, виходячи з інтересів безпеки життя громадян РФ, особового складу військового контингенту ЗС РФ, що дислокується на території України (АР Крим), надано згоду Президенту РФ на використання ЗС РФ на території України.

06 березня 2014 року Верховною Радою АР Крим прийнята Постанова «Про проведення загальнокримського референдуму». Указом Президента України від №261/2014 від 07 березня 2014 року дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України №2-рц/2014 від 14 березня 2014 року визнана неконституційною.

11 березня 2014 року Постановою Верховної Ради АР Крим прийнята «Декларація», якою проголошено АР Крим «суверенною державою» - «Республікою Крим». Указом Президента України від 14 березня 2014 року №296/2014 дія цієї Постанови Верховної Ради АР Крим була зупинена, а сама вона рішенням Конституційного Суду України №3-рп/2014 від 20 березня 2014 року визнана неконституційною.

Постановою Верховної Ради України від 15 березня 2014 року №891- VII Верховна Рада АР Крим була розпущена.

17 березня 2014 року представники розпущеної «Верховної Ради АР Крим» прийняли Постанову №1745-6/14 «Про незалежність Криму», за якою створено нелегітимне державне утворення «Республіка Крим», а також Постанову 1748-6/14 «Про правонаступництво Республіки Крим», за якою вищим органом влади «Республіки Крим» є «Державна рада Республіки Крим».

18 березня 2014 року «Державна рада Республіки Крим» підписала «Договір» між РФ та «Республікою Крим» про прийняття до РФ «Республіки Крим» та утворення, у складі РФ нових суб`єктів, який вже 19 березня рішенням Конституційного Суду РФ визнаний таким, що відповідає Конституції РФ, 20 березня 2014 року його ратифікувала більшістю голосів Держдума РФ, а 21 березня 2014 року - Рада Федерації Федеральних Зборів РФ, відтак цей «Договір» набрав чинності 21 березня 2014 року.

21 березня 2014 року прийнятий Закон РФ № 6-ФКЗ (т.4 а.175-214), яким прийнято до РФ «Республіку Крим» та утворені в складі РФ нові суб`єкти. «Республіка Крим» вважається прийнятою до РФ з дати підписання «Договору» (ст.1 Закону РФ № 6-ФКЗ).

11 квітня 2014 року «Державна рада Республіки Крим» прийняла «Конституцію Республіки Крим» як суб`єкта РФ.

Надалі, продовжуючи підривну діяльність проти України, РФ утворила на окупованій території України в АР Крим федеральні органи державної влади РФ, правоохоронні органи та органи судової системи, місцевого самоврядування, з метою становлення та зміцнення окупаційної влади РФ та недопущення контролю України над цією територією.

Верховною Радою України 15 квітня 2014 року прийнято Закон України

№ 1207-УІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон №1207-VII), за яким перебування підрозділів ЗС РФ на території України з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, а також всупереч міжнародно-правовим актам, визнано окупацією частини території суверенної держави Україна, а територію АР Крим, відповідні води, територіальне море України, територію виключної (морської) економічної зони України, а також повітряний простір над цими територіями визнано тимчасово окупованими територіями України внаслідок збройної агресії з боку РФ.

Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН «Територіальна цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262, «референдум», проведений в АР Крим 16 березня 2014 року, визнано таким, що не має законної сили і не може бути основою для зміни статусу АР Крим.

Реакцією на такі дії Російської Федерації, стало прийняття Верховною Радою України 21 квітня 2015 року постанови № 337-VIII «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», згідно з якою констатовано початок такої агресії з боку РФ на території АР Крим 20 лютого 2014 року, яка завершилася воєнною окупацією та подальшою незаконною анексією цієї частини території України.

Резолюціями Генеральної Асамблеї ООН «Стан у сфері прав людини в Автономній Республіці Крим та м.Севастополі (Україна)» від 19 грудня 2016 року № 71/205 та від 19 грудня 2017 року № 72/190, «Проблема мілітаризації Автономної Республіки Крим та міста Севастополь, Україна, районів Чорного та Азовського морів» від 17 грудня 2018 року, «Ситуація з правами людини в Автономній Республіці Крим та місті Севастополь, Україна» від 22 грудня 2018 року послідовно засуджено тимчасову окупацію з боку РФ внаслідок військової агресії частини території України - АР Крим - підтверджено невизнання п анексії.

