УХВАЛА

Іменем України

20.11.2023 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про накладення арешту на майно,

подане слідчим Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 ,

погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 ,

у кримінальному провадженні №0003456 від 13.11.2023,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України

та додані до нього матеріали,

в с т а н о в и в:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, відповідно до змісту якого 12.11.2023, близько 19:50 год, на а/д "Виступовичі-Житомир-Могилів-Подільський", поблизу с. Ружки, Житомирського р-ну, водій автомобіля «Volkswagen Caddy», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , рухаючись зі сторони м. Житомир в напрямку м. Бердичів, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який рухався в попутному напрямку по вище вказаній автодорозі. Внаслідок даної події пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження та був госпіталізований до лікувального закладу м. Бердичів.

В ході проведення огляду місця ДТП працівниками ВР ЗСТ СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області було вилучено транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та поміщено на майданчик тимчасового тримання автомобілів ГУНП в Житомирській області, що за адресою: м. Житомир, вул. Слобідська, 35.

Слідчий вказує, що оскільки транспортний засіб - автомобіль марки «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , міг зберегти на собі сліди, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, існують достатні підстави вважати, що він є доказом вчинення кримінального правопорушення.

В ході досудового розслідування, з метою проведення повного, об`єктивного та неупередженого дослідження всіх обставин вказаної ДТП, необхідно провести ряд експертних досліджень, зокрема: експертизу технічного стану автомобіля, експертизу механізму та обставин ДТП.

Посилаючись на зазначене, з метою забезпечення збереження речових доказів, слідчий просить накласти арешт на вказане у клопотанні майно.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, до клопотання долучив заяву про розгляд клопотання без участі слідчого.

З огляду на вищезазначені обставини та у відповідності до приписів ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття слідчого у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Власник майна та його представник у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, представник власника майна ОСОБА_7 подала до суду заперечення на клопотання, у якому вказала, що власник майна ОСОБА_8 не є учасником ДТП, жодних протиправних дій не вчиняла. Клопотання не містить інформації щодо необхідності проведення слідчого експерименту, експертиз. Автомобіль містить механічні пошкодження, пошкоджено лобове скло, а тому зберігання автомобіля на штрафмайданчику за даних погодних умов призведе до його пошкодження, зокрема корозійного пошкодження, псування салону та комп`ютерних пристроїв, які містяться в ньому, що становитиме неспівмірне втручання у право приватної власності ОСОБА_8 та завдасть шкоди майну. Просить передати автомобіль на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_8 , з покладенням на неї обов`язку забезпечити зберігання вказаного транспортного засобу за адресою: м.Хмельницький, вул.Лісна, 33, до скасування арешту майна у встановлену КПК України порядку. Розгляд клопотання просить проводити без їх участі у судовому засіданні.

Відповідно до ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неприбуттям учасників провадження.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного висновку.

Частина 1 ст. 170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з ч.11 ст. 170 ЦПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено 13.11.2023 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003456, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.

Відповідно до копії протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.11.2023, було виявлено та вилучено автомобіль «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , автомобіль «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_8 .

У відповідності до постанови слідчого Житомирського РУП ГУНП в Житомирський області від 13.11.2023 про визнання предметів речовими доказами, автомобіль «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0003456.

Відповідно до ст. 167, 168 КПК України речі, які були вилучені під час огляду місця події, є тимчасово вилученим майном.

Під час вирішення клопотання слідчий суддя враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, що вбачаються зі змісту доданих до клопотання наступних документів: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань; копії протоколу місця дорожньо-транспортної пригоди від 12.11.2023; копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , копії постанови про визнання предметів речовими доказами від 13.11.2023, які підтверджують, що зазначене в клопотанні майно може бути речовим доказом вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.286 КК України та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження; метою застосування даного виду забезпечення кримінального провадження є необхідність збереження речових доказів, недопущення їх втрати.

Враховуючи викладене, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом у кримінальному провадженні, з метою уникнення можливості його втрати, оцінивши розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає за доцільне задовольнити подане клопотання.

Щодо клопотання представника власника майна про передачу майна на відповідальне зберігання власнику, слідчий суддя не вбачає за можливе його задовольнити, з огляду на ранню стадію досудового розслідування, стан транспортного засобу та необхідність проведення ряду експертиз, про які слідчим вказано у клопотанні. Слідчому судді не надано доказів того, що передання автомобіля власнику не завдасть шкоди інтересам досудового розслідування, не зашкодить проведенню експертиз та встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні. У разі передання автомобіля на відповідальне зберігання власнику, на переконання слідчого судді, це утруднить доступ слідчого до автомобіля та призведе до збільшення строку проведення слідчих дій, тому клопотання представника власника майна про передачу майна на відповідальне зберігання власнику задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 2, 7, 22, 98, 100, 131, 132, 170-173, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

У задоволенні клопотання представника власника майна, адвоката ОСОБА_7 про передачу майна на відповідальне зберігання власнику - відмовити.

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на транспортний засіб, а саме, автомобіль «Volkswagen Caddy», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_8 та перебував у користуванні ОСОБА_5 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника і третіх осіб права відчужувати, розпоряджатися та використовувати вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1