Справа № 333/840/24
Провадження № 1-кс/333/479/24
УХВАЛА

Іменем України

29 січня 2024 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання слідчого СВ ВП № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000024 від 03 січня 2024 року, та додані до нього матеріали відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 13 травня 2020 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.296, ч.3 ст.153, ч .1 ст.70, ч.1 ст.72 КК України до 6 років позбавлення волі.

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання про обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У клопотанні зазначено, що ВП № 4 ЗРУП Головного управління національної поліції в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000024 від 03 січня 2024 року за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Короткий виклад фактичних обставин, суть і правова кваліфікація злочину.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучі особою раніше судимою, перебуваючи на умовно-достроковому звільненні, належних висновків для себе зробив, на шлях перевиховання не став та скоїв новий злочин за наступних обставин:

26.12.2023 року, о 08 год. 09 хв., маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає та вони залишаються ніким непоміченими, нехтуючи нормами Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року, з метою особистого збагачення, зайшов на території автобусного парку за адресою: АДРЕСА_2 , де він раніше працював на автомийці « НОМЕР_1 », та у охоронця автобусного парку під приводом необхідності мийки автомобіля взяв ключі від мийки «V12», яка належить ОСОБА_7 , після чого, за допомогою ключів проник до мийки, звідки скоїв крадіжку майна, що належить ОСОБА_7 , а саме:

- термінал з логотипом «ПриватБанк» модель А930, серійний номер , вартістю 5000 грн.;

- зарядний пристрій до нього білого кольору «Adapter» модель GLH50C2000HW , серійний номер GLH7, вартістю 500 грн.;

- мобільний телефон «Nokia» модель «ТА-1253» IMEI (1) НОМЕР_2 ІМЕІ (2) НОМЕР_3 , в корпусі чорного кольору із зарядним пристроєм вартістю 500 грн. із сім-картами «Водафон» № НОМЕР_4 та «Київстар»№ НОМЕР_5 матеріальної цінності не представляють. ;

- комплект ключів у кількості 2 одиниці, матеріальної цінності не представляють.

Вказане майно ОСОБА_5 сховав до своєї куртки. Після чого, разом з викраденим майном, о 08 год. 10 хв., 26.12.2023 року, вийшов з приміщення мийки та зник з місця скоєння злочину, тим самим розпорядився ним на власний розсуд, спричинивши своїми умисними діями ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 6000 грн.

Своїми умисними діями ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що кваліфікується як: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникнення в інше приміщення, вчинене в умовах воєнного стану.

25.10.2023 року слідчим слідчого відділення відділу поліції № 4 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області за погодженням з прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя, ОСОБА_8 , повідомлено про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Обґрунтування клопотання

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, підтверджується у повній мірі зібраними у ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме: заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколами огляду предметів; постановами про визнання речових доказів; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 , який впізнав ОСОБА_5 .

Слідчий також наводить аргументи щодо наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4 ст.177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_5 може:

переховуватися від органів досудового слідства та суду;

незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні;

перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Доводи сторін.

Слідчий в судовому засіданні підтримала клопотання на підставах, викладених в ньому, вказала, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти настанню ризиків, зазначених в клопотанні.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання, попросив його задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 проти задоволення вказаного клопотання заперечував, просив обрати підозрюваному запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання. Вказав що вину не визнає, надавати пояснення відмовився.

Вислухавши прокурора, адвоката, підозрюваного, перевіривши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, зазначеного у мотивації суду.

Мотивація суду.

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , оформлене відповідно до вимог ст. 184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, копії матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, а також долучено розпис ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 щодо вручення останнім 29 січня 2024 року о 10 годині 08 хвилин копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Згідно зі ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 КПК України.

Слідчий суддя досліджує такі обставини:

1.Чи може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_5 (ч. 4 ст. 185 КК України) та чи є обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України).

2.Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий.