Продовжуючи реалізацію злочинного плану, з метою створення приводів для ескалації конфлікту і спроби виправдання своєї агресії перед громадянами України Російської Федерації та світовою спільнотою, 21 лютого 2022 року Російською Федерацією визнано «Донецьку народну республіку» та «Луганську народну республіку» незалежними державами.

22 лютого 2022 року Президент Російської Федерації, реалізуючи злочинний план, направив до Ради Федерації звернення про використання Збройних Сил РФ за межами РФ, яке було задоволено.

24 лютого 2022 року о 05 годині Президент Російської Федерації оголосив про рішення розпочати військову операцію в Україні.

У подальшому, Збройними силами РФ, які діяли за наказом керівництва РФ і ЗС РФ, здійснено пуск крилатих та балістичних ракет по аеродромам, військовим штабам і складам зброї та підрозділам ЗСУ, також військовими формуваннями РФ здійснено вторгнення на територію суверенної держави Україна.

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» затверджено Указ Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким внесено часткову зміну до статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указом від 14 березня 2022 року №133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року №2119-ІХ), строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб, Указом Президента України №341/2022 від 17 травня 2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 год. 30 хв. 23.08.2022 року строком на 90 діб, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 58/2023 від 06.02.2023.

Відповідно до п.п.6,7 ч.1 ст.11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», окупаційна адміністрація Російської Федерації - сукупність державних органів і структур Російської Федерації, функціонально відповідальних за управління тимчасово окупованими територіями та підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів, які узурпували виконання владних повноважень на тимчасово окупованих територіях та які виконували чи виконують властиві органам державної влади чи органам місцевого самоврядування функції на тимчасово окупованій території України, в тому числі органи, організації, підприємства та установи, включаючи правоохоронні та судові органи, нотаріусів та суб`єктів адміністративних послуг.

Тимчасово окупована територія - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Згідно ст.42 IV Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі та додаток до неї: положення про закони і звичаї війни на суходолі (1907 року) територія визнається окупованою, якщо вона фактично перебуває під владою армії супротивника.

Внаслідок розв`язання і ведення агресивної війни, починаючи з 24.02.2022 збройними формуваннями Російської Федерації тимчасово окуповано частини території Дніпропетровської, Донецької, Запорізької, Луганської, Миколаївської, Сумської, Харківської, Херсонської областей.

Зокрема, починаючи з 27.05.2022 до 01.10.2022, Російською Федерацією тимчасово окуповано територію м. Лиман Донецької області.

Представниками Російської Федерації на тимчасово окупованій території м. Лиман Донецької області створено підпорядковану, керовану та фінансовану Російською Федерацією окупаційну адміністрацію, в яку входили органи і структури, функціонально відповідальні за управління тимчасово окупованою територією України.

При цьому, представники підконтрольних Російській Федерації самопроголошених органів узурпували виконання владних функцій держави на тимчасово окупованій території м. Лиман Донецької області, здійснювали підбір кадрів для зайняття посад в незаконних самопроголошених органах, у тому числі із числа громадян України, які на той час перебували на вказаній тимчасово окупованій території. Кінцевою метою окупаційних органів, є інтеграція та подальше незаконне включення захопленої частини суверенної держави Україна до складу Російської Федерації.

12.06.2022 указом т.зв. «главы ДНР» № 285 «Об администрации города Красный Лиман» на тимчасово окупованій території м. Лиман Донецької області створена непередбачена законодавством України так звана «местная администрация Донецкой Народной Республики администрациягородаКрасный Лиман», яка розташовувалась за адресою: Донецька область Краматорський район, м. Лиман, вул. Незалежності, буд.46, та на яку незаконно покладено здійснення функції властивих міській раді України.

10.01.2015 на тимчасово окупованій території Донецької області на підставі так званого «Постановления Совета Министров ДНР №1-38 от 10.01.2015 «О создании Государственного унітарного предприятия «Донецкая железная дорога»» (із подальшими змінами відповідно до так званого «Постановления Совета Министров ДНР № 1-23 от 12.06.2016»), виданого колишнім так званим «Главой ДНР» і «Председателем Совета Министров ДНР» ОСОБА_6 створено так зване «Государственное предприятие Донецкой Народной Республики «Донецкая железная дорога»» (далі «ГУП ДНР «Донецкая железная дорога»»). Вказане підприємство здійснює свою діяльність та функціонує у складі так званого «Министерства транспорта ДНР», що створене на підставі так званого «Постановления Совета Министров ДНР №40-8 от 22.10.2014» (із подальшими змінами).

