Номер провадження: 11-сс/813/49/24
Справа № 496/7230/23 1-кс/496/2607/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

власниці майна ОСОБА_7 ,

представників власниці майна адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника власниці майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 28.11.2023 року про арешт майна в кримінальному провадженні №50000787 від 19.10.2023року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання слідчого СВ Одеського РУП №2 ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 у кримінальному провадженні №50000787 від 19.10.2023року та накладено арешт майно виявлене та вилучене 23.11.2023 року в ході обшуку автомобіля «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме:

- на мобільний телефон марки «Sigma» imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 , який поміщено до сейф-пакету № РSР4114834;

- автомобіль «BMW Х5» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однак перебуває в користуванні ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який поміщено до спецмайданчику №7, за адресою: м. Одеса, вул. Станційна, 27 а, із забороною відчуження, користування та розпорядження.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник власниці майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та відмовити в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно, а також зобов`язати слідчого повернути ОСОБА_7 вилучене майно.

Апелянт посилається на те, що арешт на майно накладено безпідставно, оскільки ОСОБА_7 не є підозрюваною в кримінальному провадженні, а вилучені в ході обшуку речі: автомобіль «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та мобільний телефон, не є предметом чи знаряддям вчинення злочину.

Заслухавши суддю-доповідача; вислухавши пояснення власниці майна ОСОБА_7 та її представників адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, яка подана особою, яка, відповідно до матеріалів кримінального провадження, не має процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України (далі - КПК) визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п. 10 ч. 1 ст. 393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

Статтею 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник чи володілець майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Згідно матеріалів судового провадження вбачається, що обшук 23.11.2023 року було проведено в автомобілі «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який згідно оскарженої ухвали належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених в ст.41 Конституції України, ст.ст. 24, 64-2, 173, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, представник власниці майна ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 є особою, який вправі звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апелянта, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Зокрема положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з матеріалів судової справи СВ ОРУП №2 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №50000787 від 19.10.2023року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

З обставин викладених у клопотанні та ухвалі слідчого судді вбачається, що 19.10.2023 року, близько 02:00 год., до приватного, огородженого парканом домоволодіння ОСОБА_12 , розташованого по АДРЕСА_1 , шляхом віджиму металопластикового вікна, проникли троє невідомих осіб середнього зросту, біля 165-175 см., середньої статури, в спортивній формі темного кольору, на обличчях яких були одягнуті маски типу «балаклава», один з чоловіків розмовляв з місцевим акцентом, діючи в умовах воєнного стану, за попередньою змовою, пластиковими хомутами зв`язали руки та ноги ОСОБА_12 та його дружини ОСОБА_13 , а двох малолітніх дітей кайданками прикували до батьківського ліжка. Потім, металевим дротом прив`язали до ліжка ОСОБА_12 та погрожуючи предметом схожим на пістолет, нанесли йому удар по голові в область лівої скроні, завдавши тілесних ушкоджень у вигляді рубленої рани. В подальшому, шляхом погроз дізналися у жінки потерпілого про гроші, які зберігалися у сейфі гостевої кімнати. Ключем, місце знаходження якого вказала жінка, відчинили вказаний сейф та заволоділи майном потерпілого, а саме: грошовими коштами в розмірі 200000 грн., 10000 євро, 80000 доларів США; виробами із дорогоцінних металів у вигляді обручки, браслету, ланцюжку; крім того - зброєю, яка зберігалася в сейфі, а саме: карабіном мисливським МКМ-072Сб тактика-2 калібру 7,62х39, карабіном Howa HOGUE GRN STK 30-60, зареєстрованої на ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , брата ОСОБА_12 .

Після скоєного злочину невідомі особи зникли з місця події у невідомому напрямку, залишивши потерпілого та його родину зв`язаними.

Вранці до будинку зайшла матір потерпілого, ОСОБА_15 , що мешкає у іншому будинку, розташованому на цій же присадибній ділянці, яка допомогла звільнитися своєму сину та його родині. Після чого ОСОБА_12 викликав поліцію.

23.11.2023 року, в період часу з 08:33 год. по 08:56 год., проведено санкціонований обшук автомобіля марки «BMW X5» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , який перебував у користуванні ОСОБА_11 .

В ході обшуку в автомобілі виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Sigma» imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_4 .

