Справа № 464/5062/23 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1204/23 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 27 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою,

з участю: прокурора ОСОБА_8

захисника - адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого - ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

встановила:

вищевказаною ухвалою строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без визначення розміру застави, який утримується в Державній установі «Львівська установа виконання покарання №19» - продовжено на 60 днів, а саме, до 25 січня 2024 року, включно.

На ухвалу суду захисник ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій з урахуванням доповнень просить ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 27 листопада 2023 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_6 змінити та обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. В разі визнання безпідставними вимоги апеляційної скарги просить розглянути можливість визначити обвинуваченому ОСОБА_6 альтернативний запобіжний захід у виді застави в межах визначених ст.182 КПК України.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що прокурором не спростовано можливість застосування до ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, при цьому не доведено наявність заявлених прокурором ризиків в кримінальному провадженні, які є лише припущеннями.

Вважає, що при прийнятті рішення про продовження обвинуваченому найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави прокурором, а судом у відповідності до положень КПК України не враховано характеризуючі дані обвинуваченого, а саме те, що ОСОБА_6 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався; має сталі соціальні зв`язки, злочин, який інкримінується ОСОБА_6 не є насильницьким чи корупційним; позитивно характеризується по місцю проживання, до ув`язнення мав постійне місце роботи та проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 , думку прокурора ОСОБА_8 щодо залишення ухвали суду без змін, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задоволити частково з таких підстав.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, передбачено ст. 422-1 КПК України.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частиною 2 ст. 331 КПК України передбачено, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст. 177 КПК України.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа.

Розглядаючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, на розгляді у Сихівськомку районному суді м. Львова перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000981 від 09 липня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307, ч.3 ст.15-ч.3 ст.307 КК України, ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,3 ст.307 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.15-ч.2,3 ст.307 КК України та ОСОБА_12 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України.

У межах даного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 22 квітня 2023 року до ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строк дії якого неодноразово було продовжено, востаннє ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 27 листопада 2023 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Задовольняючи клопотання прокурора та продовживши обвинуваченому ОСОБА_6 строк тримання під вартою, підставно зазначив, що обвинувачений обґрунтовано обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватими у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, свідчить про високий ступінь ризику переховування від суду.

Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам, шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом на даному етапі не встановлено.

Як вбачається із ухвали суду першої інстанції, при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 не було визначено розмір застави.

На переконання колегії суддів, продовжуючи строк дії найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави обвинуваченому ОСОБА_6 , судом першої інстанції, хоч і встановлено наявність ризиків, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, проте не з`ясовано та не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти вказаним ризикам.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію обвинуваченого.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим.

Згідно з положеннями ч. 4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього ж Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб виключити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Колегія суддів, враховуючи особу ОСОБА_6 , його вік, майновий стан, те, що він раніше до кримінальної відповідальності не притягався; має сталі соціальні зв`язки, злочин, який інкримінується ОСОБА_6 не є насильницьким чи корупційним; позитивно характеризується по місцю проживання, до ув`язнення мав постійне місце роботи та проживання, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не вчиняв жодних дій по перешкоджанню встановленню істини у кримінальному провадженні, приходить до переконання, що обставини визначені ст. 177 КПК України у світлі наявних даних про особу підозрюваного та характер вчинення злочинів, в яких він підозрюється відповідають конкретним обставинам справи на даному етапі кримінального провадження та вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 268 400 грн.

Таким чином, колегія суддів, аналізуючи в сукупності всі встановлені обставини, а також те, що інкриміноване ОСОБА_6 кримінальне правопорушення відноситься до особливо тяжкого злочину, за який чинним законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, приходить до висновку, що правових підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу на більш м`який запобіжний захід не вбачається і вважає, про доцільність продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави в межах передбачених ст. 182 КПК України в розмірі 100 розмірів прожиткового мінімуму доходів громадян для працездатних осіб, що становить 268 400 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) грн., який буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий розмір застави є відповідним і достатнім у даному кримінальному провадженні, а також є достатнім і прийнятним з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Керуючись ст. 376 ч. 2, ст.ст. 405, 407,409, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 - задоволити частково.

Ухвалу судді Сихівського районного суду м. Львова від 27 листопада 2023 року, якою продовжено строк тримання під вартою без визначення розміру застави ОСОБА_6 - скасувати.

Клопотання прокурора Галицької окружної прокуратури міста Львова ОСОБА_13 про продовження строку обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави - задоволити частково.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 60 діб, тобто до 25 січня 2024 року включно та утримувати у Львівській установі виконання покарань № 19.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_6 заставу, у відповідності до положень ст. ст. 182, 183 КПК України, в розмірі 100 (ста) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 268 400, 00 (двісті шістдесят вісім тисяч чотириста) гривень 00 коп.

Роз`яснити ОСОБА_6 право внести або забезпечити внесення іншою фізичною чи юридичною особою (заставодавцем) застави у будь-який момент з часу винесення ухвали на рахунок: IBAN: UA0085066, банк отримувача: ДКС України, м. Київ , , код банку отримувача (МФО) 820172. Внесення визначеної застави є підставою для звільнення особи з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

1)прибувати до суду за першою вимогою;

2)не відлучатися із м. Львова без дозволу прокурора або суду;

3)повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

5) утриматися від спілкування зі свідками та обвинуваченими в цьому кримінальному провадженні.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави.

Роз`яснити ОСОБА_6 його процесуальні обов`язки, які випливають з положень ст. 182 КПК України та те, що у разі невиконання ним своїх обов`язків застава буде звернена в дохід держави.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді