ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2023 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника потерпілого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження №0000105 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4 ч.2 ст.115, ч.1 ст.309, ч.3 ст.358, ч.5 ст.27, ст.290 КК України, якому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 просить ухвалу суду в частині обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою скасувати як незаконну, постановити нову ухвалу, якою обрати обвинуваченому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час доби.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що клопотання прокурора було надане йому за годину до його розгляду судом, окрім того, це клопотання не містило відмітку про отримання захисником вказаного клопотання, що є порушенням вимог КПК України.

Вказує на те, що в клопотанні прокурора зазначено, що ОСОБА_9 перебуває в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор», а тому обвинувачений позбавлений можливості читати опублікування в Урядовому кур`єрі та користуватися мережею Інтернет та переглядати сайт Офісу Генерального прокурора, що виключає ту обставину, що обвинуваченому відомо про розгляд цієї справи, та те, що він переховується від правоохоронних органів, ухиляється від явки до суду з метою уникнення від покарання.

Стверджує, що прокурором не було надано жодних доказів на підтвердження наведених ним ризиків.

Також в клопотанні прокурора зазначено, що обвинувачений є громадянином України, Російської Федерації та Республіки Греція, мешкає з родиною на території Республіки Греція, а тому із зазначених прокурором тверджень не зрозуміло, де перебуває обвинувачений в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор», чи мешкає з родиною на території Республіка Греція.

Окрім того, твердження суду щодо наявності у обвинуваченого громадянства інших країн та наявності громадянства Республіки Греція у всіх членів родини, відмови в екстрадиції ОСОБА_9 не підтверджуються жодними наданими до клопотання доказами.

Зазначає, що реєстрація вказаного кримінального провадження в ЄРДР була проведена незаконно, з грубим порушенням вимог КПК України та Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні слідчі не мали права проводити, при цьому ними були порушені строки досудового розслідування, також всі докази, які містяться в матеріалах провадження, є недопустимими.

Прокурором подано заперечення на апеляційну скаргу захисника, в якому просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року ОСОБА_9 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначив, що ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким злочином, при цьому враховано особу обвинуваченого, який раніше судимий, є громадянином України, Російської Федерації та Республіки Греція.

Також зазначено, що обвинувачений ОСОБА_9 неодноразово викликався до суду у підготовче судове засідання для розгляду цього кримінального провадження, шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному сайті Кіровського районного суду м. Дніпропетровська та на офіційному веб-сайті Офісу Генеральної прокуратури України, однак до суду не з`являється, про поважність причин такої неявки суд не повідомляє, місце перебування обвинуваченого наразі невідоме, що свідчить про ухилення обвинуваченого від суду.

Від захисника не надійшло клопотання про його участь у розгляді провадження під час апеляційного перегляду, у зв`язку з чим відповідно до ст.4221 КПК України розгляд апеляційної скарги проведено у відсутність захисника.

Враховуючи те, що місце перебування обвинуваченого ОСОБА_9 не встановлено, введення воєнного стану в країні, а також, що обвинувачений належним чином повідомлявся про дату та час розгляду апеляційної скарги захисника через оголошення у газеті Урядовий кур`єр та на офіційному сайті Офісу Генерального прокурора, тому колегія суддів вважає за можливе, відповідно до ч.4 ст.193 КПК України, з урахуванням Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, розглянути вказану апеляційну скаргу за відсутності обвинуваченого, проти чого не заперечували прокурор та представник потерпілого.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора та представника потерпілого, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги захисника не підлягають задоволенню з таких підстав.

Частиною 3 статтею 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Відповідно до матеріалів провадження, на розгляді Іллічівського районного суду м. Маріуполя перебував обвинувальний акт № 0000105 щодо ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.4 ч.2 ст.115, ч.1 ст.309, ч.3 ст.358, ч.5 ст.27, ст.290 КК України.

З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою слідчого судді від 18.11.2019 року до обвинуваченого ОСОБА_9 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 01.03.2022 року обвинуваченому ОСОБА_9 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 29.04.2022 року включно. Обвинувачений ОСОБА_9 перебував під вартою в ДУ Маріупольський слідчий ізолятор.

Розпорядженням Верховного Суду від 06.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану: змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема з Іллічівського районного суду м. Маріуполя до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська.

Судові справи Іллічівського районного суду м. Маріуполя, провадження по яким не закінчено, до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська станом на цей час передані не були.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 27.07.2023 року відновлено втрачені матеріали вказаного кримінального провадження, та кримінальне провадження перебуває на розгляді цього суду.

Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції 02.10.2023 року було заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 з підстав наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Розглядаючи вказане питання, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 315 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.

Під час апеляційного розгляду ухвали суду встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання були дотримані в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що, вирішуючи клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого, судом правильно встановлена наявність ризиків того, що обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на свободі, може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, одне з яких є особливо тяжким злочином, при цьому враховано тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним, а також особу обвинуваченого, який раніше судимий, є громадянином України, Російської Федерації та Республіки Греція.

Окрім того, ризик переховування від суду підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_9 неодноразово не з`являвся в судові засідання суду першої інстанції з невідомих причин, про дату, час та місце слухання повідомлявся у встановленому законом порядку.