14.05.2022 так званим «Постановлением об урегулировании некоторых вопросов железнодорожной отрасли на территориях Донецкой Народной Республики, ранее временно находившихся под контролем Украины» №58 за підписом т.зв. «голови державного комітету оборони ДНР (голови ДНР) ОСОБА_7 (досудове розслідування відносно якого проводиться в іншому кримінальному провадженні) за «ГУП ДНР «Донецкая железная дорога»» встановлено монополію у сфері надання послуг із транспортування вантажів та пасажирів територією «Донецької Народної Республіки». Вказаною постановою на захоплених територіях Донецької області весь майновий комплекс АТ «Укрзалізниця», у тому числі Лиманськіелектромехінчні майстерні, передавався «ГУП ДНР «Донецкая железная дорога»».

Таким чином, після окупації м.Лиман Донецької області весь комплекс споруд та устаткування Лиманських електромеханічних майстерень, за адресою: Донецька область, Краматорський район, м.Лиман, вул.Нова, б.10 був захоплений окупаційною адміністрацією «ГУП ДНР «Донецкая железная дорога»». На базі захопленого комплексу підрозділом «ГУП ДНР «Донецкая железная дорога»», а саме його «Дирекцией инфраструктуры» було розпочато формування структурного підприємства «Дорожных электромеханических мастерских ГУП ДНР «Донецкая железная дорога» (далі «ДЭММ ГУП ДНР «Донецкая железная дорога») у м.Лиман Донецької області.

На початку червня 2022 року (точна дата органом досудового розслідування не встановлена) діючи умисно, реалізуючи свій протиправний умисел, з корисливих мотивів, з метою усунення перешкод провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора,громадянин України ОСОБА_5 ,будучи обізнаним про факт ведення Російською Федерацією (далі - РФ) агресивної війни проти України, невизнання РФ поширення державного суверенітету України на її тимчасово окуповані території,добровільного погодився на пропозицію та був призначений на посаду «уполномоченныйпредставитель Генерального директора ГУП ДНР «Донецкая железная дорога в вопросах организации и проведения восстановительных работ инфраструктуры Краснолиманского железнодорожного узла» в м.Лиман Донецької області.

08 червня 2022 року розпорядженням №Н-01/1838 так званого генерального директора «ГУП ДНР «Донецкаяжелезная дорога» ОСОБА_8 (відносно якого здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні) ОСОБА_5 був прийнятий на вищевказану посаду.

Посаду «уполномоченный представитель Генерального директора ГУП ДНР «Донецкая железная дорога в вопросах организации и проведения восстановительных работ инфраструктуры Краснолиманского железнодорожного узла» в м.Лиман Донецької області» ОСОБА_5 обіймав з 08.06.2022 до початку активної фази деокупації м.Лиман Донецької області, тобто до 09.09.2022.

Обіймаючи посаду «уполномоченный представитель Генерального директора ГУП ДНР «Донецкая железная дорога в вопросах организации и проведения восстановительных работ инфраструктуры Краснолиманского железнодорожного узла» в м.Лиман Донецької області», підпорядковуючись так званому генеральному директору ГУП ДНР «Донецкая железная дорога» ОСОБА_8 (відносно якого здійснюється досудове розслідування в іншому кримінальному провадженні), ОСОБА_5 виконував наступні організаційно-розпорядчі функції: здійснення поточного керівництва та управління діяльністю структурних підрозділів Краснолиманського залізничного вузла ГУП ДНР «Донецкаяжелезная дорога»; здійснення оперативного управління діяльністю структурних підрозділів Краснолиманського залізничного вузла ГУП ДНР «Донецкая железная дорога»; організацію заходів, спрямованих на відновлення функціонування всіх захоплених підрозділів регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» у складі ГУП ДНР «Донецкая железная дорога»; організацію взаємодії структурних підрозділів Краснолиманського залізничного вузла ГУП ДНР «Донецкая железная дорога» із лінійними підрозділами ГУП ДНР «Донецкая железная дорога»; налагодження роботи захоплених структурних підрозділів регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» в складі ГУП ДНР «Донецкая железная дорога»; проведення інвентаризації захопленого військовослужбовцями рф цілісного майнового комплексу регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» у складі ГУП ДНР «Донецкая железная дорога»; розпорядження майном Краснолиманського залізничного вузла ГУП ДНР «Донецкая железная дорога»; видачу письмових та усних наказів, розпоряджень, тощо.

