н.п. 1-кп/644/ 93 /23
В И Р О К

іменем України

11 грудня 2023 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0003859 від 26.09.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суровикіно Волгоградської області РФ, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, раніше неодноразово судимого, засудженого 10.08.2023 року Київським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 358 КК України із застосуванням ст. ст. 70, 72 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, до засудження зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:

06.09.2019 року близько 16-00 год. ОСОБА_4 знаходячись по вул. Сумській, 59 в м. Харкові, зайшов до магазину «Шупет» та побачив, що у торговому залі вказаного магазину нікого немає, а на прилавку касової зони лежить мобільний телефон марки «Самсунг» А6 GOLD, який належить ОСОБА_5 , після чого у останнього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 діючи умисно та повторно, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, упевнившись та скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, незаконно заволодів вказаним мобільним телефоном.

Після чого, ОСОБА_4 покинув приміщення торгового залу магазину «Шупет» по вул. Сумській, 59 в м. Харкові з вищевказаним мобільним телефоном, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду, відповідно до висновку судової товарознавчої експертизи № 21847 від 29.10.2019 року в розмірі 5357,06 грн.

Допитаний у судовому засіданні в режимі відеоконференції у якості обвинуваченого ОСОБА_4 свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини скоєння злочину, як вони викладені вище. Вартість викраденого майна не оспорював.

Потерпіла ОСОБА_5 надала суду письмову заяву про проведення судового розгляду за її відсутності та зазначила про свою згоду щодо проведення судового засідання в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

Судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Учасникам кримінального провадження роз`яснено про те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав повністю, суд за згодою прокурора, потерпілої, обвинуваченого, і у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються та обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням даних, що характеризують особу обвинуваченого.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена повністю і його дії суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд згідно ст. 66 КК України визнає щире каяття.

Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, в останнє вироком Київського районного суду м. Полтави від 10.08.2023 року за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 358 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до покарання призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 17.09.2020 року, зміненого ухвалою Полтавського апеляційного суду від 06.03.2023 року та призначено остаточне покарання у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, з вересня 2016 року перебуває на диспансерному обліку КНП ХОР «Обласний наркологічний диспансер» із синдромом залежності від опіоїдів, одружений, має на утриманні сина 2017 року народження.

На час розгляду даного кримінального провадження, ОСОБА_4 відбуває покарання призначене вироком Київського районного суду м. Полтави від 10.08.2023 року в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№ 25)».

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При вирішенні питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого ним умисного корисливого злочину, а також дані, що характеризують особуобвинуваченого, вважає, що з метою виправлення обвинуваченого, попередження з його боку вчинення нових злочинів і досягнення інших цілей покарання, врахувавши обставини, які пом`якшують його покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, відношення обвинуваченого до скоєного, думки прокурора, потерпілої, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі.

З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що призначення ОСОБА_4 , покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів, справедливим і співмірним вчиненому злочину.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII від 22.11.2018 р.), за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті (призначення покарання за сукупністю кримінальних правопорушень), призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З вироку Київського районного суду м. Полтави від 10.08.2023 року, вбачається, що строк відбування покарання ОСОБА_4 , обраховується з 10.08.2023 року, тобто з часу обрання у відношенні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у рамках кримінального провадження по якому 10.08.2023 року ухвалено вирок Київським районним судом м. Полтави.

На час постановлення нового вироку ОСОБА_4 відбуває покарання призначене за вироком Київського районного суду м. Полтави від 10.08.2023 року реально, в установі виконання покарань.

Враховуючи, те що ОСОБА_4 засуджується за скоєння кримінального правопорушення - злочину, який він вчинив до постановлення вказаного вище вироку то остаточне покарання повинно бути йому призначене за правилами ч. 4 ст. 70 КК України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.118 КПК України, витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Судові витрати за проведення товарознавчої експертизи № 21847 від 29.10.2019 року, виконаної ХНДІСЕ ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса в сумі 314,00 грн. підлягають стягненню з ОСОБА_4 в дохід держави.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся.

Питання щодо речових доказів вирішується судом відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом повного поглинення

покарання призначеного за даним вироком, покаранням призначеним за вироком Київського районного суду м. Полтави від 10.08.2023 року у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк призначеного ОСОБА_4 покарання за даним вироком рахувати з 11 грудня 2023 року.

Зарахувати в строк покарання призначеного ОСОБА_4 за даним виром, строк частково відбутого ОСОБА_4 покарання за вироком Київського районного суду м. Полтави від 10.08.2023 року, з 10 серпня 2023 року по 11 грудня 2023 року.

Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1