Справа № 161/6794/23
Провадження № 1-кп/161/789/23
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 10 жовтня 2023 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0002493, що надійшов з Луцької окружної прокуратури 01.05.2023 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Гайове Луцького району Волинської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, гр.України, з незакінченою вищою освітою, неодруженого, солдата військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, не судимого,

- у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_4 09 грудня 2022 року близько 07.40 год., керуючи технічно справним автомобілем марки «Volskwagen Golf» р.н. НОМЕР_2 , рухаючись автошляхом Т - 0309 у напрямку від м.Ківерці до с.Борохів Луцького району Волинської області, поблизу с. Борохів Луцького району Волинської області, проявив безпечність та неуважність, перед початком обгону попутного транспортного засобу, який рухався попереду з меншою швидкістю, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані, під час здійснення обгону попутного автомобіля, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_7 , що рухався по зустрічній смузі руху. 11 грудня 2022 року ОСОБА_7 , від отриманих внаслідок ДТП травм, помер у реанімаційному відділенні КП «Волинська обласна лікарня» Волинської обласної ради.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_7 отримав наступні тілесні ушкодження: множинні уламкові злами ребер зліва з пошкодженням парієнтальної плеври, забій лівої легені, крововиливи в середостіння, гемо пневмоторакс, крововиливи в м`які тканини грудної клітки, травматичний розрив селезінки, заочеревинна гематома зліва, крововиливи в очеревину товстого кишківника, крововиливи по зовнішній поверхні шлунку, крововиливи в м?які тканини живота, уламковий злам лівої плечової кістки, відкритий уламковий злам лівої великогомілкової кістки. Масивні синці та гематоми тулуба, верхньої та нижньої кінцівки зліва. Забійно-рвані рани лівої нижньої кінцівки. Комплекс даних тілесних ушкоджень виник в швидкій послідовності одне за одним, внаслідок контакту потерпілого із тупими твердими предметами, якими могли бути виступаючі до переду деталі автомобіля, в ліву передньо -бокову половину тіла, цілком можливо при обставинах вказаних постанові, а саме, при зіткненні велосипедиста, що рухався в зустрічному напрямку з транспортним засобом. Згідно «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» від 17 січня 1995 року (наказ № 6 п.2.1.3), комплекс виявлених тілесних ушкоджень у вигляді поєднаної тупої травми тіла, що супроводжувалась множинними зламами кісток скелету із забоями та розривами внутрішніх органів, стосовно живих осіб, належать до тяжких, як небезпечних для життя в момент спричинення, і в даному конкретному випадку викликали смерть потерпілого.

Причиною смерті гр. ОСОБА_7 є поєднана тупа травма тіла, що супроводжувалась множинними зламами кісток скелету із забоями та розривами внутрішніх органів.

В прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року (зі змінами та доповненнями), а саме:

-в порушення вимог п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, для забезпечення безпеки дорожнього руху, він не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не зреагував на її зміну;

-в порушення вимог п.13.1 Правил дорожнього руху України, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу, він не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу;

-в порушення вимог п.13.3 Правил дорожнього руху України, під час обгону, випередження, об`їзду перешкоди чи зустрічного роз`їзду не дотримався безпечного інтервалу, щоб не створювати небезпеки для дорожнього руху;

-в порушення вимог п. 14.2 (в) Правил дорожнього руху України, перед початком обгону не переконався в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми необережними діями, які виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого визнав повністю. Цивільний позов потерпілої про відшкодування моральної шкоди визнав повністю, частково суму, визначену потерпілою у позові, відшкодував. Суду дав показання, що 09 грудня 2022 року вранці керував автомобілем марки «Volskwagen Golf» р.н. НОМЕР_2 рухався у напрямку с.Борохів Луцького району Волинської області. Поблизу вказаного населеного пункту, перед початком обгону попутного транспортного засобу, який рухався попереду з меншою швидкістю, не переконався в тому, що смуга зустрічного руху вільна від транспортних засобів, здійснив обіг та допустив наїзд на велосипедиста. У вчиненому щиро розкаявся, ствердив про повне відшкодування матеріальної шкоди потерпілій (витрати на лікування, в тому числі витрат закладу охорони здоров`я та витрат на поховання) Просив суворо його не карати. Щодо наявного у нього права керування, пояснив, що керування транспортними засобами, безпосередньо пов`язане з його роботою та проходженням військової служби, де він виконує обов`язки водія.

Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні дала показання, що про обставини ДТП нічого не відомо (очевидцем вона не була). Ствердила, що обвинуваченим повністю відшкодовано матеріальну шкоду, яка пов`язана з лікуванням та похованням, а також 170000 грн моральної шкоди. Цивільний позов про відшкодування завданих збитків просила залишити без розгляду (про що постановлена ухвала від 10.10.2023). Щодо міри покарання, то просить обвинуваченого суворо не карати та не призначати йому реального покарання у виді позбавлення волі, а також не позбавляти права керування транспортними засобами.

Крім повного визнання своєї вини самим обвинуваченим ОСОБА_4 , його винуватість у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого,підтверджується зібраними на досудовому слідстві доказами, фактичні обставини яких не оспорюються учасниками судового провадження, а тому судом, за погодженням з усіма учасниками, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, не проводиться їх дослідження.

При обранні покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і дані про особу винного.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.66 КК України, суд відносить щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, суд не вбачає.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із вимог ст.65 КК України та розяснень, що містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, згідно яких суд призначає покарання з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину (класифікації, обставин і способу його вчинення, характеру і тяжкості наслідків), даних про особу винного (вік, поведінку до вчинення злочину, наявність судимостей і адміністративних стягнень, тощо), та обставин, що помякшують і обтяжують покарання.

Так, вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, згідно ст.12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, при цьому, наслідки, що настали від його дій є непоправними - смерть людини.

Відповідно до ст. ст.50 і 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи із вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Правову позицію щодо дотримання справедливості Конституційний Суд України висловив у рішеннях від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 та від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004.

Так, у рішенні № 15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема, права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд насамперед виходить із позиції самої потерпілої, тобто особи, яка безпосередньо постраждала внаслідок неправомірних дій обвинуваченого, при цьому, у категорії справ, де форма вини є необережною, саме позиція потерпілої, на думку суду, є визначальною: так, потерпіла ОСОБА_6 безпосередньо в судовому засіданні ствердила про відсутність претензій до обвинуваченого, який повністю відшкодував матеріальні збитки (витрати на лікування та поховання), щиро розкаявся у вчиненому, висловив жаль з приводу події злочину та щиро вибачився за скоєне, в зв`язку з чим, вона просила обвинуваченого суворо не карати (призначити покарання, що не буде пов`язане з відбуттям реальної міри покарання); враховуючи також і особу обвинуваченого, який є особою молодого віку - 2000 р.н., не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, вину визнав повністю, активно сприяв у розкритті вчиненого ним злочину, збитки закладу охорони здоров`я також добровільно повністю відшкодував, має постійне місце проживання та роботи, де характеризується виключно позитивно, на даний час він є солдатом військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, де характеризується виключно позитивно (виконує обов`язки водія);те, що він раніше жодного разу не порушував вимог ПДР України та не притягувався до адміністративної відповідальності, тому суд, з врахуванням конкретних обставин даної справи та позиції потерпілої щодо покарання, вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства та призначає покарання в межах санкції ч.2 ст.286 КК України, у виді позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України.

Щодо додаткового покарання у виді позбавлення права керування, передбаченого санкцією ч.2 ст.286 КК України, то суд враховує, що ОСОБА_4 під час скоєння ДТП не перебував у стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується результатами тесту «АлкоФор 505», а також, що він жодного разу не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення ПДР, потерпіла не наполягала на його застосуванні, крім того, керування транспортними засобами безпосередньо пов`язане з його роботою та проходженням військової служби, де він виконує функцію водія, тому суд не застосовує до обвинуваченого ОСОБА_4 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами на певний строк.

На думку суду, обрана міра покарання, є необхідною та достатньою для його виправлення та попередження вчинення ним нових правопорушень та відповідатиме вимогам ст.50 КК України.

Речові докази, згідно ст.100 КПК України, відповідно, повернути за належністю законному володільцеві та знищити.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 14.12.2022, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, скасувати.

Судові витрати, згідно ст.124 КПК України, що підтверджені документально, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 .

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 - домашній арешт скасувати.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ст.286 ч.2 КК України та призначити покарання 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 2 (двох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

-періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:

- автомобіль марки «Volkswagen Golf» р.н.з НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_3 , що поміщений для тимчасового зберігання на спеціальний майданчик ЦЗ ГУНП у Волинській області повернути за належністю законному володільцеві ОСОБА_4 ;

- велосипед марки «PEGASUS»,що поміщений для тимчасового зберігання на спеціальний майданчик ЦЗ ГУНП у Волинській області знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 в доход держави 16632 (шістнадцять тисяч шістсот тридцять дві) грн 44 (сорок чотири) коп. судових витрат у справі за проведення судових експертиз.

Арешт, накладений на майно, згідно ухвали слідчого судді від 14.12.2022 - скасувати.

Запобіжний захід, обраний обвинуваченому ОСОБА_4 - домашній арешт скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Луцький міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку після проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1