Окрім цього, за результатами обшуку вилучено автомобіль «BMW X5» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який поміщено на спецмайданчик №7, за адресою: м. Одеса, вул. Станційна 27а.

24.11.2023 року постановою слідчого вилучені в ході обшуку автомобіль та мобільний телефон визнані речовими доказами в кримінальному провадженні.

24.11.2023 року слідчий ОСОБА_10 звернувся до слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області з погодженим прокурором Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_16 клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене 23.11.2023 року в ході обшуку: автомобіль «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 та мобільний телефон «Sigma».

Клопотання слідчого мотивоване тим, що в кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на вказане майно, з метою збереження речових доказів, оскільки вказані речі могли зберегти на собі сліди злочину.

Так, в ході досудового розслідування встановлено, що особи, які скоїли розбійний напад на сім`ю ОСОБА_17 здійснювали під`їзд до місця вчинення злочину на транспортних засобах схожих на мопеди. В ході перегляду відеозаписів камер відео спостереження встановлено, що водій мопеду рухався в парі з автомобілем «BMW Х5» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Слідчий вважає, що вказані речі зберегли на собі сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тому мають суттєве значення для подальшого розслідування кримінального провадження, у зв`язку із чим є необхідність в накладення арешту на майно.

28.11.2023 року слідчим суддею Біляївського районного суду Одеської області постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно виявлене та вилучене 23.11.2023 року в ході обшуку автомобіля «BMW X5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме: мобільний телефон марки «Sigma» imei 1: НОМЕР_2 , imei 2: НОМЕР_3 та автомобіль «BMW Х5» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , із забороною відчуження, користування, розпорядження.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що існує сукупність підстав вважати, що вилучене в ході обшуку майно відповідає вимогам ст.98 КПК, оскільки ОСОБА_11 використовував автомобіль «BMW Х5» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який може містити відомості, які можуть бути використанні як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому має суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження, що є підставою для накладення арешту. Також слідчим суддею враховано, що вилучене майно має бути досліджено експертом.

Для запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі, відчуження вилученого майна, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосувати заборону його відчуження, користування та розпорядження.

Перевіривши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги та долучені до скарги документи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з огляду на таке.

З матеріалів судового провадження вбачається, що 19.10.2023 року, близько 02:00 год., за адресою: АДРЕСА_1 , групою осіб із застосуванням насилля було скоєно розбійний напад на сім?ю ОСОБА_12 , в ході скоєння якого було викрадено грошові кошти, вироби із дорогоцінних металів, а також зброєю.

Станом на даний час органом досудового розслідування здійснюється досудове розслідування за ознаками скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор повідомив, що ОСОБА_11 повідомлено про підозру за ч.4 ст.187 КК України. Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що автомобіль «BMW Х5» чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та перебував у користуванні ОСОБА_11 , використовувався під час вчинення кримінального правопорушення, оскільки особи, якими було скоєно злочин, спочатку здійснювати рух на цьому автомобілі, а потім пересіли на мототранспорт, на якому завершили маршрут до місця проживання потерпілих, де було вчинено кримінальне правопорушення.

Прокурор вважає, що автомобіль та виявлений в ньому мобільний телефон обґрунтовано визнані речовими доказами в кримінальному провадженні, оскільки вони мають важливе значення для встановлення обставин скоєного кримінального правопорушення.

Також прокурор зазначив, що з урахуванням санкції інкримінованої ОСОБА_11 статті кримінального закону, у разі доведеності його вини у скоєнні злочину, передбачена конфіскація його майна, в тому числі й автомобіля, який є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_11 та ОСОБА_7 .

Власниця майна та її представники в судовому засіданні не заперечували проти того, що чоловікові ОСОБА_7 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у скоєнні злочину. Застосовання до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також його користування вищевказаним автомобілем.

З урахуванням обставин кримінального провадження, апеляційний суд вважає, що версія органу досудового розслідування стосовно того, що ОСОБА_11 можливо причетний до скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, потребує перевірки, яку можливо забезпечити шляхом застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Апеляційний суд звертає увагу, що всі обставини кримінального провадження, доведеність факту події та обставин злочину, з наявністю всіх його складових елементів, чи його не доведення, має бути перевірена в ході подальшого досудового розслідування кримінального провадження, з урахуванням всіх доказів в їх сукупності.

