Шаргородський районний суд
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2023 року

м. Шаргород

Справа № 152/1372/23

провадження № 1-кп/152/138/23

Шаргородський районний суд Вінницької області

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.09.2023 за №0000198 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , учениці 8 класу Івашковецької гімназії Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, яка не досягла віку кримінальної відповідальності,

з участю сторін кримінального провадження

зі сторони обвинувачення:

прокурора Шаргородського відділу

Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

зі сторони захисту:

особи, стосовно якої передбачається

застосування примусових заходів

виховного характеру ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 ,

законних представників ОСОБА_3 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

учасників

судового засідання:

представника Служби у справах

дітей Шаргородської міської ради ОСОБА_8 ,

представника уповноваженого

підрозділу ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП

у Вінницькій області ОСОБА_9 ,

встановив:

02.10.2023 на адресу Шаргородського районного суду Вінницької області надійшло клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до ОСОБА_3 , яка не досягла віку кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , будучи особою, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, вчинила кримінальні правопорушення за наступних обставин.

12.05.2023 приблизно о 16 годині, в період дії воєнного стану на території України, ОСОБА_3 перебуваючи в будинку ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_1 , на стільці у спальній кімнаті виявила грошові кошти різними купюрами, після чого у неї виник умисел, спрямований на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, підбурювана жагою до легкої наживи, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , умисно, таємно викрала грошові кошти у сумі 2600 грн., після чого залишила місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденими коштами розпорядилася на власний розсуд.

Далі, 08.08.2023 приблизно о 11 годині, в період дії воєнного стану на території України, ОСОБА_3 перебуваючи в будинку ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_1 , у спальній кімнаті на ліжку під подушкою виявила грошові кошти різними купюрами, після чого у неї виник умисел, спрямований на заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій злочинний умисел, підбурювана жагою до легкої наживи, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_3 , умисно, таємно, повторно викрала грошові кошти у сумі 800 грн., після чого залишила місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденими коштами розпорядилася на власний розсуд.

Крім того, 18.09.2023 приблизно о 23 годині, в період дії воєнного стану на території України, ОСОБА_3 зайшовши на подвір`я домоволодіння ОСОБА_11 , що розташоване по АДРЕСА_2 , помітила припаркований мотоблок з причепом, під сидінням якого у гаманці виявила грошові кошти, якими вирішила заволодіти. Реалізуючи свій злочинний умисел, підбурювана жагою до легкої наживи, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, переконавшись, що за її діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, повторно викрала грошові кошти у сумі 1000 грн., після чого залишила місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденими коштами розпорядилася на власний розсуд.

Неповнолітня ОСОБА_3 у судовому засіданні свою вину у вчиненні суспільно небезпечних діянь при наведених вище обставинах визнала, щиро покаялася у скоєному. Суду пояснила, що 12.05.2023 приблизно о 16 годині, перебуваючи в будинку ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_1 , на стільці у спальній кімнаті виявила та викрала грошові кошти в сумі 2600 грн.

Далі, 08.08.2023 приблизно о 11 годині, перебуваючи в будинку ОСОБА_10 , що розташований по АДРЕСА_1 , у спальній кімнаті на ліжку під подушкою виявила та викрала грошові кошти сумі 800 грн.

Крім того, 18.09.2023 приблизно о 23 годині зайшовши на подвір`я домоволодіння ОСОБА_11 , що розташоване по АДРЕСА_2 , побачила припаркований мотоблок з причепом, під сидінням якого у гаманці виявила та викрала грошові кошти у сумі 1000 грн.

У судовому засіданні встановлено, що вчинення неповноліньою ОСОБА_3 суспільно- небезпечних діянь, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України, також підтверджується дослідженими судом доказами, такими як: витяги з ЄРДР (а.с.72, 85, 92), рапорти чергових ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області від 22.09. 25.09, про отримання повідомлень від ОСОБА_11 , ОСОБА_10 про факти таємного викрадення ОСОБА_3 , належних їм грошових коштів (а.с.73, 86, 93); протоколами огляду місця події з фототаблицями до них (а.с. 82 84, 89 - 91); протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицями до нього (а.с.96 99).