У зв`язку з нестабільністю ситуації в окупованому місті Лиман, «ДЕММ м.Красний Лиман» не завершило процес стабілізації робочого процесу і діяло в обмеженому режимі, так у період з початку червня 2022 року до 09.09.2022 року співробітники «ГУП ДНР «Донецкая железная дорога» під керівництвом «уполномоченного представителя Генерального директора ГУП ДНР «Донецкая железная дорога в вопросах организации и проведения восстановительных работ инфраструктуры Краснолиманского железнодорожного узла» в м.Лиман Донецької області» ОСОБА_5 здійснювалось відновлення пошкоджених в результаті бойових дій залізничного полотна та енергетичних семафорів, проводились роботи з відновлення вузла станції «ГУП ДНР «Донецкая железная дорога».

Місцем знаходження окупаційної адміністрації «ГУП ДНР «Донецкая железная дорога»було визначено адміністративну будівлю регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», за адресою м. Лиман, вул. Привокзальна, буд. 22.

Отже, громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи в окупованому м.Лиман, Донецької області, у період часу з 08.06.2022, до 09.09.2022, перебуваючи на вказаній посаді, вчинив умисні дії, спрямовані на проведення підривної діяльності проти України у період воєнного стану, добровільно та активно сприяв окупаційній владі Російської Федерації у веденні війни проти України.

Відповідно до положень ч.5 ст.374 КПК України у разі ухвалення вироку за наслідками кримінального провадження, у якому здійснювалося спеціальне досудове розслідування або спеціальне судове провадження (in absentia), суд окремо обґрунтовує, чи були здійснені стороною обвинувачення всі можливі передбачені законом заходи щодо дотримання прав підозрюваного чи обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя з урахуванням встановлених законом особливостей такого провадження.

Відповідно до ч.2 ст.7 КПК України зміст та форма кримінального провадження за відсутності підозрюваного або обвинуваченого (in absentia) повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, зазначеним у частині першій цієї статті, з урахуванням особливостей, встановлених законом.

Приймаючи рішення щодо проведення спеціального досудового розслідування та проведення розгляду за процедурою in absentia, слідчий суддя виходив із того, що інкримінований обвинуваченому злочин та його поведінка підпадали під вимоги, зазначені у ч.2 ст.297-1 КПК України. Положення закону щодо здійснення спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження не визнані неконституційними і є такими, що узгоджуються зі стандартами, визначеними у Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи щодо критеріїв, які регламентують провадження, що здійснюється за відсутності обвинуваченого. Так, відповідно до рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи важливою умовою застосування спеціального досудового розслідування та спеціального судового розгляду є те, щоб під час спеціального досудового розслідування або спеціального судового провадження було забезпечено процесуальні права та гарантії осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, зокрема, право обвинуваченого бути поінформованим належним чином про дату слухання справи та про своє право на законне чи інше представництво в суді.

З огляду на положення КПК України та Резолюції (75) 11 Комітету Міністрів Ради Європи, суд зазначає про таке.

З 24.02.2022 року АТ «Укрпошта» припинено приймання всіх видів міжнародних поштових відправлень призначенням до російської федерації, а також поштових відправлень до тимчасово окупованої території.

Відповідно до ч.4 ст.548 КПК України оригінал запиту про міжнародно-правову допомогу надсилається за кордон поштою, то в умовах припинення АТ «Укрпошта» приймання всіх видів поштових відправлень призначенням до російської федерації та поштових відправлень до тимчасово окупованої території, виконати вимоги КПК України та міжнародних договорів щодо вжиття необхідних заходів з метою отримання правової допомоги у кримінальному провадженні на території російської федерації та тимчасово окупованої території немає можливості.

