Справа № 548/2278/23
Провадження №1-кп/548/248/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.11.2023 року Хорольський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Хорол клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу обвинуваченій у вигляді домашнього арешту по кримінальному провадженню № 0000652 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Хорольського районного суду Полтавської області 03.10.2023 надійшов обвинувальний акт за кримінальним провадженням № 0000652 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави 15.09.2023 обвинуваченій обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 13.11.2023.

Ухвалою суду від 04.10.2023 по вказаному провадженню було призначено підготовче судове засідання.

В підготовочому судовому засіданні прокурор підтримав надане ним 08.11.2023 до суду письмове клопотання про продовження обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні у вигляді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, мотивуючи його тим, що на даний час існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема є об`єктивні причини вважати, що обвинувачена, усвідомлюючи можливість втрати свободи на тривалий час у зв`язку із можливим призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років може залишити постійне місце проживання, виїхати за межі району, області чи України, ухилятися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення їй покарання; може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, сприяти затягуванню розгляду справи у зв`язку із її знаходженням за фактичним місцем проживання, яке віддалене від місця знаходження суду, у якому здійснюється розгляд справи. Прокурор зазначив, що застосування щодо обвинуваченої більш м`яких запобіжних заходів є неможливим у зв`язку із тяжкістю криаінального правопорушення, у вчиненні якого її обвинувачено, ненадходження клопотань до органу обвинувачення щодо взяття її на поруки чи можливості внесення застави.

Представник потерпілого підтримав клопотання прокурора.

Обвинувачена та її захисник проти продовження обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, посилаючись на те, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які є підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, захисник клопотав перед судом про застосування щодо обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, яке вважав обгрунтованим та достатнім заходом забезпечення кримінального провадження з огляду на те, що обвинувачена має на утриманні малолітню дитину, крім того, у сім`ї обвинуваченої нею та її чоловіком виховується ще одна неповнолітня дитина, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_4 . Обвинувачена клопотання свого захисника підтримала, прохала змінити запобіжний захід із домашнього арешту на особисте зобов`язання.

Заслухавши прокурора, обвинувачену, захисника обвинуваченої, вивчивши обвинувальний акт, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу підлягає до задоволення частково і обвинуваченій ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, виходячи з такого.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно обвинуваченої, враховуючи вимоги п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до приписів частини 1 статті 179 КПК України, особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 статті 194 КПК України, якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя, суд застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, зокрема: не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду (п. 2 ч. 5 ст. 194 КПК України), прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю ( п. 1 ч. 5 ст. 194 КПК України).

Системний аналіз норм чинного законодавства свідчить про те, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу дослідженню підлягають чотири групи обставин: чи наявна обґрунтована підозра у вчиненні особою кримінального правопорушення; чи наявні ризики кримінального провадження; чи наявні обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною 1 статті 176 КПК України може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам; індивідуальні обставини підозрюваного, передбачені статтею 178 КПК України.

Оскільки чинне законодавство не розкриває поняття обґрунтованої підозри, враховуючи статті 8, 9 КПК України, слід керуватися позиціями Європейського суду з прав людини. З точки зору практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри - це певний стандарт доказування, який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182).

Перевіряючи доводи прокурора на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, судом встановлено, що доводи прокурора є частково обґрунтованими, заявлені в клопотанні ризики не зменшилися та частково існують на даний час.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України, а саме у зловживанні повноваженнями державним реєстратором з метою отримання неправомірної вигоди, що спричинило тяжкі наслідки. Вказаний злочин є тяжким, за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на трок до 3 років з конфіскацією майна або без такої. На переконання суду існують ризики, що ця обвинувачена може ухилятися від явок до суду чи впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Разом з тим, ризик того, що обвинувачена може залишити постійне місце проживання, виїхати за межі району, області чи України, таким чином намагаючи уникнути покарання, не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки судом встановлено, що обвинувачена має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має сім`ю, постійне місце проживання, раніше до кримінальної відповідальності не притягувалася.

З огляду на викладене, клопотання прокурора про продовження застосування до цієї обвинуваченої запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є частково обгрунтованим та підставним, існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України частково підтвердилось у судовому засіданні, проте судом встановлено, що маються підстави для застосування до обвинуваченої ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.

Застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання мінімізує заявлені прокурором ризики та є таким, що здатний забезпечити виконання ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Суд також вбачає доцільним покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені частиною 5 статті 194 КПК України. Це необхідно з метою забезпечення дієвості запобіжного заходу, запобігання ризиків, які було обґрунтовано раніше та ефективності здійснення кримінального провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу обвинуваченій у вигляді домашнього арешту по кримінальному провадженню № 0000652 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 365-2 КК України задовольнити частково.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженці та мешканці АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Покласти на обвинувачену ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати за першою вимогою до суду за його викликом;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та роботи;

3) утримуватися від спілкування із свідками, зазначеними у реєстрі матеріалів досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання - до 09 січня 2024 року.

Ухвала суду в частині обрання обвинуваченій запобіжного заходу може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення.

Дата складання повного тексту ухвали суду 10.11.2023.

Головуючий