СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/720/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві під час підготовчого судового засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2023 за № 0003919, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Манява Богородчанського р-ну Івано-Франківської обл., українця, громадянина України, який здобув середню освіту, працює на посаді водія у КП «КИЇВПАСТРАНС», автобусний парк № 5, одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_3 ,

інші учасники провадження:

потерпілий - ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 09.10.2023 приблизно о 10 год. 15 хв., керуючи на підставі посвідчення водія серії НОМЕР_1 , дорожнього листа № 015480, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та страхового поліса № 215167742 технічно-справним автобусом «МАЗ-203069», д.н.з. НОМЕР_3 , здійснював висадку-посадку пасажирів на зупинці громадського транспорту «вул. В. Кучера», яка розташована біля буд. № 14 по вул. Івана Дзюби, 14 у м. Києві. У цей же час, пасажир ОСОБА_5 , перебуваючи на зупинці, здійснюючи посадку до салону автобуса не встиг повністю зайти і був зажатий дверима.

У подальшому, ОСОБА_3 , керуючи автобусом «МАЗ-203069», д.н.з. НОМЕР_3 , проявив неуважність до дорожньої обстановки, не впевнився у безпеці, розпочав рух з відчиненими дверима автобуса, внаслідок чого допустив випадіння пасажира, чим порушив правила безпеки дорожнього руху, а саме не виконав вимоги Правил дорожнього руху України, які діють з 01.01.2002 зі змінами:

- п. 1.3, згідно з яким учасники дорожнього руху зобов`язанні знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими;

- п. 1.5, згідно з яким дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків;

- п. 2.3 (б), який зобов`язує водія транспортного засобу, для забезпечення безпеки дорожнього руху бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розташування та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керуванням цим засобом у дорозі;

- п. 10.1, який зобов`язує водія транспортного засобу, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

- п. 21.4, згідно з яким водію забороняється починати рух до повного зачинення дверей та відчиняти їх до зупинки транспортного засобу.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_5 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 042-1877-2023 від 03.11.2023 року були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закрита травма правої гомілки: перелом зовнішньої кісточки; закрита травма правої стопи: перелом кісток передплюсні, які в сукупності відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості. Порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху та заподіяння ОСОБА_5 тілесних ушкоджень перебувають між собою у прямому причинному зв`язку.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, а саме: порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив вище наведені обставини вчинення ним кримінального правопорушення. Також показав, що раніше до кримінальної відповідальності він не притягувався, також він примирився з потерпілим, відшкодував завдані йому збитки. Вчинене ним кримінальне правопорушення є невеликої тяжкості. Відтак, просив звільнити його від кримінальної відповідальності та закрити стосовно нього кримінальне провадження на підставі ст. 46 КК України.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 також підтвердив те, що обвинувачений ОСОБА_3 , примирився з ним, жодних претензій матеріального та морального характеру до нього не має, відтак, також просив закрити кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 .

У судовому засіданні прокурор не заперечував щодо задоволення даного клопотання.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого висновку.

Згідно зі ст. 44 КК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом. Звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом, здійснюються виключно судом. Порядок звільнення від кримінальної відповідальності встановлюється законом.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Згідно із ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, та у якому обвинувачується ОСОБА_3 , відноситися до нетяжкого злочину та не є корупційним кримінальним правопорушенням, кримінальним правопорушенням, пов`язаним з корупцією, порушенням правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, повністю визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у скоєному щиро розкаявся, примирився з потерпілим ОСОБА_5 .

Також судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі розуміє свої права, передбачені ч. 3 ст. 285 КПК України, та підставу звільнення від кримінальної відповідальності, яка є нереабілітуючою.

Така позиція обвинуваченого, за переконанням суду, сумісна з можливістю звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 кримінального правопорушення, те, що воно відноситься до нетяжких злочинів, а також те, що ОСОБА_3 визнав свою вину, щиро розкаявся, примирився з потерпілим, його особу, а саме те, що він одружений, працює, має постійне місце реєстрації та проживання, на обліку у лікаря нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Істотних порушень кримінально-процесуального закону, які б перешкоджали суду прийняти процесуальне рішення за заявленим клопотанням не встановлено.

Питання про речові докази слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Судові витрати за проведення експертиз слід відшкодувати за рахунок держави.

На підставі наведеного та керуючись ст. 44, 46 КК України, ч. 9 ст. 100, ст. 124, п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 285, 286, 369-372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 44, 46 КК України, а саме у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.10.2023 за № 0003919, за обвинуваченням ОСОБА_3 - закрити.

Речові докази:

- автобус «МАЗ», д.н.з. НОМЕР_3 , який залишено на відповідальне зберігання на території автобусного парку № 5 у м. Києві по вул. Авіаційна, 21 , - залишити у належного володільця.

Судові витрати за проведення експертиз в сумі 2672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) грн 00 к. відшкодувати за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд міста Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголосити - о 09 год. 10 хв. 19.01.2024 року.

Суддя ОСОБА_1