Повістки про виклик ОСОБА_5 , повідомлення про підозру, повідомлення про початок здійснення спеціального досудового розслідування надсилались та публікувались відповідно до вимог КПК України, шляхом публікування на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора та на стадії судового розгляду - на офіційному веб-сайті Індустріального районного суду м.Дніпропетровська, а також у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - у газеті «Урядовий кур`єр» в рубриці «Оголошення», а копію процесуальних документів, що підлягали врученню ОСОБА_5 на виконання вимог ч.2 ст.297-5 КПК України направлялись захиснику. Будь-які клопотання від обвинуваченого на адресу суду не надходили.

Дорученням Регіонального центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області адвоката ОСОБА_4 уповноважено у межах процесуальних прав і обов`язків, визначених ст.ст.46,47 КПК України, забезпечити безоплатну вторинну правову допомогу ОСОБА_5 .

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2023 року, надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно обвинуваченого.

З огляду на зазначене, орган досудового розслідування вживав всіх можливих передбачених КПК України заходів для виклику та розшуку ОСОБА_5 щоб забезпечити останньому можливість безпосередньо та через обраного захисника реалізовувати права підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Після постановлення ухвали слідчого Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 20 квітня 2023 року, якою надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування стосовно ОСОБА_5 , відповідно до вимог ч.4 ст.46 КПК України, ст.42 КПК України, п.8 ч.2 ст.51 КПК України та ч.2 ст.297-5 КПК України реалізацію прав підозрюваного (обвинуваченого) здійснював його захисник, який отримував необхідні процесуальні документи, знайомився з матеріалами кримінального провадження.

Крім цього, згідно з ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 26 червня 2023 року відносно ОСОБА_5 здійснювалось спеціальне судове провадження. У судовому засіданні приймав участь захисник ОСОБА_4 , який був захисником на стадії досудового розслідування і обізнаний з матеріалами кримінального провадження від початку здійснення спеціального досудового розслідування.

Судом також вживалися заходи про виклик обвинуваченого для забезпечення доступу до правосуддя, у зв`язку із чим на кожне судове засідання останній викликалася у порядку ст.323 КПК України. Повістки про виклик опубліковані у газеті «Урядовий кур`єр», а також на офіційному сайті Індустріального районного суду м.Дніпропетровська.

Захисник обвинуваченого здійснював активні дії, спрямовані на захист обвинуваченого: приймав участь у дослідженні доказів, звертав увагу суду на роль обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні, виступав у дебатах, в яких просив суд визнати ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні інкримінує мого злочину.

Враховуючи наведене, з урахуванням здійснення у цьому кримінальному провадженні спеціального досудового розслідування та спеціального судового провадження, суд вважає, що стороною обвинувачення вжито достатніх заходів щодо дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого ОСОБА_5 на захист та доступ до правосуддя.

У свою чергу суд звертає увагу на те, що всі наведені вжиті заходи вказують на те, що обвинувачений був поінформований належним чином про дати слухання справи, а також дотримані його права на належне представництво у суді.

За таких обставин, відповідно до вимог ст.323 КПК України, суд вважає що є всі правові підстави проводити розгляд цього кримінального провадження за правилами спеціального судового провадження.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст.323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого, як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у цьому випадку має бути підвищений.

Також прокурором долучено у судовому засіданні процесуальні документи, складені під час проведення досудового розслідування, на підтвердження законності вчинення процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.111-1 КК України підтверджується зібраними та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що м.Лиман на прикінці травня 2022 року був під окупацією, під час окупації перебував у м.Лиман та працював підсобним робітником на підприємстві ГУК ДНР «Донецька дорога», що до окупації мало назву «Лиманська станція Укрзалізниці» де познайомився з обвинуваченим, який займав посаду «уполномоченного представителя Генерального директора ГП «Донецкая железная дорога» ДНР, давав розпорядження, надавав техніку та людей для виконання робіт, відвідував наради окупаційної влади.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала,що в кінці травня 2022 року м.Лиман було окуповано до 30 вересня 2022 року. Під час окупації перебувала у м.Лиман та працювала на підприємстві. Обвинувачений був представником Генерального директора ГП «Донецкая железная дорога» ДНР, займав дану посаду з кінця червня 2022 року. На займаній посаді надава розпорядження працівникам та проводив наради з працівниками.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показав, що м.Лиман було окуповано з травня по жовтень 2022 року російськими військовими. Під час окупації перебував у м.Лиман та працював в ГУП ДНР Донецька дорога, де обвинувачений був представником Генерального директора.

Провина обвинуваченого підтверджується також письмовими доказами.