3.Недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

4.Обставини згідно ст. 178 КПК України (вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, вік та стан здоров`я тощо).

5. Які обов`язки покладаються на особу у разі задоволення клопотання про запобіжний захід (ст. 194 КПК України).

Дослідження обставин, зазначених у пункті 4 вище доцільно здійснювати в межах окремих питань, для яких ці обставини мають значення.

Чи може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та чи є обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до конкретно визначених категорій осіб (ч. 2 ст. 183 КПК України). Зокрема, тримання під вартою може бути застосоване до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя оцінює матеріали клопотання та доводи сторін лише на предмет можливості застосування такого запобіжного заходу відповідно до формальних вимог статті 183 КПК України. Для цього, зокрема, необхідно встановити факт вручення підозри ОСОБА_5 та, відповідно, встановлення чи спростування факту набуття ним процесуального статусу підозрюваного.

Повідомлення про підозру

Особа набуває статусу підозрюваного у випадку 1) повідомлення їй про підозру або 2) якщо особа була затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення або 3) якщо щодо неї складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 42 КПК України). Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень (ч. 1 ст. 278 КПК України). До повідомлення про підозру також висуваються вимоги щодо змісту, визначені ст. 277 КПК України. Оскільки підозрюваний є неповнолітньою особою, то у розумінні ч. 4 ст. 135 КПК України, повідомлення про підозру може бути вручено її батьку, матері, усиновлювачу або законному представнику.

У повідомленні про підозру зазначено, що 29 січня 2024 року, о 08 годині 55 хвилин, повідомлення було вручено ОСОБА_5 , про що міститься розписка, долучена до матеріалів клопотання.

З урахуванням наданого слідчому судді тексту повідомлення про підозру, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлення про підозру було складено з дотриманням вимог, визначених статтею 277 КПК України.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що ОСОБА_5 було належно повідомлено про підозру, а тому він має статус підозрюваного у цьому провадженні за ч. 4 ст. 185 КК України. Оскільки санкції інкримінованої статті передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років, відповідно, до ОСОБА_5 може бути застосовано або обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Обґрунтованість підозри.

Сторона обвинувачення зазначає, що обґрунтованість підозри доведена доказами, зазначеними у клопотанні. Прокурор зазначає, що у клопотанні є докази, що вказують на наявність підстав для підозри ОСОБА_5 і що така підозра є обґрунтованою.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 177 КПК України). Оскільки в процесуальному законодавстві відсутнє чітке визначення обґрунтованої підозри, слідчий суддя звертається до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права в Україні (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 2 ст. 8 КПК України). Обґрунтована підозра - це стандарт доказування, який передбачає існування фактів чи інформації, які б переконали об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення (стандарт, визначений у Рішенні у справі Fox, Campbell and Hartley проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, заяви № 12244/86, 12245/86, 12383/86, параграф 32). Обґрунтованість залежить від усіх обставин, проте факти, що в сукупності дають підстави для підозри не мають бути такого ж рівня як ті, що необхідні для обвинувачення, або навіть винесення вироку (Рішення Великої Палати у справі Merabishvili проти Грузії від 28 листопада 2017 року, заява № 72508/13, параграф 184). Тому, цей стандарт доказування є досить низьким - необхідно встановити чи наявні (або відсутні) факти чи інформація, що в сукупності може переконати слідчого суддю в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя також звертає увагу на правову кваліфікацію кримінального правопорушення у підозрі. Так, ОСОБА_5 інкримінується крадіжка, вчинена в умовах воєнного стану. Необхідно оцінити відповідність підозри цій правовій кваліфікації лише для встановлення її обґрунтованості (тобто, чи є підстави обґрунтовано вважати, що ОСОБА_5 міг вчинити саме це кримінальне правопорушення). При цьому, остаточна оцінка та кваліфікація здійснюється судом під час судового розгляду справи.

