УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року

м. Київ

справа № 203/6051/23

провадження № 51-457ск24

Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянувши касаційну скаргу прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 січня 2024 року,

встановила:

як убачається з матеріалів провадження, ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 29 листопада 2023 року, задоволено скаргу ОСОБА_5 та зобов`язано уповноваженого прокурора Дніпропетровської обласної прокуратури розглянути в строки, передбачені

ст. 220 КПК України, клопотання ОСОБА_5 від 07 жовтня 2023 року, у кримінальному провадженні № 0000465 від 24 квітня 2018 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2

ст. 162 КК України.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 січня 2024 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на зазначену ухвалу слідчого судді, оскільки відповідно до вимог ст. 309 КПК України, вказана ухвала не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

У касаційній скарзі скаржник просить скасувати ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 січня 2024 року та призначити новий судовий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги та додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з огляду на таке.

За вимогами ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, ч. 1 ст. 309 КПК України передбачено, що в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді про: 1) відмову у наданні дозволу на затримання; 2) застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або відмову в його застосуванні; 3) продовження строку тримання під вартою або відмову в його продовженні; 4) застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту або відмову в його застосуванні; 5) продовження строку домашнього арешту або відмову в його продовженні; 6) поміщення особи в приймальник-розподільник для дітей або відмову в такому поміщенні; 7) продовження строку тримання особи в приймальнику-розподільнику для дітей або відмову в його продовженні; 8) направлення особи до медичного закладу для проведення психіатричної експертизи або відмову у такому направленні; 9) арешт майна або відмову у ньому; 10) тимчасовий доступ до речей і документів, яким дозволено вилучення речей і документів, які посвідчують користування правом на здійснення підприємницької діяльності, або інших, за відсутності яких фізична особа - підприємець чи юридична особа позбавляються можливості здійснювати свою діяльність; 11) відсторонення від посади або відмову у ньому;

11-1) продовження відсторонення від посади; 12) відмову у здійсненні спеціального досудового розслідування; 13) закриття кримінального провадження на підставі ч. 9 ст. 284 цього Кодексу.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що апеляційну скаргу прокурором подано на ухвалу слідчого судді, яка за правилами кримінального процесуального закону не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, обґрунтовано відмовив у відкритті провадження, з чим погоджується і колегія суддів.

Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним. Воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання (п. 41 рішення у справі «Абрамова проти України» від 18 грудня 2018 року, заява № 41988/08; п. 78 рішення у справі «Zubac v. Croatia» від 5 квітня 2018 року, заява № 40160/12 та інші).

Так, положеннями статті 309 КПК України визначено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування. Проте згадана ухвала слідчого судді до цього переліку не входить.

Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Отже, суд апеляційної інстанції, встановивши, що ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону та обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_4 .

Отже, оскільки з касаційної скарги прокурора та копії судового рішення не вбачається підстав для її задоволення, то згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Ураховуючи викладене та керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, колегія суддів

постановила:

відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора ОСОБА_4 на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 03 січня 2024 року.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3