Колегія суддів звертає увагу, що на даній стадії кримінального провадження ні слідчим суддею, ні судом апеляційної інстанції, не дається оцінка допустимості та належності доказів, а лише вирішується питання про правомірність накладення арешту на вищевказані речі.

Доводи представників власниці майна про непричетність ОСОБА_11 до вчинення злочину колегія суддів визнає необґрунтованими, оскільки причетність чи непричетність ОСОБА_11 , сукупність та належність доказів має бути перевірена та встановлена в ході подальшого досудового розслідування.

Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками слідчого судді та вважає, що вказані в клопотанні автомобіль «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та перебував в користуванні підозрюваного ОСОБА_11 та виявлений в ньому мобільний телефон марки «Sigma» відповідають критеріям визначеним ст.98 КПК, а тому в даному кримінальному проваджені з правовою кваліфікацією за ч.4 ст.187 КК України можуть бути речовими доказами та потребують детального дослідження в ході досудового розслідування.

ОСОБА_7 та її представниками не спростовано того, що автомобіль «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який в означені в клопотанні дату та час не міг використовуватись під час скоєння злочину.

Доводи представника власниці майна про безпідставність накладення арешту, з посиланням на те, що автомобіль «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не має відношення до кримінального правопорушення, оскільки було зафіксовано його рух лише до смт. Авангард Одеської області, а злочин було скоєно на території іншого населеного пункту, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки згідно повідомлених прокурором обставин вказаний автомобіль використовувався на початку слідування злочинців, які в подальшому пересіли та використовували інші транспортні засоби для подальшого переміщення до місця злочину.

Колегія суддів критично відноситься до доводів представника власниці майна про те, що автомобіль «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , був придбаний 12.09.2023 року, а інкриміновані за підозрою ОСОБА_11 події мали місце 19.10.2023 року, оскільки вказані обставини не спростовують можливості вчинення злочину та обґрунтованості накладення арешту.

За наведених обставин твердження апелянта про те, що вилучені в ході обшуку речі не мають ознак речових доказів у кримінальному провадженні, колегія суддів визнає безпідставними, оскільки вилучені в ході обшуку вищевказані автомобіль та мобільний телефон, відповідають критеріям, передбаченим ст.98 КПК, оскільки могли зберегти відомості про обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та мають значення речових доказів в кримінальному провадженні.

Частиною 3 ст.170 КПК визначено, що у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК, тобто з метою забезпечення збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК.

Крім того, відповідно до п.3 ч.2 ст.170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, що передбачено ч.4 ст.187 КК України.

Як повідомлено власницею майна та її представниками ОСОБА_7 перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_11 з 2015 року, автомобіль «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , придбаний в 2023 році, тобто є спільною сумісною власністю подружжя.

Таким чином, у разі доведеності вини ОСОБА_11 у вчиненні злочину та у разі ухвалення щодо нього обвинувального вироку до нього може бути застосоване, передбачене санкцією статті кримінального закону, додаткове покарання у виді конфіскації майна, в тому числі й автомобіля, що потребує накладення арешту з метою забезпечення можливої конфіскації майна.

Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності/володіння на вилучені речі завданням кримінального провадження апеляційний суд на даній стадії досудового розслідування не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для власника/володільця, апеляційним судом також не встановлено та апелянтом не доведено.

Апеляційний суд звертає увагу апелянта, що питання про доцільність подальшого арешту на вилучене майно буде перевірено під час досудового розслідування на протязі нетривалого часу, зокрема після проведення відповідних експертних досліджень, про що має бути постановлено відповідне процесуальне рішення, а володілець/власник цього майна або його представник, вправі звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст.174 КПК, у разі встановлення відсутності подальших підстав для арешту майна.

Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК, наклав арешт на мобільний телефон марки «Sigma» та автомобіль «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що буде слугувати меті забезпечення збереження речових доказів та забезпечення конфіскації майна, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для власника/володільця, та забезпечив своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а тому вимоги апелянта щодо незаконності та необґрунтованості оскарженої ухвали, слід визнати непереконливими.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду має право залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу представника власниці майна ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 28.11.2023 року, в кримінальному провадженні №50000787 від 19.10.2023року, якою накладено арешт на майно виявлене та вилучене в ході обшуку 23.11.2023 року автомобіля «BMW Х5», реєстраційний номер НОМЕР_1 , залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4