Повідомленням про виявлення кримінального правопорушення заступника начальника ГВ ЗНД 2 управління ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях від 10.10.2022 року, відповідно до якого ГВ ЗНД 2 управління (з дислокацією у м. Маріуполь Донецької області) ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях в ході виконання завдань, покладених на органи Служби безпеки України у сфері забезпечення державної безпеки, направлених на виявлення та припинення терористичної діяльності з боку громадян України, які залишилися на тимчасово окупованих територіях т.зв. «ДНР», під кураторством спецслужб Російської Федерації, отримано інформацію відносно ОСОБА_5 , який у період з червня по жовтень 2022 року, виконуючи організаційно-розпорядчі функції на т.зв. «ГУП ДНР «Донецька залізниця» умисно вчиняв дії на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній, економічній та інформаційній безпеці України, а також надавав допомогу представникам псевдо установ «ДНР», підконтрольних Російській Федерації, у проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану;

Протоколом огляду місця події від 11.10.2022 приміщення управління дирекції Донецької залізниці за адресою: м.Лиман, вул.Привокзальна,22, у тому числі кабінету №217 де здійснював свою діяльність ОСОБА_5 , обіймаючи посаду «уполномоченный представитель Генерального директора ГП «Донецкая железная дорога» ДНР, відео фіксацією та фото таблицею до нього;

Протоколом огляду речового доказу від 01.03.2023;

Протоколом огляду телеграмм каналу «Красный Лиман сейчас» від 01.02.2023. фото таблицею та відео фіксацією до нього;

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_12 від 03.02.2023, який на фото №2 впізнав ОСОБА_5 , як особу, що під час окупації м.Лиман обіймав посаду «уполномоченный представитель Генерального директора ГП «Донецкая железная дорога» ДНРта виконував покладені на нього обов`язки;

Протоколом огляду телеграмм каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 15.02.2023 за участю свідка ОСОБА_12 ;

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_9 від 17.02.2023, який на фото №2 впізнав ОСОБА_5 , як особу, що під час окупації м.Лиман обіймав посаду «уполномоченный представитель Генерального директора ГП «Донецкая железная дорога» ДНР та виконував покладені на нього обов`язки;

Протоколом огляду документів від 01.03.2023;

Протоколом огляду телеграмм каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 15.02.2023 за участю свідка ОСОБА_9 ;

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_11 від 17.02.2023, який на фото №3 впізнав ОСОБА_5 , як особу, що під час окупації м.Лиман обіймав посаду «уполномоченный представитель Генерального директора ГП «Донецкая железная дорога» ДНР та виконував покладені на нього обов`язки;

Протоколом огляду телеграмм каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 17.02.2023 за участю свідка ОСОБА_11 ;

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_10 від 17.02.2023, який на фото №4 впізнав ОСОБА_5 , як особу, що під час окупації м.Лиман обіймав посаду «уполномоченный представитель Генерального директора ГП «Донецкая железная дорога» ДНР та виконував покладені на нього обов`язки;

Протоколом огляду телеграмм каналу « ІНФОРМАЦІЯ_2 » від 17.02.2023 за участю свідка ОСОБА_10 ;

Висновком судової почеркознавчої експертизи від 30.03.2023 №126, відповідно до якого підписи, які містяться в наданих на дослідження документах виконані ОСОБА_5 ;

Протокол огляду інтернет-ресурсу від 31.03.2023, а саме веб-сайту ГИС НПА ДНР та віднофаксацією до нього;

Протокол огляду інтернет-ресурсу від 31.03.2023, а саме веб-сайту ГИС НПА ДНР та віднофаксацією до нього;

Протокол огляду інтернет-ресурсу від 31.03.2023, а саме веб-сайту ГИС НПА ДНР та віднофаксацією до нього.

Під час судового розгляду стороною захисту не ставилось питання щодо визнання будь-яких доказів сторони обвинувачення недопустимими та недостовірними. Будь-яких інших доказів у ході судового розгляду сторонами з боку обвинувачення та захисту, які були вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений КПК України, суду надано не було.

Порушень процесуального закону щодо руху кримінального провадження, повноважень сторони обвинувачення на всіх стадіях процесу судом не виявлено.

