У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/5318/23

Провадження № 1-кс/210/2333/23

"29" вересня 2023 р. слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000252 від 07.09.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна, -

В С Т А Н О В И В :

Дізнавач сектору дізнання відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання дізнавач посилається на те, що в провадженні СД ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000252 від 07.09.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що до ЧЧ ВП №2 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області з письмовою заявою звернувся ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом того, що 03.09.2023 на інтернет платформі «OLX» виклав оголошення про продаж ігрового акаунту. Із заявником зв`язався покупець з логіном « ОСОБА_5 » в чаті інтернет платформи "OLX". Надалі, продовживши спілкування в соціальній мережі «Telegram», з покупцем на ім`я ОСОБА_6 (нікнейм « ОСОБА_7 »), останні домовились, що передадуть дані про ігровий акаунт та грошові кошти, через знайомого ОСОБА_4 - ОСОБА_8 , мобільний телефон НОМЕР_1 . В подальшому 06.09.2023 приблизно о 15.00 години ОСОБА_4 прийшло повідомлення в соціальній мережі «Telegram» від нібито знайомого ОСОБА_8 , який попрохав перерахувати йому грошові кошти для розблокування картки, щоб в подальшому ОСОБА_9 перерахував грошові кошти за продаж ігрового акаунту. ОСОБА_4 будучи введений в оману, упевнений, що спілкується зі своїм знайомим, самостійно та добровільно перерахував на вказану йому у повідомленні банківську карту НОМЕР_2 грошові кошти в сумі 7000 грн. В подальшому ОСОБА_4 дізнався, від ОСОБА_8 , що він про вищевказану ситуацію не знає, та повідомлення ОСОБА_4 надсилала невідома особа. Грошові кошти ОСОБА_4 повернуті не були.

11.09.2023 постановою дізнавача визнане в якості речових доказів, по кримінальному провадженню № 0000252 від 07.09.2023, вказане майно, а саме грошові кошти в безготівковій формі в розмірі 7 000 грн, які належать потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перераховані на банківський рахунок, який обслуговується карткою НОМЕР_2 АТ «Таксомбанк» (код банку (МФО) 339500, код за , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30).

У зв`язку з вищевикладеним, виникла необхідність у накладенні арешту на грошові кошти розміщені на картці НОМЕР_2 , відкритій в АТ "ТАСКОМБАНК" (код банку (МФО) 339500, код за , юридична адреса: 01032,м. Київ вул. Симона Петлюри, 30), для забезпечення цивільного позову та подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Окрім того, ненакладення арешту та встановлення заборони розпоряджання вказаними грошовими коштами на банківському рахунку може призвести до їх відчуження, а також в подальшому значним чином ускладнить повернення майна до законного власника.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, наявні підстави вважати, що грошові кошти потерпілого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які містяться на банківській картці АТ "ТАСКОМБАНК" (код банку (МФО) 339500, код за , юридична адреса: 01032,м. Київ вул. Симона Петлюри, 30) - є об`єктом кримінально-протиправних дій, а тому вони відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України, зокрема, можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Дізнавач та прокурор, кожен окремо, в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлені належним чином, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності на задоволенні клопотання наполягали.

Відповідно до ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Суд розглядає дане клопотання у відсутність власника майна або його представника з метою збереження тимчасово вилученого майна, так як відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК арешт майна відноситься до заходів забезпечення кримінального провадження, та застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до частини 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до частини 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Судом встановлено, що в провадженні СД ВП №2 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000252 від 07.09.2023 за ознаками кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Процесуальне керівництво даного кримінального провадження здійснює Криворізька південна окружна прокуратура.

Так, встановлено, що 11.09.2023 постановою дізнавача визнане в якості речових доказів, по кримінальному провадженню № 0000252 від 07.09.2023, вказане майно, а саме грошові кошти в безготівковій формі в розмірі 7 000 грн, які належать потерпілому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та перераховані на банківський рахунок, який обслуговується карткою НОМЕР_2 АТ «Таксомбанк» (код банку (МФО) 339500, код за , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30).

У зв`язку з вищевикладеним, виникла необхідність у накладенні арешту на майно, що має статус речового доказу банківський рахунок, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_2 , що відкрита в АТ "ТАСКОМБАНК" (код банку (МФО) 339500, код за , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) для забезпечення цивільного позову та подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Положеннями ч. 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 8 ст. 170 КПК вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання щодо арешту майна слідчий суддя повинен враховувати сукупність чинників та факторів, серед яких, правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ст.173 ч.1 КПК України).

Враховуючи вищенаведене, з метою забезпечення швидкого, повного та неупередженого досудового розслідування у кримінальному провадженні, досягнення дієвості кримінального провадження, відшкодування завданої шкоди, клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170 173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В:

Клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Криворізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , в рамках кримінального провадження № 0000252 від 07.09.2023, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно, що має статус речового доказу банківський рахунок, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_2 , що відкрита в АТ "ТАСКОМБАНК" (код банку (МФО) 339500, код за , юридична адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30)..

Заборонити здійснювати будь-які дії щодо розпорядження грошовими коштами (проводити видаткові операції по перерахуванню і зняттю грошових коштів) з банківського рахунку, який обслуговується банківською карткою НОМЕР_2 , що відкрита в АТ "ТАСКОМБАНК" (код банку (МФО) 339500, код за , юридична адреса: 01032,м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30).

Ухвала про арешт майна виконується негайно дізнавачем, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1