Проаналізовані при судовому розгляді клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру докази переконують суд, що неповнолітня ОСОБА_3 , яка не досягла віку кримінальної відповідальності 12.05.2023, 08.08.2023 та 18.09.2023 вчинила суспільно-небезпечні діяння, що підпадають під ознаки кримінальних правопорушень, передбачених КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинена повторно та в умовах воєнного стану, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.185 КК України.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав клопотання про застосування до неповнолітньої ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у вигляді передачі її під нагляд батьків, вважаючи, що саме такий вид примусових заходів є достатнім та необхідним для попередження вчинення малолітньою ОСОБА_3 нових кримінальних правопорушень.

Законні представники неповнолітньої ОСОБА_3 - її батько ОСОБА_6 та мати ОСОБА_7 підтримали клопотання прокурора, запевняли суд, що можуть забезпечити належний догляд за донькою, приділяти більше уваги її вихованню та розвитку. Просили передати доньку під їх нагляд.

Адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_3 примусових заходів виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків строком на один рік підтримав.

Представники служби у справах дітей Шаргородської міської ради ОСОБА_8 та уповноваженого підрозділу ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 не заперечували щодо задоволення клопотання прокурора про застосування примусових заходів виховного характеру у виді передачі неповнолітньої ОСОБА_3 під нагляд батьків строком на один рік, так як вважають його застосування доцільним та ефективним.

Потерпілі ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на виклик суду не прибули, подали заяви про розгляд клопотання у їх відсутності. Не заперечують щодо застосування до малолітньої ОСОБА_3 примусового заходу виховного характеру у вигляді передачі під нагляд батьків.

Заслухавши думки учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітньої ОСОБА_3 підлягає задоволенню, як обґрунтоване з наступних підстав.

Згідно з положеннями ст.22 КК України кримінальній відповідальності підлягають особи, яким до вчинення кримінального правопорушення виповнилося шістнадцять років. Кримінальна відповідальність за злочин, передбачений ч.4 ст.185 КК України настає з чотирнадцяти років.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис № 11 від 06.10.2009 ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.118).

Отже, неповнолітня ОСОБА_3 на момент вчинення суспільно-небезпечних діянь після досягнення одинадцятирічного віку (повних 13 років), не досягла віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність за ч.4 ст.185 КК України (14 років).

Особливості кримінального провадження щодо неповнолітніх визначені Главою 38 КПК «Кримінальне провадження щодо неповнолітніх».

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.

Статтею 498 КПК України встановлено, що кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється внаслідок вчинення особою, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Згідно ст. 499 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру здійснюється згідно з правилами, передбаченими цим Кодексом. За відсутності підстав для закриття кримінального провадження прокурор затверджує складене слідчим, дізнавачем або самостійно складає клопотання про застосування до неповнолітнього примусових заходів виховного характеру і надсилає його до суду в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до частини 1 статті 501 КПК України під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1)чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2)чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від 11 років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3)чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

За правилами ч.2 ст. 97 КК України, примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу, суд застосовує до особи, яка до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що до особи, яка після досягнення одинадцятирічного віку до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, застосовуються примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 КК України.

Частиною другою статті 105 КК України встановлено, що суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

Частиною 3 статті 105 КК України передбачено, що тривалість заходів виховного характеру, передбачених пунктами 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15 травня 2006 року «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» передбачено, що неповнолітнього можна передати під нагляд батьків. При цьому, вони мають бути спроможні здійснювати виховний вплив на неповнолітнього, постійно й належним чином контролювати його поведінку та зобов`язані це робити. Строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом із батьками, негативно характеризується за місцем проживання та навчання (а.с.103, 109), на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває (а.с.112), до кримінальної відповідальності не притягувалася (а.с.100). Батьки ОСОБА_3 : мати ОСОБА_7 позитивно характеризується за місцем проживання, батько ОСОБА_6 задовільно (а.с.105,107), до кримінальної відповідальності не притягувалися (а.с.101,102), спроможні здійснювати позитивний виховний вплив на неповнолітню доньку, постійно та належним чином контролювати її поведінку.

