Справа № 346/7095/23
Провадження № 1-кс/346/988/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2023 р.м. Коломия

Слідчий суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 , розглянувши у приміщенні зали судових засідань Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області клопотання прокурора Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_3 , про арешт майна фізичної особи, по кримінальному провадженню № 0000350, з правовою кваліфікацією: частина 1стаття 358 КК України,

в с т а н о в и в :

До Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області 01 грудня 2023 року, із клопотанням про арешт майна фізичної особи, звернувся прокурор, додавши до нього матеріали, якими обґрунтовується клопотання та витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Аргументи прокурора.

30.11.2023 року надійшло повідомлення зі служби 102 від інспектора СРПП л-та поліції ОСОБА_4 , про те, що 30.11.2023 року піл час патрулювання в смт. Печеніжин по вул. Незалежності було зупинено автомобіль марки «Mazda 6». сірого кольору, 2004 р.в., д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жит. АДРЕСА_1 , який рухався без ввімкненого світла ближніх фар. В ході перевірки відповідних документів було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 містить ознаки підробки, а саме номер не відповідає вказаному в базі ІПНП.

30 листопада 2023 року виїздом СОГ та проведеним оглядом місця полії було вилучено: автомобіль марки «Mazda 6», сірого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .

01 грудня 2023 року дізнавачем СД Коломийського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_6 за даним фактом було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000350 та розпочато досудове розслідування. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія та номер ( НОМЕР_3 власником автомобіля «Mazda 6», д.н.з. НОМЕР_1 , на даний час являється ОСОБА_7 , жит. АДРЕСА_2 , тобто третя особа.

Наведені обставини підтверджуються: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань по кримінальному провадженню №0000350 (а.с.3); протоколом огляду місця події від 30 листопада 2023 року (а.с.7-9); поясненнями ОСОБА_5 (а.с. 6); постановою про визнання речовим доказом (а.с. 11); копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 12).

І оскільки на думку прокурора, наведені обставини вказують на те, що могло бути вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1статті 358 КК України, а вилучений автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію відповідає ознакам речового доказу, з метою збереження, на вказаний автомобіль та свідоцтво слід накласти арешт із повною забороною розпоряджатися і відчуження вказаним майном. Позаяк, якщо цього не зробити, з огляду на властивості вказаного транспортного засобу та свідоцтва про його реєстрацію, їх правову цінність як майбутнього доказу вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1статті 358 КК України, вони можуть бути приховані чи знищені.

Оцінка суду.

Слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК України).

І розглядаючи клопотання про арешт майна фізичної особи, зокрема: автомобіль, марки: "Mazda 6", реєстраційний номер: НОМЕР_4 , сірого кольору, із свідоцтвом про його реєстрацію НОМЕР_2 , суд виходить із того, що тут має місце вирішення питання про втручання держави у право власності особи на вказані речі.

Суд одразу відзначає, що в силу положень статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Також суд застосовує і враховує положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за якими, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Тож, з огляду на викладене, право власності не є абсолютним і може зазнавати втручання держави, в тому числі шляхом позбавлення особи такого права, але тільки в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

А тут суд враховує, що положеннями частини 1 статті 16 КПК України передбачено, що на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку передбаченому цим кодексом, під час кримінального провадження допускається позбавлення або обмеження права власності. А згідно з положеннями частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України у зміст права власності, яке може бути обмежено або якого може бути позбавлено під час кримінального провадження, входять всі три правомочності: користування і розпорядження майном.

В силу положень частини 1 статті 16, з урахуванням норм статті 131 та частини 1 статті 170 КПК України, під час кримінального провадження, з метою досягнення його дієвості, позбавлення або обмеження права власності будь-якої особи може мати місце при застосуванні арешту, як одного із заходів забезпечення кримінального провадження.

При цьому стаття 170 КПК України уточнює, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна (частина 1); завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження (частина 1); арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу (частина 2 і 3) .