Відповідно до ст.94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальні права сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів на підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, який закріплений в ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_5 поза розумним сумнівом у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.111-1 КК України, за обставин, встановлених судом.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.5 ст.27 ч.4 ст.111-1 КК України пособництві шляхом усунення перешкод у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора.

Згідно зі ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності й індивідуалізації. Для вибору такого покарання суд повинен урахувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його вчинення, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу винного, обставини, що впливають на покарання, ставлення винної особи до своїх дій, інші обставини справи, які впливають на забезпечення відповідності покарання характеру й тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та наділяють суд правом вибору щодо призначення покарання, завданням якого є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує, що обвинувачений вчинив нетяжкий злочин, раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, офіційно не працює, на утриманні нікого не має.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст.66 КК України судом не встановлені.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України судом не встановлені.

Враховуючи ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до висновку про необхідність призначення обвинуваченому основного покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій в органах влади, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності з конфіскацією всього належного обвинуваченому майна, оскільки суд, застосовуючи принцип індивідуалізації покарання, переконаний, що таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення, попередження вчинення нових злочинів.

На переконання суду, призначення обвинуваченому саме такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових злочинів, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

При цьому, підстав для застосування положень статті 69 КК України до обвинуваченого ОСОБА_5 суд не вбачає.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч.9 ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, з обвинуваченого на користь держави слід стягнути витрати за проведення судової фотопортретної експертизи у розмірі 9 559, 20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.369-371, 373, 374 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27 ч.4 ст.111-1 КК Українита призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій на строк 15 (п`ятнадцять) років з конфіскацією майна на користь держави.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного затримання.

Строк додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати посади в органах державної влади, державного управління, місцевого самоврядування, пов`язаних з наданням публічних послуг, виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функційрахувати з моменту відбуття основного покарання.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати у розмірі 9 559, 20 грн.

