У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2023 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 у кримінальному провадженні за №0000038, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, про арешт майна,-

ВСТАНОВИВ:

08.11.2023 року засобом поштового зв`язку слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_5 за погодженням з прокурором Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді з клопотанням, яке зареєстровано канцелярією суду 13.11.2023 року, у кримінальному провадженні за №0000038, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2023 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, про арешт майна.

В рамках даного клопотання з метою забезпечення збереження речових доказів просить накласти арешт на майно, яке вилучено в ході проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 та являється фактичним місцем проживання ОСОБА_8 , а саме: на імітовані грошові коштів в сумі 3100 доларів США, купюрами по 100 доларів; мобільний телефон марки «Нокіа», із СІМ-карткою оператора Київстар; мобільний телефон марки «Самсунг» IMEI НОМЕР_1 , із CIM-карткою оператора «Київстар» НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Huawei» IMEI НОМЕР_3 без СІМ-картки; мобільний телефон без маркування з IMEI НОМЕР_4 , із СІМ-карткою оператора «Київстар» НОМЕР_5 ; три СІМ-картки, однин скретч-картку та папір з номером банківської картки; предмет схожий на запал до гранати; гідрокостюм; суху подроблену речовину подібну до марихуани; дві пластикові пляшки схожі на «бульбулятор»; два пристрої для куріння.

Слідчий, прокурор, підозрюваний ОСОБА_8 подали слідчому судді заяви про розгляд клопотання слідчого в їх відсутності; при цьому ОСОБА_8 в поданій заяві зазначив, що не обмежує як власник доступ до мобільних телефонів, зазначив пароль доступу до мобільного телефону марки «Самсунг»; вказав, що захист на інших мобільних пристроях відсутній.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що ГУНП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000038, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 332 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.02.2023, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 09.02.2023 року.

Підставою внесення зазначених відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань стало те, що:

- №1 «09.02.2023 року до СУ ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт від оперативних працівників УСР в Закарпатській області ДСР НПУ про те, що на території Закарпатської області функціонує група осіб, яка займається незаконним переправленням осіб, призовного віку, які підлягають мобілізації, через державний кордон України, поза офіційними пунктами пропуску з метою отримання, незаконної, грошової винагороди»;

- № 2 «до СУ ГУНП в Закарпатській області звернувся громадянин ОСОБА_9 , який повідомив, що група осіб організувала схему по незаконному переправленні осіб через державний кордон України до країн Європейського Союзу поза пунктами пропуску, залучивши до схеми працівників прикордонної служби».

07.11.2023 року о 12 год. 05 хв. ОСОБА_8 був затриманий в порядку ст.208 КПК України /див. протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 07.11.2023/.

08.11.2023 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме: в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України шляхом сприяння їх вчинення вказівками та наданням засобів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання слідчого та матеріали судового провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

У рамках кримінального провадження 07.11.2023 року слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майор поліції ОСОБА_10 провів невідкладний обшук у житловому будинку АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 та являється фактичним місцем проживання ОСОБА_8 , під час якого було виявлено та вилучено: імітовані грошові кошти в сумі 3100 доларів США, купюрами по 100 доларів; мобільний телефон марки «Нокіа», із СІМ-карткою оператора Київстар; мобільний телефон марки «Самсунг» IMEI НОМЕР_1 , із CIM-карткою оператора «Київстар» НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Huawei» IMEI НОМЕР_3 без СІМ-картки; мобільний телефон без маркування з IMEI НОМЕР_4 , із СІМ-карткою оператора «Київстар» НОМЕР_5 ; три СІМ-картки, одну скретч-картки та папір з номером банківської картки; предмет схожий на запал до гранати; гідрокостюм; суху подроблену речовину подібну до марихуани; дві пластикові пляшки схожі на «бульбулятор»; два пристроїв для куріння.

08.11.2023 вилучені предмети та речі постановою слідчого визнані речовими доказами та приєднані до матеріалів кримінального провадження /постанова про визнання речовими доказами від 08.11.2023/.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.11.2023 року надано слідчому відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Закарпатській області майору поліції ОСОБА_11 відповідно до ч. 3 ст. 233 КПК України дозвіл на проведення обшуку в будинку АДРЕСА_1 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_7 та являється фактичним місцем проживання ОСОБА_8 .

За результатами розгляду слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до часткового задоволення, з метою забезпечення збереження речових доказів слід накласти арешт на майно, вилучене в ході обшуку, проведеного стороною обвинувачення 07.11.2023 року, а саме на: імітовані грошові коштів в сумі 3100 доларів США, купюрами по 100 доларів; три СІМ-картки, однин скретч-картку та папір з номером банківської картки; предмет схожий на запал до гранати; гідрокостюм; суху подроблену речовину подібну до марихуани; дві пластикові пляшки схожі на «бульбулятор»; два пристрої для куріння; із забороною відчуження, користування та розпорядження.

Щодо накладання арешту на мобільний телефон марки «Нокіа», із СІМ-карткою оператора Київстар; мобільний телефон марки «Самсунг» IMEI НОМЕР_1 , із CIM-карткою оператора «Київстар» НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Huawei» IMEI НОМЕР_3 без СІМ-картки; мобільний телефон без маркування з IMEI НОМЕР_4 , із СІМ-карткою оператора «Київстар» НОМЕР_5 , то в цій частині клопотання до задоволення не підлягає, слідчий суддя враховує вимоги абз. 2 ч.2 ст. 168 КПК України, відповідно до якої забороняється тимчасове вилучення мобільних терміналів систем зв`язку, крім випадків, коли їх надання разом з інформацією, що на них міститься, є необхідною умовою проведення експертного дослідження, або якщо такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, а також якщо доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

Так як стороною обвинувачення не доведено, що вилучення мобільних телефонів є необхідною умовою проведення експертного дослідження, такі об`єкти отримані в результаті вчинення кримінального правопорушення чи є засобом або знаряддям його вчинення, доступ до них обмежується їх власником, володільцем або утримувачем чи пов`язаний з подоланням системи логічного захисту, слідчий суддя прийшов до переконання, що зазначені вище телефони з сім-картами слід повернути власнику після здійснення слідчим чи прокурором у кримінальному провадженні за №0000038 копіювання інформації, що міститься у вказаних об`єктах.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 170-173 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

З метою забезпечення збереження речових доказів накласти арешт на імітовані грошові коштів в сумі 3100 доларів США, купюрами по 100 доларів; три СІМ-картки, одну скретч-картку та папір з номером банківської картки; предмет схожий на запал до гранати; гідрокостюм; суху подроблену речовину подібну до марихуани; дві пластикові пляшки схожі на «бульбулятор»; два пристрої для куріння, із забороною відчуження, користування та розпорядження.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Вилучене майно, а саме: мобільний телефон марки «Нокіа», із СІМ-карткою оператора Київстар; мобільний телефон марки «Самсунг» IMEI НОМЕР_1 , із CIM-карткою оператора «Київстар» НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Huawei» IMEI НОМЕР_3 без СІМ-картки; мобільний телефон без маркування з IMEI НОМЕР_4 , із СІМ-карткою оператора «Київстар» НОМЕР_5 , повернути власнику після здійснення слідчим чи прокурором у кримінальному провадженні за №0000038 копіювання інформації, що міститься у вказаних об`єктах.

Копію ухвали негайно після її постановлення вручити слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення. Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_12