Клопотання обґрунтовано тим, що транспортний засіб може бути речовим доказом кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України, оскільки відповідає критеріям зазначеним у статті 98 КПК України, і тому може бути предметом арешту.

Положення частини 1 статті 358 КК України передбачають підроблення документів, печаток, штампів та бланків, збут чи використання підроблених документів, печаток, штампів, є кримінальним правопорушенням.

При цьому суд враховує, як це вказано у частині 1 статті 98 КПК України, що речові докази це матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

А тому, з огляду на викладене, суд погоджується із аргументами прокурора про те, що вилучені транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, можуть бути предметом арешту, оскільки є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям речового доказу, зазначеним у статті 98 КПК України та можуть бути використані як речові докази по кримінальному провадженню щодо кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України.

Також, з огляду на суть цих речей та їх правову цінність, як доказу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 358 КК України, суд погоджується із тим, що вказаний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію, якщо їх не арештувати, можуть бути приховані будь-якою людиною, і тому з метою запобіганню цьому, на вказаний транспортний засіб та свідоцтво про його реєстрацію слід накласти арешт. Внаслідок чого та з огляду на додані до клопотання матеріали, у їх сукупності, суд вважає доведеним необхідність застосування арешту із вказаних вище правових і фактичних підстав, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (запобігання можливості приховування, зміни чи знищення речей).

В силу положень частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження (а значить і арешту майна) не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Суд вважає, що доданими до клопотання матеріалами, у їх сукупності, прокурор дійсно доводить, що: існує обґрунтована підозра вважати, що було вчинено кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 358 КК України, і ступінь його тяжкості є підставою для застосування арешту вказаного прокурором транспортного засобу та свідоцтва про його реєстрації, які можуть бути доказом правопорушення; потреби досудового розслідування, зокрема збір доказів та недопущення їх приховування чи знищення, виправдовують арешт транспортного засобу та свідоцтва про його реєстрацію, які за своїми властивостями можуть бути приховані, змінені чи знищені, якщо не заборонити розпорядження користування, володіння і відчуження цими речами; і саме завдяки арешту може бути виконано таке завдання, як запобігання приховуванню, зміні чи знищенню доказів.

Також, з метою повного виконання положень частини 2 та частини 4 статті 173 КПК України суд враховує і відзначає, що необхідність виконання доведеного прокурором завдання кримінального провадження, зокрема забезпечення інтересів досудового розслідування в аспекті збирання і збереження речових доказів, виправдовує той ступінь втручання у право власності про який просить прокурор (повна заборона користуватися, володіти та відчужувати); такий спосіб втручання є розумним, співрозмірним із вказаним завданням, а його наслідки є допустимими і не суттєвими, а сам спосіб арешту є необхідним.

Таким чином, на підставі усього вище викладеного, вважаю, що прокурор довів перед судом наявність усіх підстав, з наявністю яких закон дозволяє втручання у право власності людини тією мірою, тим способом і для тієї мети, для яких це просить прокурор. А тому, клопотання прокурора підлягає задоволенню.

Отже, на підставі наведеного та керуючись статтями 2,3,7-33,36-40-1,84-99,103-117,131-132,167-175, 214-219,298-301,309-310,369-372,376,532 КПК України слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання прокурора Коломийської окружної прокуратури: ОСОБА_3 , про арешт майна фізичної особи - задовольнити.

Накласти арешт на майно шляхом заборони володіти, відчужувати і користуватись автомобілем, марки: "Mazda", моделі: "6", сірого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , які 30.11.2023 року були вилучені в ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ), з метою збереження, як речових доказів.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду, протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала підлягає безумовному негайному виконанню дізнавачем, слідчим, прокурором до скасування арешту, у встановленому кримінальним процесуальним кодексом України порядку.

Проінформувати заінтересованих осіб про ухвалу шляхом вручення або надсилання її копії.

Повний текст ухвали оголошений 06 грудня 2023 року о 17 годині 15 хвилин.

Слідчий суддя: ОСОБА_1