Справа № 755/9185/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"21" вересня 2023 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження № 0000899, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.06.2023 р., за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з середньою освітою, непрацевлаштованого, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 24.01.2023 р. Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 1 ст. 122 КК України - до 2 років обмеження волі. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробовуваним терміном на 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

УСТАНОВИВ:

Судом визнано доведеним, що 04.06.2023 р. близько 03 год. 00 хв. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час перебувала його неповнолітня донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , між якими виник словесний конфлікт, на ґрунті психологічного тиску з боку батька.

В ході словесного конфлікту у ОСОБА_6 виник протиправний умисел, спрямований на умисне завдання побоїв своїй неповнолітній доньці ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення фізичного болю своїй неповнолітній доньці ОСОБА_4 , ОСОБА_6 наблизився на відстань витягнутої руки та наніс декілька ударів долонею правої руки по обличчю неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , після чого неповнолітня ОСОБА_4 намагалася тримати руки свого батька ОСОБА_6 , але останній в цей час, продовжуючи свої злочинні дії, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки у виді можливого заподіяння тілесних ушкоджень неповнолітній особі та свідомо припускаючи їх настання, наніс ще один удар правою ногою по лівому боку тулуба неповнолітньої ОСОБА_4 , тим самим ОСОБА_6 спричинив неповнолітній ОСОБА_4 фізичний біль і при цьому не спричинив тілесних ушкоджень. Після цього ОСОБА_6 припинив свої протиправні дії відносно неповнолітньої ОСОБА_4 .

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 042-956-2023 від 19.06.2023, при проведенні судово-медичного обстеження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкірних покровах та видимих слизових оболонках не виявлено.

В свою чергу, відповідно п. 1.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з Міністерством внутрішніх справ, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження - «з медичної точки зору, тілесні ушкодження - це порушення анатомічної цілості тканин, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючих факторів - фізичних, хімічних, біологічних, психічних».

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, визнав повністю, фактичні обставини справи не оспорював.

Зокрема, показав, що 04 червня 2023 року вночі він повернувся додому, був напідпитку. Побачив, що донька також перебуває у стані алкогольного сп`яніння, через що почав із нею сваритись. Вона стала йому відповідати, в результаті чого він втратив контроль над собою та вдарив доньку по обличчю. Також вдарив її ногою в бік тулубу, синців не завдав. До цього такого не траплялося. Також зазначив, що конфлікти із донькою почались, коли їй було років 14. До цього в них були хороші стосунки. Проживають разом із донькою з її 3-4 років. Після зазначених подій вони з донькою не спілкувались. Визнав, що після вживання алкоголю стає агресивним. Щиро розкаївся у скоєному, в судовому засіданні попросив вибачення перед донькою.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками судового процесу не оспорюються.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що 04 червня 2023 року вона із хлопцем знаходилась у неї вдома. Приблизно о 3-й годині ночі додому прийшов батько, був напідпитку. Став з ними розмовляти, спілкування переросло у сварку, батько став кричати, казав щось неприємне про її маму та бабусю. Потім він її вдарив. Завдав удари по обличчю та коліном по ребрах, синців не було. Також зазначила, що наразі вдома напружена обстановка. При цьому, вказала, що коли батько тверезий, між ними все добре, але батько вживає алкоголь і тоді поводиться інакше. При цьому зазначила, що любить батька і вважає, що їх відносини можуть змінитися на краще та вони можуть примиритись. Пояснила суду, що мама проживає окремо, у неї інша родина.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілої, дослідженням зібраних органом дізнання матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , а також тих матеріалів, що стосуються вирішення питання щодо долі речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження.

Винуватість ОСОБА_6 , який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому правопорушення (проступку), знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.

Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст.126 КК України, як умисне завдання ударів, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень.

Обираючи покарання ОСОБА_6 , суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 126 КК України, що вказане правопорушення відноситься до категорії проступків, особу обвинуваченого, який раніше притягався до кримінальної відповідальності, має реєстрацію та постійне місце проживання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.

Обставиною, що обтяжує покарання, відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, із якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах.

Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої та обтяжуючої обставин, враховуючи критичне ставлення ОСОБА_6 до вчиненого та усвідомлення власної протиправної поведінки, вибачення перед потерпілою, враховуючи позицію прокурора та потерпілої щодо призначення покарання у виді штрафу, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з метою його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень суд доходить висновку про необхідність призначення покарання у виді штрафу в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 126 КК України.

Призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу

Згідно зі ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

В свою чергу, відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Судом враховано, що ОСОБА_6 засуджений вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 24.01.2023 р. за ч. 1 ст. 122 КК України до 2 років обмеження волі, на підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Враховуючи наведене, ОСОБА_6 має бути призначене покарання із застосуванням положень ст. 71, 72 КК України.

Крім того, суд, керуючись вимогами ст. 91-1 КК України, вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_6 обмежувальний захід, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме направлення ОСОБА_6 для проходження програми для кривдників на строк три місяці.

Запобіжний захід в межах кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувався. Підстав для його обрання немає.

Долю речових доказів у даному кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. 373 - 376 КПК, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, з урахуванням невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 24.01.2023 р., призначити ОСОБА_6 , остаточне покарання у виді 2 років обмеження волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік та штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України покарання у виді штрафу належить виконувати самостійно.

На підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_6 до Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, розташованої за адресою м. Київ, Харківське шосе, 4А, для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

Контроль за поведінкою ОСОБА_6 у частині застосованого обмежувального заходу здійснювати Дніпровському районному відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області.

Речові докази:

- два оптичні диски із відеозаписами проведення слідчих експериментів - зберігати в матеріалах кримінального провадження суду (а.с. 43, 59).

Вирок може бути оскаржено протягом 30 днів з дня проголошення до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_7