Звертаючись до матеріалів клопотання, слідчий суддя зазначає, що ОСОБА_5 було повідомлено про підозру на підставі зібраних доказів, а саме, даних, встановлених з: заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_7 ; протоколу допиту потерпілої ОСОБА_7 ; протоколів огляду предметів; постанов про визнання речових доказів; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколу пред`явлення для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_10 , який впізнав ОСОБА_5 .

Зважаючи на викладене, слідчий суддя переконаний, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_5 дій, що кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий.

Далі слідчий суддя оцінює наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Сторона обвинувачення зазначає про два такі ризики.

Наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України

Ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду.

Прокурор зазначає, що кримінальне правопорушення (злочин), яке інкримінується ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, є тяжким, оскільки санкція статті передбачає покарання від 5 до 8 років позбавлення волі.

Вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний, будучі обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінального правопорушення та покарання, яке загрожує у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Відповідно до практики Європейського суду, викладеної у рішенні «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993 року небезпеку переховування від правосуддя не можна вимірювати тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з урахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправдуванням для тримання під вартою. При цьому необхідно враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні зв`язки».

Аналогічна позиція викладена у рішенні Європейського суду від 26.06.1991 року у справі «Летелье проти Франції», згідно якого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути виправданий очікуваним покаранням у вигляді позбавлення волі.

Крім цього, слідчий суддя враховує рішення Європейського суду від 01.06.2006 року у справі «Мамедова проти Росії», відповідно до якого необхідність тримання під вартою не можна оцінювати тільки виключно з абстрактної позиції, приймаючи до уваги тільки тяжкість злочину.

Враховуючи той факт, що підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків, офіційно не працевлаштований. Слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність ризику передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий (п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України). Втім, для всебічної оцінки обставин справи, слідчий суддя аналізує доводи слідчого стосовно інших ризиків, про які згадано у клопотанні.

Слідчий суддя вважає, що у кримінальному провадженні дійсно існує ризик того, що перебуваючи на волі, підозрюваний матиме змогу незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, виходячи з наступного.

Перевірка доведеності пред`явленого обвинувачення здійснюється судом під час його розгляду по суті. За змістом ст.ст. 23, 95 КПК України показання потерпілих та свідків у кримінальному провадженні суд отримує усно безпосередньо у судовому засіданні і саме такими показаннями може обґрунтовувати свої висновки.

Оскільки досудове розслідування наразі ще триває, то залишається існувати ризик незаконного впливу підозрюваного на свідків, який, на переконання слідчого судді, з урахуванням конкретних обставин вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, є суттєвим.

Щодо ризику перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, то, на думку слідчого судді, останній не знайшов свого підтвердження і в клопотанні зазначений лише формально, дублюючі інші ризики.

Неможливість застосування іншого запобіжного заходу

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею не встановлено.

Відповідно до ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства, наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок про те, що дана особа могла вчинити злочин.

На підставі викладеного, а також з урахуванням ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя приходить до висновку, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню: переховуванню від органів досудового розслідування та/або суду, вчиненню інших кримінальних правопорушень, а також забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів громадян України.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Тому за встановлених під час судового засідання обставин, слідчий суддя, з урахуванням майнового стану підозрюваного, вважає за можливе застосувати до ОСОБА_5 як альтернативний запобіжний захід - заставу, виходячи із вимог ч. 2 ст. 182 КПК України, у розмірі, передбаченому ч. 2 ст. 182 КПК України, а саме 20 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням вимог п.16 ч.1 ст.3 КПК України та ЗУ «Про державний бюджет на 2024 рік», ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у сумі 60 560 грн.

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 3, 176-178, 183, 184, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого СВ ВП № 4 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Шевченківської окружної прокуратури м. Запоріжжя ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000024 від 03 січня 2024 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 28 березня 2024 року (включно).

Строк тримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою рахувати з моменту його фактичного затримання - з 29 січня 2024 року 15 години 50 хвилин.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та підписано 01 лютого 2024 року.

Слідчий суддя

Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1