Справа № 182/5909/23
Провадження № 1-кс/0182/1480/2023
У Х В А Л А

Іменем України

26.12.2023 року м. Нікополь

Слідчий-суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,

секретар судового засіння ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Нікополі клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.10.2023 року за №0001314 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

за участю сторін кримінального провадження

прокурора ОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням в рамках кримінального провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 26.10.2023 року за №0001314 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, про продовження строку дії щодо обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, яке мотивоване наступним:

25 жовтня 2023 року близько 22 години 00 хвилин ОСОБА_4 та ОСОБА_7 перебували за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 де між ними на побутовому ґрунті виник словесний конфлікт. При цьому у ОСОБА_4 , виник злочинний умисел направлений на вбивство ОСОБА_7 , тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчиняла умисне вбивство, котрий перебував в стані алкогольного сп`яніння.

В подальшому ОСОБА_4 знаходячись в приміщенні кухні за вищевказаною адресою, реалізуючи свій злочинний умисел 25 жовтня 2023 року в близько 22 години 00 хвилин, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, маючи намір на заподіяння смерті ОСОБА_7 , з ціллю заподіяння смерті взяв зі столу кухонний ніж та, тримаючи його в правій руці, наніс ОСОБА_7 три удари, а саме: в область грудної клітини ліворуч, низу живота праворуч та в область правого плеча, тим самим згідно, висновку експерта № 510 від 23.11.2023 року, заподіяв тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення передньої стінки грудної клітини ліворуч яке розпочинається колото-різаною раною по лівій середньоключичній лінії на рівні 3-го міжребер`я, подовжується в ліву плевральну порожнину з ушкодженням медіального краю середньої частки лівої легені, наскрізним повним (спереду дозаду) ушкодженням серця, непроникаючого колото-різаного поранення передньої черевної стінки праворуч та наскрізного колото-різаного поранення правого плеча, від отриманого тілесних ушкоджень, а саме від проникаючого колото-різаного поранення передньої стінки грудної клітини ліворуч з ушкодженням лівої легені та серця, яке призвело до зовнішньої та внутрішньої кровотечі і ускладнилося розвитком гострої крововтрати ОСОБА_7 помер на місці.

Умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України - вбивство, тобто умисне противоправне заподіяння смерті іншій людині, вчинене особою, яка раніше вчиняла умисне вбивство.

Наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 інкримінованому йому злочину повністю підтверджується наступними доказами:

-рапортами про виявлення кримінального правопорушення;

-протоколами обшуків приміщення домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 від 26.10.2023 року та вилученими речовими доказами;

-протоколами допитів свідків;

-лікарським свідоцтвом про причину смерті ОСОБА_7 від 26.10.2023р;

-протоколом слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_4 .

Враховуючи той факт, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечення виконання підозрюваного покладених на нього процесуальних обов`язків, та наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, тому виникла необхідність обрати запобіжний захід у відношенні підозрюваного, який попередить настання ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Так, ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) об`єктивно існує, бо підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Щодо ризику незаконного впливу на потерпілого та свідків.

Так, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконний вплив на потерпілого та свідків) об`єктивно існує, бо підозрюваний може незаконно впливати на них з метою зміни показів, оскільки свідки являються його сусідами та знайомими мешканцями с. Червоногригорівка Нікопольського району.

Враховує, що інкримінований ОСОБА_4 злочин належить до категорії особливо тяжких, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічне позбавлення волі; доведення стороною обвинувачення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 даного кримінального правопорушення; доведення існування ризиків: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на свідків; у сукупності, є всі підстави для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо, оскільки, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави, домашнього арешту, фактично не зможе забезпечити реальне запобігання спробам вчинити ним дій, передбачених п.1-5 ч.І ст. 177 КПК України;

-у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання ОСОБА_4 , може впливати на свідків його задокументованої злочинної діяльності, з метою зміни ними своїх показань та неповідомлення про свій незаконний вплив слідчому, прокурору, суді та покинути відомі слідству його можливі місця перебування;

-під час досудового розслідування не надійшло жодних звернень про передачу ОСОБА_4 комусь на поруки, що виключає можливість передачі його йа поруки;

-не підтверджено факт наявності у ОСОБА_4 будь-яких заощаджень, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави, також цей запобіжний захід може спонукати його до вчинення нових кримінальних правопорушень та продовження своєї злочинної діяльності.

-ОСОБА_4 не має грошових заощаджень або родичів, які могли б його матеріально забезпечити, що виключає можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Таким чином, наданими матеріалами клопотання доведено відсутність обставин, передбачених ч. 3 ст. 176, п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним ризикам передбаченим п.п. 1,3 ч. 1 ст. 177 КПК України, з урахуванням відомостей про особу підозрюваного.

Враховуючи вищевикладене виникла необхідність обрання у відношенні до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу, який забезпечить виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також попередить настання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора.

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 не заперечував проти задоволення клопотання.

Захисник ОСОБА_6 підтримала думку свого підзахисного.

Заслухавши думку прокурора, підозрюваного та захисника, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно з ч. 1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також наявність ризиків, передбачених цим Кодексом.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Із матеріалів справи вбачається, що у провадженні слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, перебувало кримінальне провадження № 0001314, внесене до ЄРДР 26.10.2023 року за п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Судом приймається до уваги практика Європейського суду з захисту прав людини про те, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до у ваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Під час розгляду заявленого прокурором клопотання сторона захисту не спростовує питання обґрунтованості підозри, враховуючи це, та те, що на даний час до суду направлено обвинувальний акт у кримінальному провадженні, суд вважає, що наявна підозра у вчиненні обвинуваченим вказаного правопорушення є вочевидь обґрунтованою.

Так, у клопотанні прокурором заявлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ризику переховування від органу досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків.

Так, ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду) об`єктивно існує, бо підозрюваний, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від 10 до 15 років або довічного позбавлення волі, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Крім того, ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (незаконний вплив на свідків) також об`єктивно існує, бо підозрюваний може незаконно впливати на них з метою зміни показів, оскільки свідки являються його сусідами та знайомими мешканцями с. Червоногригорівка Нікопольського району.

Враховуючи положення ст. 176-178 КПК України, слідчий суддя вважає необхідним продовжити щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не можуть запобігти вказаним ризикам, т.я. у оточенні підозрюваного немає осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків; грошових коштів для виплати застави він не має; злочин вчинений у відношенні свого рідного брата.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, застава не застосовувалась.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 не може перевищувати 60 днів, рахуючи з 26.12.2023 року.

На підставі наведеного та керуючись ст. 176-178, 182, 183 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали 60 днів рахуючи з 26.12.2023 року до 23.02.2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, застава не застосовувалась.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1