При цьому слід зазначити, що запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_9 обрано у підготовчому судовому засіданні, що свідчить про те, що вказане кримінальне провадження тільки призначено до судового розгляду, а тому докази не досліджені, потерпілі та свідки не допитані.

Окрім того, до ризиків належить наявність введеного в Україні воєнного стану, оскільки вказана обставина суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Таким чином, доводи апеляційної скарги захисника щодо відсутності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки зазначені ризики встановлені в ухвалі суду та підтверджуються наданими судом першої інстанції матеріалами, відповідно до яких, заявлені ризики об`єктивно існують і для їх запобігання необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підстав для застосування судом до ОСОБА_9 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає, з огляду на вищевикладені обставини.

Також, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст.115 КК України, що спричинило смерть потерпілого, а тому, відповідно до п. 2 ч.4 ст.183 КПК України, суддя також має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Окрім того, колегія суддів вважає, що при вирішенні питання застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, суд апеляційної інстанції виходить з того, що: - особисте зобов`язання не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, та встановлені ризики; - заяв про взяття на поруки обвинуваченого не надходило; - домашній арешт, з огляду на інкриміновані обвинуваченому кримінальні правопорушення, не є дійовим запобіжним заходом щодо обвинуваченого, оскільки вказаний запобіжний захід не буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії його належної процесуальної поведінки.

Доводи захисника про те, що клопотання прокурора було надане йому за годину до його розгляду судом, окрім того, це клопотання не містило відмітку про отримання захисником вказаного клопотання, що є порушенням вимог КПК України, не заслуговують на увагу, оскільки суперечать вимогам ч.2 ст.184 КПК України, відповідно до яких, копія клопотання та матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надається підозрюваному, обвинуваченому не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання. Таким чином, вимоги вказаної статті не свідчать про наявність порушень з боку прокурора при наданні клопотання захиснику. Окрім того, відповідно до журналу судового засідання від 02.10.2023 року захисник не мав заперечень щодо розгляду клопотання прокурора, висловив свою думку щодо поданого клопотання.

Посилання сторони захисту на те, що відповідно до клопотання прокурора ОСОБА_9 перебуває в ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор», а також проживає на території Республіка Греція, а тому не зрозуміло де він перебуває, що також виключає ту обставину, що йому відомо про розгляд цієї справи, є безпідставним, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_9 невідоме, при цьому судом встановлено, що останнє місце реєстрації та проживання обвинуваченого - це м. Маріуполь Донецької області, який є тимчасово окупованою територією України. Відповідно до ч.8 ст.135 КПК України повістка про виклик особи, стосовно якої існують достатні підстави вважати, що така особа виїхала та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, у випадку обґрунтованої неможливості вручення їй такої повістки згідно з частинами першою, другою, четвертою - сьомою цієї статті, публікується в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора. Особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, вважається такою, яка належним чином повідомлена про виклик, з моменту опублікування повістки про її виклик у засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Згідно із матеріалами провадження, обвинувачений ОСОБА_9 повідомлявся про розгляд цього кримінального провадження, шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, на офіційному сайті Кіровського районного суду м. Дніпропетровська та на офіційному веб-сайті Офісу Генеральної прокуратури України, що свідчить про те, що вимоги кримінального процесуального закону щодо повідомлення обвинуваченого про розгляд клопотання прокурора належним чином були дотримані.

Твердження захисника, що прокурором не було надано жодних доказів на підтвердження наведених ним ризиків, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_9 відповідає вимогам ч.1 ст.184 КПК України, оскільки в ньому, в тому числі, зазначені обставини, які свідчать про наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також щодо неможливості застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою. Також до матеріалів клопотання надано інформацію про перебування ОСОБА_9 у ДУ «Маріупольський слідчий ізолятор». Відповідно до журналу судового засідання від 02.10.2023 року головуючим суддею були досліджені додані до клопотання матеріали.

Доводи апеляційної скарги про те, що твердження суду щодо наявності у обвинуваченого громадянства інших країн та наявності громадянства Республіки Греція у всіх членів родини, відмови в екстрадиції ОСОБА_9 не підтверджуються наданими до клопотання доказами не заслуговують на увагу, оскільки вказані обставини були перевірені судом першої інстанції при розгляді клопотання прокурора, також вони зазначені в обвинувальному акті. Окрім того, посилання на адреси реєстрації ОСОБА_9 в Російській Федерації та Республіки Греція, відмову в екстрадиції містяться в заперечені прокурора на апеляційну скаргу захисника, в якому зазначено про докази, які це підтверджують.

Крім того, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам КПК України, оскільки містить всі необхідні відомості, передбачені ч.1 ст.196 КПК України, в тому числі, встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та, з урахуванням обставин висунутого обвинувачення, зазначено щодо неможливості застосування альтернативних запобіжних заходів.

Доводи захисника щодо наявності певних порушень вимог КПК України під час проведення досудового розслідування не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.

Отже, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, приймаючи рішення про обрання обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали, що оскаржується, судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4