Справа № 544/94/24
пров. № 1-кс/544/17/2024
У Х В А Л А

іменем України

18 січня 2024 року м. Пирятин

Слідчий суддя Пирятинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Ярмарковій 17 м. Пирятин клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна,

у с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_4 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_5 з клопотанням, у якому просив скасувати арешт на все майно ОСОБА_5 (рухоме та нерухоме майно, вклади, рахунки, цінні папери, інші цінності), де б вони не знаходились, накладений постановою слідчого прокуратури Пирятинського району ОСОБА_6 23 грудня 2011 року.

Клопотання обґрунтовує тим, що прокуратурою Пирятинського району здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №111190047 щодо обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України. 23 грудня 2011 року у межах кримінального провадження № 111190047 щодо обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України постановою слідчого прокуратури Пирятинського району ОСОБА_6 накладено арешт на все майно ОСОБА_5 ,народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (рухоме та нерухоме майно, вклади, рахунки, цінні папери, інші цінності), де б вони не знаходились. Вироком Пирятинського районного суду від 27 січня 2012 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України та призначено покарання:за ч. 1 ст. 364 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у сумі 1700 грн.; за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу у сумі 850 грн. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді штрафу у сумі 1700 грн. Вирок набрав законної сили 12.02.2012. Проте при ухваленні вироку не було вирішено питання арешту майна ОСОБА_5 , що позбавляє його реалізовувати права власника.

18.01.2023 адвокат ОСОБА_4 подав клопотання про уточнення вимог, в якому просив, враховуючи наявність у матеріалах кримінальної справи двох постанов слідчого прокуратури Полтавської області ОСОБА_6 від 14.12.2011 та 24.12.2011 якими накладався арешт, скасувати постанову саме від 14.12.2011, оскільки остання внесена до реєстру.

Арешт на вищезазначене майно накладався постановою слідчого прокуратури Пирятинського району з метою забезпечення відшкодування завданої шкоди, можливого цивільного позову та виконання вироку.

Представник заявника адвокат ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився, на адресу суду подав клопотання про розгляд справи у його відсутність, викладені в уточненому клопотанні обставини підтримує у повному обсязі.

Прокурор у вирішенні питання щодо скасування арешту з майна покладається на розсуд суду.

Вивчивши надані письмові докази, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Даний арешт, накладений у межах кримінального провадження за правилами КПК України 1960 року. При цьому, згідно з пунктом 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України 2012 року, арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Отже у визначенні порядку звільнення майна з-під арешту потрібно керуватися правилами КПК України 1960 року.

Згідно з ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року, питання про відстрочку виконання вироку, відповідно до статті 405 цього Кодексу про розстрочення чи відстрочку сплати штрафу, про неприведення до виконання вироку у випадках, передбачених частиною 3 статті 49 Кримінального кодексу України і частиною 6 статті 404 цього Кодексу, а також всякого роду сумніви і суперечки, що виникають при виконанні вироку, включаючи застосування кримінального закону, що має зворотну силу, відповідно до частин 2 і 3 статті 54 Кримінального кодексу України, вирішується судом, який постановив вирок.

У п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України 1960 року зазначено, що постановляючи вирок суд повинен вирішити, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

На час розгляду вказаного клопотання про скасування арешту майна кримінально процесуальний кодекс України 1960 року втратив чинність, натомість 20 листопада 2012 року набрав чинності новий КПК від 13.04.2012 року.

Відповідно до п. 9 розділу ХІ «Перехідні Положення» КПК України, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п. 1 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньої стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому ст.ст. 174, 539 КПК України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Наявність арешту майна грубо порушує права власника, створює перешкоди у здійсненні права володіти користуватися та розпоряджатися майном до теперішнього часу.

Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Слідчим суддею встановлено, що матеріали кримінальної справи містять дві постанови слідчого прокуратури Пирятинського району ОСОБА_6 б/н від 14.12.2011 у кримінальному провадженні № щодо обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України та б/н від 23.12.2011 у кримінальному провадженні № 111190047 щодо обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, з метою забезпечення відшкодування завданої шкоди, можливого цивільного позову та виконання вироку було накладено арешт на все майно ОСОБА_5 (рухоме та нерухоме майно, вклади, рахунки, цінні папери, інші цінності), де б вони не знаходились.

Інформацію по постанові слідчого прокуратури Пирятинського району б/н від 23.12.2011 у кримінальному провадженні № 111190047 щодо обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України не внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Інформація по постанові слідчого прокуратури Пирятинського району б/н від 14.12.2011 у кримінальному провадженні № щодо обвинувачення ОСОБА_5 та ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України внесена до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під № 11965338, про що свідчать Витяги про реєстрацію, які містяться у матеріалах кримінально провадження у том. 1 а.с. 215, 218-219 та витребувані з архіву суду для дослідження.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав отриману на запит суду від 18.01.2024 року, встановлено, що в актуальній інформації про державну реєстрацію обтяжень містяться відомості про накладення арешту на нерухоме майно на підставі постанови Прокурора Пирятинського району Полтавської області виданої б/н від 14.12.2011, реєстраційний номер обтяження 11965338.

Вироком Пирятинського районного суду від 27 січня 2012 року ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України та призначено покарання: за ч. 1 ст. 364 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у сумі 1700 грн.; за ч. 1 ст. 366 КК України у виді штрафу у сумі 850 грн. На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді штрафу у сумі 1700 грн. У лютому 2012 року штраф по вироку суду сплачено, про що свідчать квитанції у томі 6 а.с. 55-56 матеріалів кримінальної справи. Вирок набрав законної сили 12.02.2012. Зі змісту даного вироку встановлено, що питання скасування арешту, накладеного на майно ОСОБА_5 судом не вирішувалось.

Згідно зі статтею 126 КПК України 1960 року, забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б це майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Накладення арешту на майно скасовується постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба.

Згідно з пунктами 7 та 8 частини першої статті 324 КПК України 1960 року, постановляючи вирок, суд повинен вирішити, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов, на чию користь та в якому розмірі, і чи підлягають відшкодуванню збитки, заподіяні потерпілому, а також кошти, витрачені закладом охорони здоров`я на його стаціонарне лікування, якщо цивільний позов не був заявлений; що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Тобто, процесуальне рішення слідчого прокуратури стосовно арешту майна прийняте під час дії Кримінально-процесуального кодексу України в редакції 1960 року.

Вирок набрав законної сили 12 лютого 2012 року. Проте при ухваленні вироку не було вирішено питання арешту майна ОСОБА_5 , що суттєво обмежує його майнові права.

На теперішній час КПК України 1960 року втратив чинність, натомість 20 листопада 2012 року набрав чинності новий КПК України від 13 квітня 2012 року.

Відповідно до п. 9 Перехідних положень Кримінального процесуального кодексу України 2012 року, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 409 КПК України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, вирішуються судом, який постановив вирок.

У п. 8 ч. 1 ст. 324 КПК України (1960 року) зазначено, що постановляючи вирок суд повинен вирішити, що зробити з майном, описаним для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 Постанови Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» - за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Слід враховувати, що в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна ОСОБА_5 потреба відпала, штраф сплачено, на теперішній час прокурор не наділений правом самостійно вирішувати питання про скасування арешту майна, тому суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 409, 411 КПК України (1960 року), ст.ст. 100, 170, 174, п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України (2012 року) суд, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений постановою про накладення арешту на майно слідчим прокуратури Пирятинського району Полтавської області ОСОБА_6 від 14.12.2011 року (, адреса: Україна, Полтавська область, Пирятинський район, м. Пирятин, пл. Борців Революції, 2а), на нерухоме майно належне на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , реєстраційний номер обтяження: 11965338.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1