Речові докази: документ під назвою «Доверенность 09.08.2022 № 27/ЭЧ-1» та копія Распоряжение «О закреплении ответственного» від 08.06.2022 № Н-01/1838, на 2-х арк.; документ під назвою «Доверенность 08.08.2022 №25/ЭЧ-1» на 1 -му арк.; документ під назвою «Перечень исх. №9/ЭЧ-1 06.07.2022» на ім`я Коменданта города Красный Лиман донецкой народной республики, на 2-х арк.; документ під назвою «исх №1ЭЧ 17.06.2022» на ім`я начальника КраснолиманскогоГОМВДДНР полковнику поліції ОСОБА_13 на 1-му арк.; копія документу під назвою «Список исх.№ 11/ЭЧ1 11.07.2022»; документ під назвою «Порядок проезда автотракторной техники и список лиц для проезда на склад 09.08.2022 г. №29/ЭЧ-1 09.08.2022», на 2-х арк.; документ під назвою «Порядок проезда автотракторной техники и список лиц для проезда на склад 10.08.2022 г. №34 10.08.2022» на 1 арк.; документ під назвою «Документ №36 10.08.2022» на імя «Председателя военно-гражданской администрации г. Красный Лиман ОСОБА_14 на 1 -му арк.; документ під назвою «Порядок проезда автотракторной техники и список лиц для проезда на склад 8.08.2022 г. № исх. 22/ЭЧ1 08.08.2022» на 1 -му арк.; копія документу під назвою «Порядок проезда автотракторной техники и список лиц для проезда на склад 09.08.2022 г. №31 09.08.2022» на 1-му арк.; копія документу під назвою «Доверенность 09.08.2022 №32» на імя « ОСОБА_15 » на 1-му арк.; копія документу під назвою «Доверенность 09.08.2022 №30» на імя « ОСОБА_15 » на 1-му арк.; копія документу під назвою «Доверенность 09.08.2022 28/ЭЧ1» на імя«Васильева ОСОБА_16 », на 1-му арк.; копія документу під назвою «Доверенность 24/ЭЧ1 05.08.2022» на імя « ОСОБА_17 », на 1 арк.; Удостоверение по проверке знаний ПТЭ электроустановок потрепбителей и ПБЭ электроутсновок потребителей № 115, на имя ОСОБА_18 » в обкладинці червого кольору, з гербом 2-главного орла та надписом «УДОСТОРВЕНИЕ» золотистого кольору; аркуш формату А5 «Копія паспорту громядінина України ОСОБА_5 »; аркуш формату А5, з рукописним текстом «Исполнительный комитет городского Совета г. Красный Лиман 29.04.2004. Ордер на жилое помещение № 1457, выданый на имя ОСОБА_18 »; копії особистих документів ОСОБА_5 (пенсійне посвідчення № НОМЕР_1 , серія НОМЕР_2 ; свідоцвто про одруження серія НОМЕР_3 , свідоцвто про народження серія НОМЕР_4 ; копія паспорту громадяина України НОМЕР_5 та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на 2-х арк.; копія паспорту громадяина України ЕН 260868 від 26.08.2010; клпія паспорту громадяина України з довідкою про реєстрацію місця проживання особи на 2-х арк.; лист Главе администрации г. Красній Лиман ОСОБА_14 , підписаний Уполномоченым Генерального ГУП ДНР Донецкая железная дорога» на 2-х арк; местная времення инструкция «О порядке передвижения самоходных (несьемных) рельсовых транспортных стредств (друзин, мотовозов, тепловозов и т.д.) по станции Краный Л иман ГУП ДНР «Донецкая железная дорога» на период производства аваорийных, ремонтных и воостановительных работ», затверджена «Уполномоченный представитель ГУП ДНР «Донецкая железня дорога» ОСОБА_18 »; копія листа від 19.08.2022 № 22У-08/003 на бланку «Транспортный Концерн «Железные дороги Донбасса» Государственное унитарное предприятие Донецкой нродной республики «Донецкая железная дорога», адресований «Главе администрации г.Красный Лиман ОСОБА_19 », підписаний «Уполномоченный генерального….. ГУП ДНР …. А.С. Отрудько»; «Список работников железнодорожного узла Красный Лиман на получение гуманитарной помощи» за підписом «Уполномоченный генерального директора ГУП ДНР Донецкая железная дорога А.С. Отрудько»; аркуш формату А4 з рукописним тектом, виконаний чорнилом синього кольору «отчет по работе ж.д.» від 19.07.2022 /підпис/ ОСОБА_18 ; аркуш формату А4 від 19.08.2022 № НУ-08/003 на балнку «Транспортный Концерн «Железные дороги Донбасса» Государственное унитарное предприятие Донецкой нродной республики «Донецкая железная дорога», адресований лист «Главе администрации г. Красный Лима ОСОБА_14 » підписаний «Уполномоченный генерального директора ГУП ДНР Донецкая железная дорога А.С. Отрудько»; аркуш формату А4 від 15.08.2022 № НУ -001 та № НУ-002, на 2-х бланках «Транспортный Концерн «Железные дороги Донбасса» Государственное унитарное предприятие Донецкой нродной республики «Донецкая железная дорога», адресовані листи «Главе администрации г.Красный Лима ОСОБА_14 », підписаний «Уполномоченный генерального директора ГУП ДНР Донецкая железная дорога А.С. Отрудько» щодо отримання гуманітарної допомоги, в 2-х екз.; аркуш формату А4 «Список работников железнодорожного узла Красный Лиман на получение гуманитарной помощи» підписаний ««Уполномоченный генерального директора ГУП ДНР Донецкая железная дорога А.С. Отрудько»; аркуш формату А4 вих № ПЧ-3/5 від 15.08.2022 «Начальнику Краснолиманского ГОМВД ДНР ОСОБА_20 » підписаний «Уполномоченный генерального директора ГУП ДНР Донецкая железная дорога А.С. Отрудько»; аркуш формату А4 на «бланке Транспортный Концерн «Железные дороги Донбасса» Государственное унитарное предприятие Донецкой нродной республики «Донецкая железная дорога» адресований лист «Начальнику Краснолиманского ГОМВД ДНР ОСОБА_20 » підписаний «Уполномоченный генерального директора ГУП ДНР Донецкая железная дорога А.С. Отрудько» щодо провозу матеріалів щодо провозу матеріалів по ст. Форпостная на тракторі ЮМЗ-6Л д/н НОМЕР_6 ; аркуш формату А4 зазначено «Перечень ТМЦ вывезенных со склада НОДХ г.Красный Лиман 05.08.2022» підписаний «Уполномоченный генерального директора ГУП ДНР Донецкая железная дорога А.С. Отрудько» - залишити зберігатися у матеріалах кримінального провадження.

Копію вироку, яка підлягає врученню обвинуваченому, вручити захиснику, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м.Дніпропетровська протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1