Із показань законних представників неповнолітньої ОСОБА_3 батька ОСОБА_6 , матері ОСОБА_7 , пояснень представників Служби у справах дітей та сектору ювенальної превенції ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП України у Вінницькій області, а також з досліджених документів, здобутих під час досудового розслідування і приєднаних до матеріалів кримінального провадження, встановлено, що ОСОБА_3 на час вчинення суспільно-небезпечних діянь навчалася у восьмому класі Івашковецької гімназії Шаргородської міської ради. За місцем навчання у вказаному закладі освіти неповнолітня ОСОБА_3 характеризується як не дисциплінована учениця, уроки відвідує не регулярно, не адекватного реагує на зауваження класного керівника та вчителів, навчальним матеріалом володіє на низькому рівні (а.с.103).

Визначаючи, який саме примусовий захід виховного характеру необхідно застосувати до неповнолітньої ОСОБА_3 суд враховує думки прокурора ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_5 , законних представників малолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника Служби у справах дітей Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області ОСОБА_8 , представника сектору ювенальної превенції ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_9 , а також неповнолітньої ОСОБА_3 , її ставлення до вчинених суспільно-небезпечних діянь, навчання, стан здоров`я, умови життя, виховання, дані про сім`ю, здатність батьків забезпечити позитивний виховний вплив на неповнолітню доньку ОСОБА_3 та постійний контроль за її поведінкою, і вважає, що до неповнолітньої ОСОБА_3 може бути застосований примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків - ОСОБА_6 та ОСОБА_7 відповідно до вимог ст.ст.97, 105 КК України, оскільки вона не вийшла з-під контролю останніх, навчається, піддається виховному впливу, може виправитися при здійсненні батьками контролю за її поведінкою, а батьки згодні на застосування щодо їх доньки примусового заходу виховного характеру і передачу ОСОБА_3 їм під нагляд.

Суд ухвалюючи таке судове рішення у даній справі, керується принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. З Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК України.

Відповідно до ч. 3 ст.105 КК України та роз`яснень, що містяться в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», тривалість заходів виховного характеру, передбачених п.3 ч.2 ст.105 КК України, встановлюється судом, який їх призначає, з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього... Цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Враховуючи встановлені під час розгляду клопотання обставини справи, суд вважає, що до неповнолітньої ОСОБА_3 примусовий захід виховного характеру у виді передачі під нагляд батьків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 слід застосувати тривалістю в один рік з метою ефективності його наслідків, оскільки він, на переконання суду, є достатнім для виправлення неповнолітньої.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», з метою здійснення контролю за виконанням рішення про застосування примусового заходу виховного характеру слід проінформувати про це рішення уповноважених осіб служби у справах дітей та кримінальної міліції у справах неповнолітніх.

Керуючись ст.ст. 484, 498-501 КПК України, ч.2 ст.97, п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Шаргородського відділу Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4 про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітньої ОСОБА_3 - задовольнити.

Передати неповнолітню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку та жительку АДРЕСА_1 , ученицю 8 класу Івашковецької гімназії Шаргородської міської ради Жмеринського району Вінницької області, яка не досягла віку кримінальної відповідальності, під нагляд батьків ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , українця, громадянина України, жителя АДРЕСА_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , українки, громадянки України, жительки АДРЕСА_1 , строком на один рік.

Копію ухвали надіслати Службі в справах дітей Шаргородського міської ради Жмеринського району Вінницької області та ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області для здійснення контролю за виконанням ухвали про застосування до ОСОБА_3 примусового заходу виховного характеру.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала постановлена та проголошена суддею 20.11.2023.

Головуючий суддя: ОСОБА_1